Номер провадження: 33/785/980/17
Номер справи місцевого суду: 513/181/17
Головуючий у першій інстанції Бучацька А. І.
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., за участю секретаря судового засідання Стоянової Л.І., в присутності особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Саратського районного суду Одеської області від 24.05.2017 року,-

встановив

Зазначеною постановою судді,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець смт. Сарата Одеської області, громадянин України, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 і ст. 122-2 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення: за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу на користь держави у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік; за ст. 122-2 КУпАП у виді штрафу в розмірі 153 (сто п'ятдесят три) гривні. На підставі ч.2 ст.36 КУпАП накладено остаточне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 25.02.2017 року о 02 годині 05 хвилин по вул. Осипенка в смт. Сарата Одеської області керував автомобілем марки «ВАЗ 21061», реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3, в стані алкогольного сп'яніння (відповідно висновку № 21 Саратської ЦРЛ) та не виконав вимогу поліцейського про зупинку вказаного транспортного засобу, чим порушивши пункти 2.9а, 2.4 Правил дорожнього руху України.

За даним фактом співробітниками управління поліції відносно ОСОБА_2 було складено протокол серії АП2 № 156513 від 25.02.2017 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП України та протокол серії АП2 №156514 від 25.02.2017 року про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-2 КпАП України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, просить постанову суду скасувати, провадження по справі закрити.

Доводи своєї апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що постанова суду є необґрунтованою та незаконною, оскільки суд при розгляді справи не з'ясував об'єктивно, всебічно та повно всі обставин справи, які мають значення для винесення рішення про його винуватість у скоєнні правопорушень.

Крім того апелянт вказав, що висновок №21 Саратської ЦРЛ щодо результатів медичного огляду на його стан сп'яніння від 25.02.2017 року не відповідає вимогам законодавства, а матеріали адміністративного правопорушення не містять акту огляду на стан сп'яніння, передбачений ст. 254 КУпАП.

Також апелянт зазначає, що при розгляді справи судом першої інстанції порушено його право на захист, оскільки суд постановив рішення по справі за його відсутності, а також йому було відмовлено в ознайомленні з диском, на якому наявна інформація про адміністративне правопорушення. При цьому вказує, що суд взяв до уваги показання одних свідків, а його показання та свідків, які б спростували його винність у скоєнні адміністративних правопорушень, до уваги не прийняв.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з наступного:

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, заперечував факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

При цьому ОСОБА_2 пояснив, що матеріали адміністративної справи відносно нього сфальшовані робітниками поліції, а тому підписувати протоколи про адміністративні правопорушення він відмовився.

Також апелянт в судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що алкогольних напоїв він не вживав, перебував в тверезому стані, оскільки знав, що йому потрібно керувати автотранспортним засобом.

Що стосується доводів апелянта про порушення його прав та розгляд справи за його відсутності, апеляційний суд вважає ці доводи безпідставними та такими, які не підтверджені матеріалами справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 неодноразово був повідомлений про дату та час розгляду справи, а остаточно на 24.05.2017 року, про що свідчить повідомлення в матеріалах справи /а.с. 88/, а його неодноразові клопотання про відкладення розгляду справи свідчать про те, що він був обізнаний про дати проведення судових засідань, що не спростовує факт того, що судом першої інстанції приймалися заходи для сповіщення ОСОБА_2 про розгляд справи в суді та приймались заходи для того, щоб ОСОБА_2 був присутнім у судовому засіданні під час розгляду справи.

Крім того, в матеріалах справи наявна відповідь КЗ «Саратська центральна районна лікарня» від 24.05.2017 року з якої вбачається, що за станом здоров'я ОСОБА_2 може приймати участь у судовому засіданні районного суду / а.с. 94 /.

За таких обставин, апеляційний суд не може прийняти як належні доводи апелянта щодо порушення його процесуальних прав при розгляді справи, оскільки наявні матеріали справи свідчать про дотримання районним судом вимог закону, належне повідомлення ОСОБА_2 про дату та час розгляду справи, прийняття заходів для проведення розгляду у передбаченому законом порядку.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи вбачається, що було складено протоколи про адміністративне правопорушення, згідно з якими ОСОБА_2 керуючи автомобілем, порушив вимоги п.2.9 а та 2.4 Правил дорожнього руху, а саме керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння та не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, що було зафіксовано нагрудною камерою співробітників поліції.

Факт перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння під час керування транспортним засобом та знаходження його в стані алкогольного сп'яніння підтверджений висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №21 від 25.02.2017 року, який виданий Саратською центральною районною лікарнею, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які були залучені в якості свідків правопорушення, та в поясненнях зафіксували, що ОСОБА_2 відмовився від підпису та ознайомлення протоколів про адміністративне правопорушення. Крім того, до протоколів про адміністративне правопорушення доданий рапорт інспектора поліції Башкова М.В., в якому останній викладає факти правопорушень, скоєних ОСОБА_2 /а.с. 8/.

Крім того, факт перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння під час керування транспортним засобом підтверджений наявним в матеріалах справи відеозаписом із нагрудної камери працівників поліції, який був досліджений в судовому засіданні апеляційного суду Одеської області та з якого вбачається, що ОСОБА_2 дійсно керував автотранспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

За наведених вище обставин, апеляційний суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП і необґрунтованості доводів його апеляційної скарги щодо невинуватості у вчинених правопорушеннях та вважає, що наявними у справі доказами, підтверджена винуватість ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні, а тому постанова районного суду є законною та обґрунтованою.

Позиція апелянта, яка визначена в апеляційній скарзі, щодо невизнання своєї вини та посилання на допущені районним судом порушення, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Саратського районного суду Одеської області від 24.05.2017 року відносно ОСОБА_2 про притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 , ст. 122-2 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області В.М.Прібилов.