Справа № 199/4712/17
ПОСТАНОВА

іменем України

09.08.2017

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Дяченко І.В., розглянувши матеріал, що надійшов від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Дніпро, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, гр. України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, проживаючого у ІНФОРМАЦІЯ_3,-

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АА 056867 від 03.07.2017, гр. ОСОБА_1 03.07.2017 о 07-10 годині вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обовязків, а саме при складанні справи про адміністративне правопорушення втручався та на вимогу відійти на 5 метрів не відреагував.

В судове засідання ОСОБА_1 зявився, вину не визнав, та пояснив, що в його діях відсутній склад правопорушення, оскільки він не чинив злісної непокори законній вимозі поліцейських. Крім того вважає, що саме дії поліцейських були неправомірними.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що провадження у справі необхідно закрити, з огляду на наступне.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За кваліфікацією ст. 185 КУпАП - є злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків. Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов'язків….або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок, що зазначено і в Постанові Верховного Суду України №8 від 26.06.1992року(абзац 2 пункт 7).

З вказаних встановлених обставин, лише складений протокол та рапорт поліцейських, які є заінтересованими особами не може слугувати достатніми доказами для впевненого висновку щодо винуватості ОСОБА_1 А інші допустимі і належні докази цього в матеріалах справи відсутні і судом не встановлено.

Жодних пояснень будь-яких свідків чи очевидців, які б доводили злісну непокору ОСОБА_1 - у матеріалах справи не має. А фабула протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містить чіткої вказівки відповідно до п.2 ч.1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», які саме вимоги предявляли працівники поліції та в чому конкретно виразилась непокора правопорушника.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст.256 КУпАП визначено, що протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій особи, є одним із основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити усі дані, необхідні для вирішення справи

Сукупність вказаних обставин свідчить про те, що вина ОСОБА_1 не підтверджені в повній мірі належними і допустимими доказами, що виключає адміністративну його відповідальність за вказаною правовою кваліфікацією, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Все вищенаведене, дає суду правову підставу дійти висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, провадження по даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 9, 173, 247, 277, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: І.В. Дяченко