Справа № 130/361/17
Провадження № 33/772/330/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сенько Л. Ю.
Доповідач: Федчук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 р. м. Вінниця

Суддя апеляційного суду Вінницької області Федчук В.В., за участю правопорушника ОСОБА_2, адвоката Довбиша О.Л., розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 15 березня 2017року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 15 березня 2017 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ід.н.НОМЕР_2, громадянина України, українця, мешканця АДРЕСА_1, раніше не судимого, працюючого водієм у ФОП «ОСОБА_4»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП та накладено адміністративне стягнення виді штраф у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн.

Як зазначено в постанові суду першої інстанції , 10.02.2017 року о 11 год. 50 хвилин ОСОБА_2 проводив господарську діяльність з перевезення пасажирів по маршруту «Жмеринка-Токарівка» на транспортному засобі Mercedes Benz, державний номерний знак НОМЕР_1, без державної реєстрації як суб'єкта господарювання та одержання ліцензії на даний вид діяльності, чим порушив ч. 1 ст. 164 КУпАП. Старшим державним інспектором Баранчуком В.О. був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ІІ №0000326 від 10.02.2017 року.

В апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_2 вказує на те, що не погоджується з постановою суду першої інстанції просить її скасувати, провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не повно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Також апелянт зазначає, що його дії не підпадають під визначені ознаки господарської діяльності, оскільки останній здійснював перевезення пасажирів по маршруту Жмеринка - Токарівка, виконуючи свої прямі посадові обов'язки на підставі трудового договору від 28 вересня 2011 року. У протоколі про адміністративне правопорушення № 0000326, самим інспектором в графі « Місце роботи» вказано ФОП ОСОБА_4

Крім того, ОСОБА_2 зазначає, що в оскаржуваному рішенні суд не прийняв до уваги заперечення особи, яка вчинила правопорушення, оскільки останній здійснював перевезення пасажирів за іншим маршрутом ніж вказаний у трудовому договорі. В рішенні суду першої інстанції вказано, що у розділі договору місце роботи, посада зазначено - транспортне перевезення ( Браїлів - Жмеринка). При цьому суд першої інстанції не звернув уваги, що відповідно до змін трудового договору від 31 грудня 2013 року розділ «місце роботи, посада» доповнено маршрутом «Жмеринка - Токарівка».

Заслухавши пояснення адвоката Довбиша О.Л., правопорушника ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Згідно зі ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

Судом в порушення вищезазначених вимог не вжито належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення №0000326 10.02.2017р. о 11 год. 50 хв. ОСОБА_2 здійснював провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів по маршруту Жмеринка - Токарівка без державної реєстрації як суб'єкта господарювання та одержання ліцензії на даний вид діяльності чим порушив ч.1 ст. 164 КУпАП.

Згідно ч.1 ст.164 КУпАП провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди) тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Згідно положень ст.1 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" визначено, зокрема, що ліцензія - це документ, що надається органом ліцензування, на право провадження суб'єктом господарювання визначеного ним виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, в електронному вигляді (запис про наявність ліцензії у такого суб'єкта господарювання в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) або на паперовому носії.

Відповідно до положень ч.1,2 ст.3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Апелянт вірно зазначив в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції не звернув уваги, що відповідно до змін трудового договору від 31 грудня 2013 року розділ «місце роботи, посада» ОСОБА_2 доповнено маршрутом « Жмеринка - Токарівка».

Так, згідно пояснень в судовому засіданні ОСОБА_2, а також даних копії трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 28.09.2011 р. відповідно до якого ОСОБА_2 здійснював перевезення за маршртом « Жмеринка - Браїлів» (а.с.79) та змінами до нього від 31.12.2013 р. відповідно до яких доповнено маршрутом « Жмеринка - Токарівка» (а.с. 80) Фізична особа - підприємець ОСОБА_4, який надає транспортні послуги, найняв на роботу фізичну особу ОСОБА_2 на посаду водія автобуса.

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця (а.с. 69) ОСОБА_4 зареєстрований як фізична особа-підприємець, ФОП ОСОБА_4 має ліцензію Головної державної інспекції на автомобільному транспорті (ГОЛОВАВТОТРАНСІНСПЕКЦІЯ) Міністерства транспорту та зв'язку НОМЕР_4 від 29.12.2010 р., строк дії ліцензії - необмежений, дозволений вид робіт - внутрішні перевезення пасажирів автобусами (а.с. 70).

Згідно копії ліцензійної картки НОМЕР_3 до ліцензії НОМЕР_4 від 29.12.2010 року ліцензіат ОСОБА_4 має право на перевезення пасажирів автобусом MERCEDES-DENZ 615 D, тип - автобус - D, д.н.з. НОМЕР_1. (а.с. 73).

Згідно пояснень в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2, а також наданих копій таблиць вартості проїзду на приміському автобусному маршруті загального користування Жмеринка-Токарівка, погоджених начальником управління транспорту Вінницької ОДА ОСОБА_5 (а.с.76) визначено вартість проїзду на даному маршруті; розкладом руху автобусів на маршруті "Жмеринка-Токарівка", затвердженому начальником управління транспорту Вінницької ОДА ОСОБА_5 (а.с. 75), визначено розклад руху автобусів по вказаному маршруту та визначено схему приміського автобусного маршруту "Жмеринка-Токарівка" (а.с. 74); виїзд автобусу державний номерний знак НОМЕР_1, водій ОСОБА_2 здійснював відповідно до шляхового листа №0000613 (а.с. 77-78) .

Статтею 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Документи для регулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

З наданих документів апелянтом вбачається, що останній є найманим працівником - водієм автобусу, яким здійснювались регулярні пасажирські перевезення, а автомобільний перевізник ОСОБА_4, як фізична особа - підприємець, з яким ОСОБА_2 уклав трудовий договорі, має ліцензію на здійснення господарської діяльності пов'язаної із перевезенням пасажирів.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП за ознаками провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю при відсутності складу адміністративного правопорушення.

В зв'язку з зазначеним, постанова судді підлягає скасуванню, провадження в справі закриттю.

Керуючись ст.ст. 247, 293 , 294 КУПАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15 березня 2017 року, щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя:

З оригіналом вірно: