23.10.2017 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/1033/17
Провадження № 3/533/321/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 жовтня 2017 року Козельщинський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді - Оксенюк М. М.,

з участю: прокурора Пластун С. В.,

особи яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1,

захисника - ОСОБА_2,

секретаря судового засідання - Шуліки Л. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Козельщина матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки в Полтавській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Кременчук Полтавської області, жителька с. Хорішки, вул. Олеся Гончара, 21, Козельщинського району Полтавської області, працююча головою Хорішківської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, одружена, неповнолітніх дітей на утриманні немає, до адміністративної відповідальності протягом року не притягувалася, паспорт серія КО № 317961 виданий 23.01.2002 року Козельщинським РВ УМВС України в Полтавській області, номер картки платника податків судом не встановлено,

за ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Громадянка ОСОБА_1 відповідно до п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є субєктом відповідальності за корупційне правопорушення.

Починаючи з 25 жовтня 2015 рокуОСОБА_1 працюючи сільським головою Хорішківської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, всупереч вимогам національного законодавства, зокрема:

статті 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», де зазначено, що посадові особи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією України і законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, актами органів місцевого самоврядування;

статей 12, 12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», де зазначено, що на посадових осіб органів місцевого самоврядування поширюються вимоги та обмеження, встановленні Законом України «Про запобігання корупції». Посадові особи місцевого самоврядування зобовязанні дотримуватись правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачених Законом України «Про запобігання корупції»;

ч. 1 ст. 1, п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у звязку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.Особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів;

вчинила корупційні адміністративні правопорушення щодо неповідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про наявність реального конфлікту інтересів при прийнятті 03.01.2017 року на роботу водієм свого чоловіка ОСОБА_3, а також у період часу з 04 січня 2017 року по 29 березня 2017 року в умовах реального конфлікту інтересів, неодноразово, одноособово приймала рішення про примірювання свого чоловіка водія ОСОБА_3, а саме: згідно розпоряджень за № 18 від 16.01.2017 року на 30%; за № 21 від 25.01.2017 року на 30%; за № 28 від 13.02.2017 року на 115%; за № 30 від 21.02.2017 року на 115%; за № 35 від 13.03.2017 року на 115%; за № 38 від 24.03.2017 року на 115%.

Відповідно до ст.36 КпАП України вбачається, що справи відносно однієї особи повинні бути обєднані та розглядатись в одному провадженні. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладаються в межах санкції статті, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Отже, суд вважає за доцільно обєднати вищезазначені адміністративні справи в одне провадження присвоївши адміністративній справі - єдиний унікальний номер 533/1033/17, номер провадження 3/533/321/17.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнала та пояснила, що дійсно свого чоловіка ОСОБА_3прийняла на роботу на посаду водія сільської ради, оскільки сільською радою не було виявлено бажаючих на 0,5 ставки працювати водієм.Національне агентство з питань запобігання корупції не повідомляла про прийняття на роботу свого чоловіка. У період часу з 04 січня 2017 року по 29 березня 2017 року як голова сільської ради, виконуючи функціональні обовязки, проводила кожного місяця преміювання свого чоловіка ОСОБА_3

Також, надала пояснення, що з березня 2017 року по червень 2017 року неодноразово правоохоронним органам, надавала інформацію щодо особи водія сільської ради та розмір виплаченої йому премії.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні надала пояснення, що з березня 2017 року по червень 2017 року працюючи секретарем сільської ради неодноразово на запит різних правоохоронних органів готувала та надавала інформацію по сільській раді зокрема і щодо особи водія сільської ради та розмір виплаченої йому премії.

Прокурор у судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, посилаючись на наявність в її діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1, свідка ОСОБА_4, думку прокурора, захисника та вивчивши письмові матеріали адміністративної справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.7, 254, 279 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 1ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ч. 1 ст. 172-7 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Диспозицією ч. 2 ст. 172-7 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працюючи сільським головою Хорішківської сільської ради Козельщинського району Полтавської області та являючись відповідно до п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктом відповідальності за корупційне правопорушення, прийняла на роботу на посаду водія сільської ради свого чоловіка ОСОБА_3, при цьому, всупереч ч. 1 ст. 1, п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомила про наявний реальний конфлікт інтересів Національне агентство з питань запобігання корупції, а також у період часу з 04 січня 2017 року по 24 березня 2017 року в умовах реального конфлікту інтересів, неодноразово приймала рішення про примірювання свого чоловіка водія ОСОБА_3

Вина ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаних правопорушень підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення № 132 від 11.09.2017 року та №116 від 16.08.2017 року (а.с.6-12, 63-68), заявою про прийняття на роботу водієм ОСОБА_3 від 02.01.2017 року та розпорядженням про прийняття на роботу водієм ОСОБА_3 від 03.01.2017 року за підписом ОСОБА_1 (а.с. 25-26), розпорядженням за № 18 від 16.01.2017 року про преміювання на 30% водія ОСОБА_3 за підписом ОСОБА_1 (а.с. 29), розпорядженням за № 21 від 25.01.2017 року про преміювання на 30% водія ОСОБА_3 за підписом ОСОБА_1 (а.с. 30), розпорядженням за № 28 від 13.02.2017 року про преміювання на 115% водія ОСОБА_3 за підписом ОСОБА_1 (а.с. 31), розпорядженням за № 30 від 21.02.2017 року про преміювання на 115% водія ОСОБА_3 за підписом ОСОБА_1 (а.с. 32), розпорядженням за № 35 від 13.03.2017 року про преміювання на 115% водія ОСОБА_3 за підписом ОСОБА_1 (а.с. 33), розпорядженням за № 38 від 24.03.2017 року про преміювання на 115% водія ОСОБА_3 за підписом ОСОБА_1 (а.с. 34), декларацією ОСОБА_1 згідно якої вбачається, що ОСОБА_3 є чоловіком (а.с. 42-48), довідкою з Козельщинського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області, згідно якої вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрований шлюб про що складений актовий запис за № 8 від 12.08.1995 року (а.с. 50), довідкою про розмір отриманої заробітної плати ОСОБА_3 за період з січня по березень 2017 року (а.с. 56).

Стосовно тверджень захисника про те, що ОСОБА_1 при підписанні наказів про преміювання свого чоловіка не надавала ніяких переваг, а тому в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП суд зазначає наступне.

Частина 2 ст. 172-7КУпАП передбачає відповідальність особи за прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Отже, для складу зазначеного адміністративного правопорушення необхідні наявність реального конфлікту інтересів, а також прийняття рішення в цих умовах. Будь-яких виключень стосовно видів прийнятих рішень, які виключають протиправність діяння особи, диспозиція зазначеної частини статті не містить.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що доведена вина ОСОБА_1 у вчиненні корупційних адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.172-7 КУпАП, а саме: неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та ч.2 ст. 172-7 КУпАП, а саме: вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ст. 38 КУпАП, строк накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 КУпАП, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Встановлено, що правопорушення ОСОБА_1 були скоєні у період часу з 04 січня 2017 року по 24 березня 2017 року.

Суд, звертає увагу на те, що встановлення законодавцем строку давності притягнення до відповідальності є важливою гарантією прав особи, що випливає з принципу правової визначеності, який є елементом принципу верховенства права. У звязку з цим тлумачення положень ч. 3 ст. 38 КУпАП не може носити довільного характеру та розумітися суто формально, зокрема, шляхом ототожнення моменту виявлення правопорушення з моментом складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Як зазначено в протоколах про адміністративне правопорушення, повязаних з корупцією датою виявлення працівниками УЗЕ в Полтавській області є 01.09.2017 року.

Разом з тим, дослідженням матеріалів справи встановлено, що у протоколах про адміністративне правопорушення неправильно зазначено дату його виявлення 01.09.2017 року, адже до протоколів додано матеріали, які свідчать про те, що даний факт був виявлений раніше.

Також, у матеріалах адміністративної справи містяться запити: заступника начальника відділення спеціальної поліції ГУ НП в Полтавській області від 09.03.2017 року стосовно документів які складалися працівниками сільської ради в період часу з 01.04.2015 року по теперішній час зокрема і щодо водія сільської ради (а.с. 126), запит начальника Козельщинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області від 06.06.2017 року зокрема щодо водія сільської ради (а.с. 152), запит т.в.о. начальника управління захисту економіки в Полтавської області від 23.06.2017 року щодо водія сільської ради та відповідь на запит від 13.07.2017 року (а.с. 196), запит начальника управління захисту економіки в Полтавської області від 15.08.2017 року щодо водія сільської ради (а.с. 154), запит заступника начальника управління захисту економіки в Полтавської області від 23.08.2017 року щодо преміювання водія сільської ради (а.с. 155).

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Отже, судом встановлено, що моментом виявлення правопорушення щонайменше є саме 23.06.2017 року (а.с. 180-181).

Тому, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що зазначена адміністративна справа підлягає закриттю у звязку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Отже, судовий збір не підлягає стягненню з ОСОБА_1, оскільки адміністративна справа підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1,10, ч.1, 2 ст.172-7, 247, 283, 284, 287 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Обєднати адміністративні справи єдиний унікальний номер 533/1033/17, номер провадження 3/533/321/17, єдиний унікальний номер 533/1034/17, номер провадження 3/533/322/17 відносно ОСОБА_1 в одне провадження присвоївши адміністративному матеріалу єдиний унікальний 533/1033/17, номер провадження 3/533/321/17.

Визнати ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАПзакрити, в звязку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання скарги до Апеляційного суду Полтавської області через Козельщинський районний суд з дня винесення постанови, особою, щодо якої її винесено, потерпілим, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова надрукована суддею в нарадчій кімнаті і є оригіналом.

Суддя