Номер провадження: 33/785/578/17
Номер справи місцевого суду: 501/421/17
Головуючий у першій інстанції Вергопуло К.В.
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши її апеляційну скаргу на постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 16.03.2017 року відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка народилась в с. В. Дальник Біляївського району Одеської області, громадянки України, не працюючої, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн.

Відповідно до постанови суду, 18.02.2017 року, о 01 годин 20 хвилин, ОСОБА_2 на вул. Р.Люксембург, в с.Молодіжному Овідіопольського району Одеської області, керувала автомобілем «Smart», державний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах з порожнини рота, тремтіння рук, почервоніння очей) та в порушення п.2.5 Правил дорожнього руху відмовилася від проходження в установленому порядку медичного огляду визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин у присутності двох понятих.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначила, що оскаржувана постанова прийнята з неналежним з'ясуванням обставин справи, є незаконною, з огляду на наступне:

- поза увагою суду 1-ої інстанції залишились її пояснення щодо обставин вчинення правопорушення, оскільки викладене в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідає дійсності, а саме 18.02.2017 року вона дійсно їхала в с. Малодолинське, де її зупинив невідомий чоловік та почав ломати двері автомобілю, яким вона керувала та як з'ясувалось він був працівником поліції, разом з нею був її чоловік ОСОБА_3, якого вона просила допитати в судовому засіданні у якості свідка та який 18.02.2017 року викликав поліцію для того, щоб вони з'ясували, хто вламується до автомобілю, вказали причину зупинки, яка їй не була відома;

- суд 1-ої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що до суду була передана відео-зйомка лише частково, з якої не видно всіх обставин спілкування працівника поліції із ОСОБА_2, у зв'язку з чим з неї неможливо відтворити всі обставини правопорушення та встановити наявність в її діях складу правопорушення;

- суд 1-ої інстанції не звернув увагу на її пояснення про те, що ОСОБА_2 не заперечувала проти проходження освідування у медичному закладі, що і зробила 18.02.2017 року о 03.10 годині, підтвердженням чого є медичний висновок, який вона надала до матеріалів справи, але суд не надав цьому оцінки при винесенні рішення по справі;

- протокол про адміністративне правопорушення складався не в присутності свідків, тому він не може слугувати достатнім доказом для визнання її винною у вчиненні адміністративного правопорушення;

- судом не враховано те, що працівники поліції не надіслали до суду разом із матеріалами справи її пояснення, а також скаргу на дії працівників поліції, яка направлена нею до Іллічівського ВП;

- суд 1-ої інстанції, при винесенні рішення, не звернув уваги на той факт, що вона не вживає алкоголю, є матір'ю двох малолітніх дітей, є законослухняною громадянкою та поважає Закон та ПДР України, 19.02.2017 року отримала посвідчення водія та ніколи не порушувала ПДД та не притягувалась до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, ОСОБА_4 просила скасувати оскаржувану постанову та провадження по справі закрити.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, та матеріали справи, вислухавши ОСОБА_4, яка в судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, при зазначених у постанові обставинах, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №429529 від 18.02.2017 р., в якому ОСОБА_2 від підпису відмовилась (а.с. 3);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 від 18.02.2017 р., згідно з якими, в їх присутності ОСОБА_2 від проходження тесту на стан сп'яніння, а також огляду в медичному закладі відмовилась (а.с.4-5).

Об'єктивно оцінивши докази у справі, суд 1-ої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення і правильно кваліфікував її дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Обґрунтовано також, суд 1-ої інстанції, не взяв до уваги пояснення ОСОБА_2 та надані нею медичні документи, а саме висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому вказано, що 18.02.2017 року о 03 год.10 хв. ОСОБА_2 пройшла медичне обстеження, згідно з висновком якого не перебувала у стані алкогольного сп'яніння, оскільки склад адміністративного правопорушення полягає саме в тому, що вона відмовилась від проходження медичного огляду, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями працівника поліції та свідків, які не є зацікавленими в результатах розгляду справи.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння....; 2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; 3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння....

Таким чином, одним із способів вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, тому для кваліфікації дій за вказаною частиною статті достатньою відмови особи від проходження медичного огляду, що підтверджується переліченими вище доказами.

Стосовно доводів апелянта про незаконність дій працівників поліції при складенні відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, то вони не знайшли свого підтвердження в процесі апеляційного розгляду справи, оскільки в матеріалах справи міститься оригінал протоколу, в межах якого, з урахуванням пояснень учасників процесу суд розглядає вказані матеріали.

Також вказаний вище протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.ст. 254, 256 КУпАП України.

Крім того, з відеозапису з місця події, який проглянутий в судовому засіданні суду апеляційної інстанції чітко вбачається, що працівники поліції належним чином неодноразово в присутності понятих 18 разів пропонували ОСОБА_2 пройти тест за допомогою технічного засобу «Драгер», або прослідувати до медичної установи, де пройти медичний огляд на стан сп'яніння.

Натомість ОСОБА_2, як і пасажир її автомобіля, поводили себе не корректно, сперичалися з працівниками поліції, та не відповіла на пропозицію пройти освідування.

На переконання апеляційного суду така поведінка ОСОБА_2 підпадає під ознаки об"єктивної сторони ч. 1ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Таким чином, досліджений в судовому засіданні суду апеляційнї інстанції відеозапис з місця події є належним та допустим доказаом та спростовує доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про відсутність підстав для притягнення її до адміністративної відповідальності.

Той факт, що ОСОБА_2 не довіряла працівникам поліції, які зупинили її автомобіль та складали адміністративні матеріали, не дає їй права не виконували приписи п.2.5 Правил дорожнього руху, оскільки працівники поліції були у форменому одязі на автомобілі з розпізнавальними знаками поліції, представилися у встановленому законом порядку.

Що стосується доводів ОСОБА_2 про те, що суд 1-ї інстанції при винесенні рішення не врахував дані її особу та наявність на утриманні двох малолітніх дітей, апеляційний суд не може прийняти їх до уваги, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

При цьому, апеляційний суд також враховує те, що умисні дії ОСОБА_2 були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки - автомобіля, тому вважає, що суд 1-ої інстанції правильно прийшов до висновку про необхідність накладення на неї стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оцінивши викладені вище обставини в їх сукупності, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що судом 1-ої інстанції докази досліджені належним чином та їм надана вірна оцінка, тому не має підстав для скасування або зміни постанови суду.

Керуючись ст.ст. 280, 285, 294 КУпАП, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- залишити без задоволення.

Постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 16.03.2017 року про накладення стягнення на ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца