Справа № 478/255/17 05.05.2017 05.05.2017 05.05.2017
Номер провадження: 33/784/178/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"5 " травня 2017 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області

у складі: головуючої - судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Кельїної А.Г.

прокурора Кременцова А.В.

захисника Ляшенка М.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 4 квітня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку с.Бабін Гощанського району Рівненської області, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1,

- визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 є депутатом Миколаївської сільської ради Казанківського району Миколаївської області шостого скликання, а отже, й суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення відповідно до п.п. "б" п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції".

17 вересня 2015 року під час проведення 29 сесії Миколаївської сільської ради Казанківського району Миколаївської області при вирішенні питання «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд в межах території АДРЕСА_2 ОСОБА_3», ОСОБА_2, будучи дружиною ОСОБА_3, не повідомила сесію ради про наявність реального конфлікту інтересів, проголосувала «ЗА» надання вказаного дозволу своєму чоловікові, тобто прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Суддя визнав доведеною вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, а саме, неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, та у вчиненні адміністративного правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, тобто прийняття рішення в умовах реального конфлікту.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову та провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити у зв'язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складено не компетентною особою, а саме, оперуповноваженим УЗЕ в Миколаївській області ДЗЕ Національної поліції України.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначені обставини, що не відповідають дійсним.

Зазначає, що до 15.02.2017 р. вона не знала змісту п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції", і тому 17.09.2015 р. вона голосувала разом із іншими депутатами по всіх питаннях порядку денного сесії Миколаївської сільської ради Казанківського району Миколаївської області. Особисто вона не мала можливості ознайомитися зі змістом зазначеного закону, а сільський голова та секретар ради не ставили до відома про його наявність.

Крім того, вона не спонукала у будь-який спосіб інших депутатів голосувати за надання дозволу ОСОБА_3 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд в межах території АДРЕСА_2, який збудовано у 1985 році радгоспом, і який в подальшому вона та її чоловік викупили та користувалися понад 30 років. Про ці обставини всі депутати сільської ради достеменно знали.

Вважає, що суддя безпідставно не викликав та не допитав свідків з питання, чи спонукала вона депутатів сільської ради до прийняття рішення всупереч закону на користь її інтересів.

Крім того, посилається на не з'ясування суддею дати виявлення правопорушення, і з цього приводу не допитані сільський голова та секретар сільської ради.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення захисника Ляшенка М.Д. на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні неповідомлення у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП, а також у прийнятті рішення в умовах реального конфлікту, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП, є правильними.

Ці висновки суду ґрунтуються на належних та допустимих доказах, яким суддею надана вірна оцінка.

Встановлені суддею обставини підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією від 15.02.2017 р., в якому викладені фактичні обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-7 КУпАП та ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Під час розгляду матеріалів по справі про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_2 є депутатом Миколаївської сільської ради Казанківського району Миколаївської області шостого скликання.

Згідно протоколу № 29 від 17.09.2015 р., під час проведення 29 сесії Миколаївської сільської ради Казанківського району Миколаївської області при вирішенні питання «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд в межах території АДРЕСА_2 ОСОБА_3», ОСОБА_2 проголосувала «за» надання вказаного дозволу.

Як вбачається з запису акту про укладення шлюбу від 17.08.1985 р., ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_3

Відповідно до довідки від 05.01.2017 р., наданій в.о. сільського голови ОСОБА_4, на сесії 17.09.2015 р. № 29 6 скликання заяв та повідомлень про наявний конфлікт інтересів з боку ОСОБА_2 на адресу Миколаївської сільської ради Казанківського району не надходило.

Крім того, в обґрунтування своїх висновків суддя послався на письмові пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_4, з яких слідує, що під час проведення сесії сільської ради 17.09.2015 р. ОСОБА_2 проголосувала «за» надання дозволу ОСОБА_3 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки у власність, та не повідомляла сесію про наявний конфлікт інтересів.

Як слідує з пояснень ОСОБА_2, наданих в суді, вона підтвердила, що, будучи депутатом сільської ради, 17.09.2015 р. під час проведення сесії, проголосувала «за» надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку на користь ОСОБА_3, який є її чоловіком.

Таким чином, ОСОБА_2 підтвердила вчинення нею правопорушення за викладених у протоколі обставин.

В суді та у поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 стверджувала, що вона не була обізнана про вимоги законодавства, а тому проголосувала «за» та не повідомила про наявність реального конфлікту інтересів. Проте, ці доводи не є прийнятними та не є підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на момент вчинення правопорушення діяв Закон України «Про запобігання корупції", та відповідно до вимог ст. 68 Конституції України, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення складено оперуповноваженим УЗЕ в Миколаївській області ДЗЕ Національної поліції України, тобто уповноваженою на те посадовою особою відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 КУпАП. Тому наведені апелянтом доводи в цій частині не є слушними.

Наведені ОСОБА_2 обставини користування земельною ділянкою з 1985 р. та про обізнаність усіх депутатів про цю обставину, не є підставою для закриття справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 172-7 КУпАП та ч.2 ст. 172-7 КУпАП, оскільки дана обставина не спростовує її вини у вчиненні цих правопорушень.

Пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_4, на які послався суддя, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення. Тому, суддя правильно послався на письмові пояснення зазначених осіб в обґрунтування прийнятого рішення.

Крім того, пояснення цих осіб щодо обставин вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень повністю співпадають з поясненнями ОСОБА_2, яка в суді визнала обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією.

В суді ОСОБА_2 не заявляла клопотання про допит свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4, а тому висловлені в апеляційній скарзі доводи, що суддею не допитані свідки, є необґрунтованими.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що в ньому зазначено час виявлення правопорушення - 30.01.2017 р., з посиланням на час отримання матеріалів з Миколаївської сільської ради. Зазначена обставина підтверджується даними, які містяться на супровідному листі, згідно яким саме 30.01.2017 р. за вх. № 209 до УЗЕ в Миколаївській області ДЗЕ Національної поліції України надійшли матеріали за відповідним запитом.

Отже, позбавлені підстав доводи апелянта про не з'ясування часу виявлення правопорушення.

Стягнення за вчинені адміністративні правопорушення призначені в межах строку, передбаченого ст. 38 КУпАП. Крім того, стягнення призначено з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, якою передбачено, що у разі вчинення кількох адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Стягнення за вчинені правопорушення призначені в межах санкції ч.2 ст. 172-7 КУпАП, до штрафу та у мінімальному розмірі.

З огляду на наведене, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 4 квітня 2017 року залишити без зміни.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча: