Справа № 408/3158/17-п
Провадження № 33/782/187/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Сєвєродонецьк 09 жовтня 2017року

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Луганської області ОСОБА_1, з участю ОСОБА_2 якого притягнуто до адміністративної відповідальності, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Біловодського районного суду Луганської області від 07 вересня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, , громадянина України, приватного водія, маючого на утриманні неповнолітнього сина, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

визнано винним за ч. 1 ст. 164 КУпАП і накладено адміністративне стягнення в вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн.

ВСТАНОВИВ

Постановою судді встановлено, що 29 червня 2017 року близько 07.00 год. в с. Макарове Станично-Луганського району Луганської області, на КРП «Макарове» ОСОБА_2 надавав послуги з перевезення пасажирів на автомобілі ОСОБА_4 д.н.з. НОМЕР_1 без реєстрації, як субєкт господарювання, що передбачено Законом України «Про державну реєстрацію юридичних чи фізичних осіб підприємців».

В апеляційній скарзі захисник в інтересах правопорушника просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою відмовити в притягненні ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП та закрити адміністративне провадження. Зазначає, що при прийнятті постанови суддею не враховано, що ОСОБА_2 перший раз поїхав на автомобілі до м. Станично-Луганське. При цьому він взяв з собою попутників, що жодним чином не може вважатися протизаконним. Суду не надано жодних доказів про систематичність дій ОСОБА_2 по здійсненню перевезень. Отже не доведено, що ОСОБА_2 пропонував надання платних послуг з перевезення пасажирів і надавав їх систематично. Окрім того, отримавши разовий прибуток ОСОБА_2 повинен у наступному році подати декларацію до ГФС та сплатити податки з доходу фізичної особи, проте час сплати цього податку ще не настав.

При апеляційному розгляді правопорушник ОСОБА_2 підтримав вимоги апеляційної скаргу, пославшись на їх доводи. Додатково пояснив, що поїхав до смт. Станиця Луганська з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за проханням останіх. З метою частвового відшкодування витрат на паливо, він заїхав до автовокзалу м. Харкова для того, щоб знайти попутника. До них підійшла ОСОБА_7, яка запропонувала 400 грн., для того, щоб її підвезли до смт. Станиця Луганська. Інших осіб в автомобілі не було.

Заслухавши правопорушника ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить до таких висновків.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, зобовязаний всебічно, повно та обєктивно зясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам, зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також встановити інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч.1ст.164 КУпАП передбачає відповідальність за порушення особою встановлених законом вимог здійснення діяльності, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації як субєкта підприємницької діяльності.

Про легітимність здійснення підприємницької діяльності свідчить видане у встановленому порядку свідоцтво про державну реєстрацію встановленого зразка. Зайняття підприємницькою діяльністю особою, яка не отримала у встановленому порядку свідоцтво про державну реєстрацію або особою, свідоцтво про державну реєстрацію якої було скасовано у визначеному законодавством порядку, і є обєктивною стороною правопорушення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» документ дозвільного характеру це дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов'язаний видати суб'єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб'єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Статтею 6 частина 12 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України, підлягають державному контролю.

Статтею 9 Закону України «Про автомобільний транспорт», встановлені зобовязання, зокрема, ліцензування на автомобільному транспорті, спрямоване на визначення початкових і поточних умов надання послуг з перевезень пасажирів і небезпечних вантажів, а також найважливіших параметрів обслуговування споживачів.

Відповідно до ст.34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та / чи вантажів, тощо.

Тобто, з наведених вимог нормативно-правових актів та законів вбачається, що обовязковою умовою належного перевезення пасажирів транспортним засобом є ліцензійний документ на право перевезення пасажирів, які ОСОБА_2 не були надані.

Приймаючи рішення по справі, суддя врахував вищезазначені вимоги, дав обєктивну оцінку всім доказам, які є в матеріалах справи та постановив рішення, яке відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 314 від 29.06.2017, складеним ст. о/у з ОВС УОЗ по ОТЗ АТО ГУ ДФС у Луганській області.

Зміст цього протоколу було підтверджено письмовими поясненнями свідка ОСОБА_8, яка пояснила, що 29.06.2017 на автовокзалі м. Харків вона побачила автомобіль ОСОБА_4 д.н.з. НОМЕР_1 з табличкою «на Станицю-Луганську», знайшла вільне місце в салоні автомобіля та запропонувала водієві 400 грн.

З урахуванням наведеного слід вважати встановленим, що ОСОБА_2, перебуваючи в місці надання послуг по перевезенню пасажирів автовокзал м. Харкова, вказавши на транспортному засобі населений пункт прибуття Станиця Луганська, мав умисел саме на здійснення господарської діяльності, тобто діяльність у сфері суспільного виробництва, спрямована на надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про те, що не доведено, що ОСОБА_2 пропонував надання платних послуг з перевезення пасажирів є безпідставними.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 не надавши дозвільного документу на право перевезення пасажирів порушив ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт», за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.164 КУпАП.

Таким чином, підстав для закриття провадження у справі у звязку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення не вбачається.

У той же час, суд апеляційної скарги, враховує фактичні обставини вчинення правопорушення, а саме те, що ОСОБА_2 здійснив надання платних послуг лише щодо однієї особи. Даних про здійснення оплати за перевезення іншими особами відсутні. Отже надання платних послуг з перевезення пасажирів ОСОБА_2 здійснив у вкрай незначному розмірі.

Враховуючи викладені обставини, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення та ролі правопорушника, розміру шкоди та тяжкості наслідків, що настали, які не являють істотних порушень охоронюваних суспільних правовідносин, суд апеляційної інстанції вважає, що вчиненеОСОБА_2 адміністративне правопорушення є малозначним, а тому його можливо на підставі ст. 22 КУпАП звільнити від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Керуючись ст. 289, п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Біловодського районного суду Луганської області від 07 вересня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП змінити.

Звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 164 КупАП, за малозначністю правопорушення, обмежитись усним зауваженням.

Постанова набирає чинності негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного

суду Луганської області ОСОБА_1