П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2017 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 27 квітня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 27 квітня 2017 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови ОСОБА_3 29 березня 2017 року в 03 год. 30 хв. по вул. Ломоносова, буд. 37 в м. Києві, керував автомобілем «Форд», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння та в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду, справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Одночасно апелянт ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що строк він пропустив із поважних причин.

Апелянт зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції він не був присутнім, оскільки 26 квітня 2017 року через канцелярію суду подав клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 27 квітня 2017 року, у зв'язку тим, що до суду прибути не може за сімейних обставин.

ОСОБА_3 звертає увагу на те, що 14 червня 2017 року він звернувся до суду з клопотанням про ознайомлення з матеріалами провадження та дізнався про те, що суд ухвалив рішення про визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на це, апелянт вважає, що строк на апеляційне оскарження він пропустив з поважних причин.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Апелянт зазначає, що він відмовився проходити огляд на визначення стану алкогольного сп'яніння, оскільки не був водієм, більше того, автомобіль не рухався, коли до нього підійшли працівники поліції. ОСОБА_3 стверджує, що працівники поліції, запропонувавши йому пройти огляд на стан сп'яніння, не надали йому сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку приладу, за допомогою якого він повинен був пройти огляд.

З огляду на викладене, апелянт вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо нього закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, який підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та підтримав апеляційну скаргу, пояснення свідка ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_3 не пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду, в той же час його апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_3 не був присутнім під час розгляду справи 27 квітня 2017 року, оскільки 26 квітня 2017 року ним подано до канцелярії суду клопотання про відкладення судового засідання у зв'язку з тим, що не може з'явитися до суду за сімейними обставинами.

Оскільки ОСОБА_3 не був присутнім під час ухвалення судового рішення, десятиденний термін оскарження обчислюється з дня отримання ним постанови суду.

Відповідно до розписки (а.с.6), яка міститься в матеріалах провадження, ОСОБА_5 отримав копію постанови 14 червня 2017 року, а з апеляційною скаргою звернувся до суду 21 червня 2017 року.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 не був присутнім при оголошенні постанови судді та з урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свободпро право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безпосереднім судом, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_3 не пропустив строк на оскарження постанови, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На думку апеляційного суду, цих вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 148261 від 29 березня 2017 року, (а.с. 1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_2 (а.с. 2), рапортом працівника поліції (а.с.3). Ці докази є належними, допустимими та достатніми.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, він містить підпис особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, про те, що ОСОБА_3 ознайомлений з правами та обов'язками. В той же час, матеріали провадження не містять жодних заперечень ОСОБА_3 стосовно складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до рапорту працівника поліції (а.с.3), 29 березня 2017 року в 03 год. 30 хв. під час патрулювання по вул. Ломоносова в м. Києві було помічено автомобіль «Форд», який рухався та через кожні 100 - 200 метрів здійснював зупинку. Даний автомобіль був ними зупинений та водій, ОСОБА_3, в їх присутності перелазив зі свого місця на заднє пасажирське сидіння. Оскільки їм здалось, що водій знаходився в стані алкогольного сп'яніння, запропонували йому пройти огляд на стан визначення сп'яніння, проте ОСОБА_3 відмовився.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 стверджує, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він не керував автомобілем «Форд», номерний знак НОМЕР_1.

Проте з такими доводами апелянта не погоджується апеляційний суд.

Допитаний в апеляційному суді ОСОБА_3 підтвердив доводи, викладені в апеляційній скарзі, стверджує, що в момент зупинення працівниками поліції його автомобілем керував не він, а ОСОБА_4 Крім того, апелянт звертає увагу на те, що працівники поліції не зупиняли його автомобіль, а підійшли до нього, оскільки в той момент транспортним засобом ніхто не керував. Він не заперечує факт відмови від проходження тесту на стан сп'яніння, пояснюючи це тим, що він не був водієм.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що він 29 березня 2017 року на прохання ОСОБА_3 керував автомобілем останнього. В той вечір вони під'їхали до будинку № 37 по вул. Ломоносова в м. Києві та чекали на свого товариша, з яким повинні були їхати за межі території міста Києва. Через деякий час до них під'їхав патруль працівників поліції, які попросили їх надати документи. Свідок стверджує, що в момент, коли підійшли працівники поліції, за кермом автомобіля нікого не було: ОСОБА_3 сидів на задньому пасажирському сидінні, а він поряд з місцем водія.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_3, остання не містить викладу вищевказаних обставин, про які повідомив свідок ОСОБА_4 та сам ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції.

Оцінивши як докази, які були предметом дослідження судом першої інстанції, так і докази, отримані безпосередньо під час апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає, що заперечення очевидних обставин свідчить про нещирість показань ОСОБА_3

Апеляційний суд не приймає показання свідка ОСОБА_4 як доказ невинуватості ОСОБА_3, оскільки свідок перебуває в дружніх стосунках з особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, є його товаришем, зацікавлений в задоволенні апеляційної скарги та його показання не узгоджуються з наведеними вище доказами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 також зазначає, що працівники поліції, запропонувавши йому пройти огляд на стан сп'яніння, не надали сертифікат відповідності технічного засобу «Драгер».

З такими доводами апелянта не погоджується апеляційний суд.

Відповідно до п. 2.5. ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Відмова від такої вимоги є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Матеріали провадження не містять жодних доказів того, що відмова ОСОБА_3 пройти огляд на стан сп'яніння пов'язана з ненаданням йому відповідних документів на технічний прилад для проходження тесту на стан сп'яніння.

Враховуючи викладене, на думку апеляційного суду, судом першої інстанції зроблений правильний висновок про визнання ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 27 квітня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун