Справа № 645/3016/17
Провадження № 3/645/1411/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2017 року суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Горпинич О.В., розглянувши матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, не працюючої, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

- за ст. 173 КУпАП,

в с т а н о в и в:

17 липня 2017 року в провадження Фрунзенського районного суду м. Харкова з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Харкові надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

В судові засідання, призначені на 18.07.2017 року ОСОБА_1 не зявилася, повідомлялася про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, вказаний в адміністративному протоколі номер мобільного телефону постійно виключений. Крім того, в судове засідання, призначене на 25.07.2017 року ОСОБА_1 знову не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення на її номер телефонограми про виклик до суду, яка була отримана останньою 21.07.2017 року, крім того, ОСОБА_1 повідомлялася про час та місце розгляду справи шляхом направлення на її номер телефону sms-повідомлення про виклик до суду, яке було отримано останньою 21.07.2017 року, причини неявки суду не повідомила.

У відповідності до положень ст. 277 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 173 КУпАП, розглядаються протягом доби.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обовязки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із обєкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Отже, обставини неявки у судові засідання ОСОБА_1, якій було відомо про складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення та направлення складених матеріалів до суду, неодноразові виклики її в судові засідання, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення нею своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обовязків, що призводить до затягування судового розгляду даної справи, яка тривалий час не може бути вирішена по суті.

Приймаючи до уваги, що судом вжито всіх необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_1 в судовому засіданні, клопотань про відкладення розгляду справи від останньої не надходило, причини її неявки до суду визнано неповажними та, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов'язки, вважаю за можливе провести розгляд справи у її відсутність.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 09 липня 2017 року близько 21 години 30 хвилин знаходячись за адресою: м. Харків, вул. Кавалерійська, 3 перебуваючи в стані алкогольного спяніння, висловлювалась нецензурною лайкою та чіплялася до ОСОБА_2, чим порушувала громадський порядок і спокій громадян.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю підтверджується зібраними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АА № 260350 від 09 липня 2017 року, рапортом Інспектора роти № 8 батальйону № 3 УПП у м. Харкові лейтенанта поліції ОСОБА_3, протоколом про адміністративне затримання серії АА № 026104 від 09.07.2017 року, заявою ОСОБА_4 та письмовими поясненнями ОСОБА_4

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП - дрібне хуліганство, тобто дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Враховуючи характер та обставини вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1, відсутність обставин, що помякшують відповідальність за адміністративне правопорушення, з метою виховання і запобігання вчиненню нових правопорушень, вважаю необхідним та достатнім накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Відповідно до п. 5 ч. 2ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 320 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.173, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 (пятдесят одна) гривня 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави, в особі Державної судової адміністрації України, судовий збір в розмірі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Суддя -