АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/379/17 Справа № 196/70/17 Головуючий у 1 й інстанції - Гудим О. М. Доповідач - Іванова А.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Іванова А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді провадження про адміністративне правопорушення судом першої інстанції, ОСОБА_2 та її захисника Вовків Р.В. на постанову судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, голову Царичанського району Дніпропетровської області, яка проживає АДРЕСА_1

визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП та закрито провадження у справі за закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

за участю осіб:

прокурора - Мануйленка І.М.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2,

захисника - Вовків Р.В., -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2017 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.172-7 КУпАП та провадження у справі закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП, за закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 в період з 23.10.2015 року по 25.05.2016 року, перебуваючи на посаді голови Царичанської районної ради, являючись посадовою особою місцевого самоврядування та згідно з п.п."в" п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про запобігання корупції", суб'єктом відповідальності за правопорушення пов'язані з корупцією, порушуючи вимоги, передбачені п.1.5 Положення "Про преміювання працівників, спеціалістів, службовців та робітників, зайнятих на обслуговуванні Царичанської районної ради", затвердженого розпорядженнями голови Царичанської районної ради №3-к від 05.01.2015 року та №2-к від 04.01.2016 року та затвердженого рішеннями сесії від 26.02.2015 року №412-38/VІ та від 12.02.2016 року №57-5/VІІ відповідно, ст.28 Закону України "Про запобігання корупції" та ст.12-1 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", усвідомлюючи про наявну суперечність між приватними інтересами та її службовими повноваженнями, не повідомила колегіальний орган - Царичанську районну раду про наявний у неї реальний конфлікт інтересів, перед видачею розпоряджень "Про преміювання працівників апарату районної ради", в тому числі і себе, №72-к від 23.10.2015 року та №80-к від 25.11.2015 року (підписані ОСОБА_2 як в.о.голови Царичанської районної ради), №87-к від 23.12.2015 року, №14-к від 23.02.2016 року, №17-к від 28.03.2016 року, №18-к від 25.04.2016 року та №20-к від 25.05.2016 року (підписані ОСОБА_2 як головою районної ради), в яких одноособово визначила собі розмір премій без попереднього визначення рішенням сесії районної ради №379-36/VІ від 24 грудня 2014 року та №28-3/VІІ від 24 грудня 2015 року.

Розпорядження "Про преміювання працівників апарату районної ради" №25-к від 23.06.2016 року було винесене та підписане в.о.голови Царичанської районної ради ОСОБА_4, а тому судом не враховується.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_2, в період з 23.10.2015 року по 25.05.2016 року, перебуваючи на посаді голови Царичанської районної ради, являючись посадовою особою місцевого самоврядування та згідно з п.п."в" п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про запобігання корупції", суб'єктом відповідальності за правопорушення пов'язані з корупцією, в порушення вимоги п.1.5 Положення "Про преміювання працівників, спеціалістів, службовців та робітників, зайнятих на обслуговуванні Царичанської районної ради", затвердженого розпорядженнями голови Царичанської районної ради №3-к від 05.01.2015 року та №2-к від 04.01.2016 року, ст.28 Закону України "Про запобігання корупції" та ст.12-1 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", в приміщенні Царичанської районної ради за адресою: Дніпропетровська область Царичанський район смт.Царичанка вул.Театральна, 17, видала розпорядження "Про преміювання працівників апарату районної ради", в тому числі і себе, №72-к від 23.10.2015 року в сумі 571,32 грн. та №80-к від 25.11.2015 року в сумі 1800 грн. (підписані ОСОБА_2 як в.о.голови Царичанської районної ради), №87-к від 23.12.2015 року в сумі 442,21 грн., №14-к від 23.02.2016 року в сумі 581,85 грн., №17-к від 28.03.2016 року в сумі 581,85 грн., №18-к від 25.04.2016 року 969,75 грн. та №20-к від 25.05.2016 року в сумі 581,85 грн. (підписані ОСОБА_2 як головою районної ради).

Розпорядження "Про преміювання працівників апарату районної ради" №25-к від 23.06.2016 року, згідно якого ОСОБА_2 була премійована в сумі 51,04 грн., підписане в.о.голови районної ради ОСОБА_4, а тому судом не враховується.

Таким чином, на підставі вказаних розпоряджень ОСОБА_2 в подальшому одержано відповідні бюджетні кошти на загальну суму 5528,83 грн., без врахування суми премії в розмірі 51,04 грн., призначеної розпорядженням №25-к від 23.06.2016 року. При цьому розпорядження голови районної ради щодо особистого преміювання в частині визначення розміру премії, на сесіях районної ради в подальшому не затверджувалися ,аж до 04 листопада 2016 року (рішення десятої сесії VІІ скликання від 04 листопада 2016 року №133-10/VІІ "Про затвердження розпоряджень голови районної ради, прийнятих у міжсесійний період").

ОСОБА_2 вище вказані розпорядження було прийнято в умовах реального конфлікту інтересів, тобто її приватний інтерес щодо особистого визначення розміру премій без попереднього визначення рішенням сесій районної ради №379-36/VІ від 24 грудня 2014 року та №28-3/VІІ від 24 грудня 2015 року, реально зіткнувся з її службовими повноваженнями при видачі розпоряджень.

Таким чином, ОСОБА_2, перебуваючи на посаді голови Царичанської районної ради, являючись посадовою особою місцевого самоврядування та згідно з п.п."в" п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про запобігання корупції", суб'єктом відповідальності за правопорушення пов'язані з корупцією, порушуючи вимоги, передбачені п.1.5 Положення "Про преміювання працівників, спеціалістів, службовців та робітників, зайнятих на обслуговуванні Царичанської районної ради", затвердженого розпорядженнями голови Царичанської районної ради №3-к від 05.01.2015 року та №2-к від 04.01.2016 року, ст.28 Закону України "Про запобігання корупції" та ст.12-1 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", усвідомлюючи про наявну суперечність між приватними інтересами та її службовими повноваженнями щодо одноособового визначення собі розміру премій без попереднього визначення рішенням сесій районної ради №379-36/VІ від 24 грудня 2014 року та №28-3/VІІ від 24 грудня 2015 року, прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме - видала розпорядження "Про преміювання працівників апарату районної ради", в тому числі і себе, №72-к від 23.10.2015 року та №80-к від 25.11.2015 року (підписані ОСОБА_2 як в.о.голови Царичанської районної ради), №87-к від 23.12.2015 року, №14-к від 23.02.2016 року, №17-к від 28.03.2016 року, №18-к від 25.04.2016 року та №20-к від 25.05.2016 року (підписані ОСОБА_2 як головою районної ради), на підставі яких в подальшому одержала бюджетні кошти на загальну суму 5528,83 грн.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинила правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення виходив з того, що вбачаються ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП та оскільки вони вважаються виявленими 27 вересня 2016 року після отримання Управлінням захисту економіки в Дніпропетровській області відповіді Царичанської районної ради, то протокол складено після спливу трьомісячного строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст.38 КупАП.

Не погоджуючись з судовим рішенням прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою визнати винною ОСОБА_2 та притягнути її до адміністративної відповідальності: за ч.1 ст.172-7 КУпАП, наклавши адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, за ч.2 ст.172-7 КУпАП, наклавши адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. На підставі ст.36 КУпАП, накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн.

В обгрунтування поданої апеляційної скарги прокурор вказує, що Управлінням захисту економіки в Дніпропетровській області збирались докази вчинення ОСОБА_2 правопорушень, повязаних з корупцією, після 27 вересня 2016 року.

Крім цього, судом не взято до уваги, що моментом виявлення правопорушення є дата складання протоколу, оскільки саме в цей момент уповноважений на виявлення корупційного правопорушення спеціально уповноважений субєкт, оцінюючи зібрані матеріали, отримані 12 січня 2017 року, доходить висновку про наявність чи відсутність складу правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо неї закрити за відсутністю в діях останньої складу правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП.

В обгрунтування поданої апеляційної скарги ОСОБА_2 вказує, що судове рішення винесено з грубим порушенням норм процесуального права та невірно застосовано матеріальні норми, що потягло за собою однобічне та неповне з,ясування судом всіх фактичних обставин справи, їх не дослідження та не надання їм належної оцінки, при цьому суд лише формально підійшов до встановлення обставин справи, що є наслідком необгрунтованого визнання винною ОСОБА_2

Так ОСОБА_2 зазначає, що рішення про виплати приймається відповідною радою, преміювання голови та заступника голови районної ради здійснюється за рішенням сесії розпорядженням голови районної ради.

Не погоджуючись з судовим рішенням захисник Вовків Р.В. також подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо неї закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП.

В обгрунтування поданої апеляційної скарги захисник Вовків Р.В. зазначає, що висновки суду щодо визначення премії депутатами на сесії районної ради є недостовірнити, оскільки не відповідають змісту п.6 абз.2 постанови Кабінету Міністрів України №268.

Захисник зазначає, що питання оплати праці голови ради, у тому числі преміювання протягом 2015 та 2016 років, без зазначення розміру премій вирішено депутатами ради на сесії, що підтверджуєтся рішенням від 24 грудня 2015 року.

Допитуючи свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, суд першої інстанції не надав жодної оцінки, чим необгрунтовано залишив поза увагою докази, що мають істотне значення для вирішення справи.

Крім цього, судом залишено поза увагою лист Новомосковської місцевої прокуратури, де вказано, що в ході провірки вивчався стан додержання вимог ЗУ «Про запобігання корупції» посадовими особами органів місцевого самоврядування, за результатами яких заходи прокурорського реагування не застосовувались.

Захисник наголошує, що під час підписання розпоряджень про преміювання, дії ОСОБА_2 відповідали нормам Бюджетного кодексу України, ЗУ «Про місцеве самоврядування», постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року за №268, а також положенням «Про преміювання працівників Царичанської районної ради» на 2015 та 2016 роки.

Також звертає увагу, що вказане формулювання ОСОБА_2 про скоєння нею корупційних правопорушень є хибним, оскільки не відповідає положенням ЗУ «Про запобігання корупції» та КУпАП.

Вислухавши прокурора Мануйленка І.М., який апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи не підтримав, оскільки, на його думку сплинули строки накладення адміністративного стягнення, та просив постанову суду залишити без змін; ОСОБА_2 та її захисника Вовків Р.В., які просили задовольнити подані ними апеляційні скарги, постанову суду скасувати та прийняти нову, якою закрити провадження у справі щодо ОСОБА_2 у звязку з відсутністю складу адміністративних правопорушень, повязаних з корупцією, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП; дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції приходить до наступного.

Доводи апеляційних скарг ОСОБА_2 та її захисника Вовків Р.В. про невідповідність висновків в оскаржуваній постанові судді і обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, фактичним обставинам справи в частині визнання її винною в скоєнні правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП є обґрунтованими і такими, що знайшли своє підтвердження при перегляді матеріалів адміністративної справи.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Між тим, як свідчать матеріали справи, в порушення зазначених вимог закону, районним судом належним чином у повному обсязі не були з'ясовані обставини щодо інкримінованих ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, пов'язаних з корупцією, передбачених ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП, оскільки висновки суду, викладені в оскаржуваній постанові судді щодо винуватості ОСОБА_2, не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Окрім того, згідно змісту оскаржуваної постанови судді, такий доказ, як протокол про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, взагалі не оцінювався судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010 про корупційні правопорушення та введення в дію антикорупційних законів) суд звернув увагу, що у ратифікованих Україною конвенціях, які є частиною національного законодавства, корупційна діяльність безпосередньо пов'язується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обов'язків.

Таким чином, при розгляді даної категорії справ, обов'язково має встановлюватись умисний характер вчиненого. З об'єктивної сторони дане корупційне правопорушення характеризується умисною формою вини, а саме, прямим умислом, а також наявністю відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи чи інтересу третіх осіб, яким суб'єкт правопорушення мав керуватись при його вчиненні.

Зі змісту статті 245 КУпАП слідує, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Диспозиція статті ст. 172-7 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

У відповідності до примітки до статті 172-7 КУпАП, під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Аналогічне нормативне визначення поняття «реальний конфлікт інтересів» міститься і в ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції».

Таким чином, з положень закону випливає, що не будь-яка суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями створює конфлікт інтересів, оскільки особистий інтерес особи та її службові повноваження можуть не суперечити один одному. Отже, конфлікт інтересів має місце тоді, коли зазначена суперечність фактично вплинула на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Аналіз чинного антикорупційного законодавства України дає підстави для висновку про те, що для терміну реального конфлікту інтересів характерна наявність трьох об'єктивних компонентів, таких як: приватний інтерес; службове повноваження; протиріччя між ними, що впливає на об'єктивність або неупередженість рішення, діяння службової особи.

Як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 згідно рішення тридцять другої сесії Царичанської районної ради скликання №323/32/VІ від 15 травня 2014 року "Про обрання заступника голови Царичанської районної ради" обрана заступником голови Царичанської районної ради та покладено на неї виконання обов'язків голови районної ради до обрання голови районної ради. Рішенням першої сесії Царичанської районної ради VІІ скликання №1-1/VІІ від 27 листопада 2015 року "Про обрання голови Царичанської районної ради VІІ скликання" ОСОБА_2 обрано головою Царичанської районної ради та присвоєно 7 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах третьої категорії посад.

Рішенням Царичанської районної ради VІ скликання від 24 грудня 2014 року №379-36/VІ "Про оплату праці голови районної ради та заступника голови районної ради у 2015 році" та рішенням Царичанської районної ради VІІ скликання від 24 грудня 2015 року №28-3/VІІ "Про оплату праці голови районної ради та заступника голови районної ради у 2016 році" зокрема встановлено, що преміювання голови районної ради та заступника голови районної ради здійснювати відповідно до особистого вкладу в загальні результати роботи, а також до державних та професійних свят та ювілейних дат в межах коштів, передбачених на преміювання в кошторисі районної ради та економії коштів на оплату праці.

Розпорядженням голови Царичанської районної ради від 05.01.2015 року №3-к затверджено Положення про преміювання працівників Царичанської районної ради на 2015 рік та розпорядженням голови Царичанської районної ради від 04 січня 2016 року №2-к затверджено Положення про преміювання працівників Царичанської районної ради на 2016 рік. Рішеннями сесії були затверджені вказані розпорядження. Згідно п.1.5 Положення преміювання голови та заступника голови районної ради здійснюється за рішенням сесії розпорядженням голови районної ради, що узгоджується з нормою визначеною постановою Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" (зі змінами та доповненнями).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до копії заяви від 24 грудня 2015 року ОСОБА_2 повідомляла Царичанську районну раду VІІ скликання про те, що при розгляді питання "Про оплату праці голови районної ради та заступника голови районної у 2016 році" виникає конфлікт інтересів, врегулювання якого буде здійснюватися шляхом неучасті у голосуванні.

Згідно з розділом 3 Положення про преміювання працівників Царичанської районної ради як на 2015 рік так і на 2016 рік, які розроблені відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №268 і затверджені рішеннями сесій від 26.02.2015 року №412-38/VІ та від 12.02.2016 року №57-5/VІІ, преміювання працівників районної ради, зокрема, здійснюється відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи за підсумками роботи за місяць, в окремих випадках за виконання особливо відповідальної роботи або з нагоди ювілейних та святкових дат та ін.

Також, як вбачається з вищевказаного Положення про преміювання, що оцінку результатів роботи керуючої справами та інших працівників ради здійснює голова та заступник голови районної ради, а вже оцінку роботі як голови районної ради так і його заступника, дають депутати ради на сесії, що і було дотримано виходячи із змісту рішення Царичанської районної ради VІ скликання від 24 грудня 2014 року №379-36/VІ "Про оплату праці голови районної ради та заступника голови районної ради у 2015 році" та рішення Царичанської районної ради VІІ скликання від 24 грудня 2015 року №28-3/VІІ "Про оплату праці голови районної ради та заступника голови районної ради у 2016 році".

А том, враховуючи викладене, наявності достатніх доказів, які свідчили б про наявність як обєктивної, так і субєктивної сторони складу адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП, оскільки ОСОБА_2 повідомила вищестоячий колективний орган - сесію Царичанської районної ради та вжила заходів щодо усунення конфлікту інтересів, передбачених законом, - при апеляційному перегляді не вбачається.

Доводи захисника Вовків Р.В. щодо неврахування судом першої інстанції результатів проведеної Новомосковською місцевою прокуратурою перевірки стану додержання Закону України «Про запобігання корупції» посадовими особами Царичанської районної ради, заслуговують на увагу.

Так, згідно листа Царичанської районної ради від 19 лютого 2017 року, за результатами вивчення законності нарахування та виплат премій, надбавок Новомосковською місцевою прокуратурою у 2016 році стосовно посадових осіб Царичанської районної ради заходи прокурорського реагування, передбачені КУпАП, а також ст.65 ЗУ «Про запобігання корупції», - не застосовувались. Будь-які довідки та висновки за результатами вивчення дотримання даного Закону також не складались. (а.с.48 т.2).

На час проведення прокурорського нагляду стосовно посадових осіб Царичанської районної ради співробітниками Новомосковської місцевої прокуратури, повноваження щодо прягнення до відповідальносі за цією категорією справи в органів прокуратури призупинено не було, однак останніми не складено або не направлено за підвідомчістю матеріали адміністративної справи, що інкримінується ОСОБА_2 та останні взагалі не виявили порушень.

Твердження ОСОБА_2, що процедура затвердження розпоряджень голови районної ради не передбачена жодним нормативним актом, є слушними, а тому будь-які припущення щодо порушення останньою вимог антикорпупційного законодавства з урахуванням презумпції невинуватості повинні тлумачитись на її користь.

Доводи захисника Вовків Р.В. щодо неправильності формулювання місцевим судом типу правопорушення, оскільки ОСОБА_2 інкримінуютьсяадміністравтині праворушення, повязані з корупцією, передбачені ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП. є також обгрунтованими та підлягають врахуванню.

Самі по собі матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_2 умислу на вчинення правопорушень, пов'язаних з корупцією. Не надано таких доказів і прокурором в апеляційному суді.

За таких обставин, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.172-7 КУпАП, є необґрунтованим, оскільки матеріали справи не містять фактичних даних, які б підтверджували, що остання в даному випадку діяла з умислом, котрий був направлений на неповідомлення вищестоячому колективному органу про наявність реального конфлікту інтересів.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування постанови судді районного суду із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Приймаючи таке рішення, суд апеляційної інстанції керується також вимогами ст.62 Конституції України, яка закріплює презумпцію невинуватості та передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись саме на користь цієї особи.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження про адміністративне правопорушення судом першої інстанції, - залишити без задоволення, а апеляційні скарги ОСОБА_2 та її захисника Вовків Р.В. - задовольнити.

Постанову Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1, 2 ст.172-7 КупАП щодо ОСОБА_2, у зв'язку з закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП. - скасувати.

Винести нову постанову, якою провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.172-7 КупАП

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.П. Іванова