Справа № 345/825/17
Провадження № 3/345/196/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.04.2017 м.Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Юрчак Л.Б., розглянувши матеріали, що надійшли з Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, працює в Городенківській ЦРЛ за ч. 1 ст. 130, ст. 122-2 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

03.03.2017 до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області з Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області надійшов адміністративний матеріал відносно громадянина ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, ст. 122-2 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 №062723 від 27.02.2017, що ОСОБА_1 27.02.2017 о 20.50 год. в м. Калуш на пр-ті ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився в Рожнятівській ЦРЛ. В даній лікарні ОСОБА_1 пройти огляд в установленому порядку відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5. ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 №062731 від 27.02.2017 зазначено, що ОСОБА_1 27.02.2017 о 20.50 год. в м. Калуш на пр-ті ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1 не виконав вимогу працівників поліції про зупинку, яка подавалась за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів та звукового сигналу сирени.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.4. ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав, зазначив, що 27.02.2017 в м. Калуш на п-ті. ОСОБА_2 його зупинили працівники поліції не пояснивши причину зупинки. Поліцейський ОСОБА_3 змусив ОСОБА_1 поїхати в Рожнятівську ЦРЛ для медосвідування. Останній на місці хотів пройти тест на стан алкогольного спяніння через технічний засіб «Drager Alkotest», однак у поліцейського його не було.

Суд, заслухавши думку адмінправопорушника, пояснення свідків, перевірши письмові матеріали адміністративної справи, приходить до наступного висновку.

В ст. 7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, слід зазначити наступне.

Положеннями п. 27 Постанови пленуму ВСУ від 23.12.2005 N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», судам розяснено, що відповідальність за ст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Диспозиція частини першої статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.ч.2, 3, 5, 6ст.266КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Аналогічні положення направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються впорядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Зокрема, пунктами 2 - 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. №1103(з відповідними змінами), визначено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп'яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров'я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану спяніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан спяніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану спяніння.

У висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 лікарями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтверджено факт вживання алкоголю. Однак, зазначений висновок не містить відтиску мокрої печатки, який є обовязковим відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України 09.11.2015 за № 1452/735.

Також, вказаною вище інструкцією затверджена форма направлення на огляд водія транспортного засобу, яка наведена в додатку1. Однак, поліцейським письмового направлення (додаток 1) до даної Інструкції на огляд водія ОСОБА_1 в закладі охорони здоров"я не видавалось.

П. 22 інструкції вказано, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан спяніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №062723, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в Рожнятівській ЦРЛ у присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4, однак підписи останніх відсутні у протоколі.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснили суду, що являються лікарями Рожнятівської ЦРЛ та 27.02.2017 перебували на чергуванні. О 22.30 год. працівниками поліції до лікарні був доставлений ОСОБА_1 Чому саме останнього доставили в Рожнятівську ЦРЛ із м. Калуша, лікарям не відомо. За зовнішніми ознаками, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного спяніння та відмовся від проходження медичного огляду.

Працівником поліції у протоколі зазначено, що огляд проводився за допомогою «алкотестера «Драгер».

Однак, як вбачається з протоколу, ОСОБА_1 інкримінується порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідно до якого водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Фактичних даних такої відмови, передбачених ст. 251 КУпАП, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення не міститься.

Крім того, п. 7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України 06.11.2015 №1376 передбачено, що не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Всупереч вказаній вимозі у протоколі вбачаються виправлення години вчинення адмінправопорушення та пункту вимог ПДР.

Залишається також незрозумілим факт того, що протокол про адміністративне правопорушення складений в смт. Рожнятів на вул. Миру, а адміністративне правопорушення вчинено в м. Калуш на п-ті Л. ОСОБА_2.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суддя приходить до переконання, що в даному випадку матеріалами справи не доведено поза межами розумного сумніву вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у звязку з чим вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, суддя зазначає наступне.

Як зазначалось вище у протоколі не допускаються виправлення чи закреслення. Однак, у протоколі серії АП2 №062731 виправлено прізвище адмінправопорушника.

Також, відповідно до ч. 3 ст. 256 КУпАП, у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Відповідно п. 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, за наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення підписується також цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу про адміністративне правопорушення в ньому робиться відповідний запис, який засвідчується підписами двох свідків.

Всупереч вказаній вимозі закону, у протоколі серії АП2 №062731 відсутні свідки адміністративного правопорушення. А тому, письмові пояснення ОСОБА_6 не беруться судом до уваги, так як вона не зазначена як свідок у протоколі.

На підставі наведеного, суддя приходить до переконливого висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП у звязку із недоведеністю вини останнього.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Згідно з КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Згідно ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного суд, керуючись ст.ст.33, 122-2, 130, 221, 247, 251-252, 280, 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 122-2 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Суддя