Справа № 356/30/17 Головуючий у І інстанції Капшученко І.О.
Провадження № 33/780/396/17 Доповідач у 2 інстанції Зіміна
Категорія 138 18.04.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 квітня 2017 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Зіміної В.Б., з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 на постанову судді Березанського міського суду Київської області від 13 березня 2017 року; -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Березанського міського суду Київської області від 13 березня 2017 року на

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 -

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.

ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 08.01.2017 року о 12.15 год. на 74 км. автодороги Київ-Харків, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечну швидкість руху та в момент виникнення перешкоди для руху не вжив заходів для зупинки транспортного засобу, змінив напрямок руху, в результаті чого не впорався з керуванням та здійснив дотиковий контакт з дорожнім огородженням, що призвело до пошкодження транспортного засобу, чим порушив п.п. 10.1, 12.1, 12.3 ПДР України.

Не погоджуючись з рішенням суду захисник ОСОБА_4 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, де просить постанову суду першої інстанції щодо ОСОБА_4 скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що адміністративне стягнення, якому було піддано ОСОБА_4 постановою суду не відповідає вимогам законодавства, матеріалам і обставинам справи. Ухвалюючи постанову про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, суд не об'єктивно оцінив фактичні обставини справи, не врахував того, що ДТП сталося внаслідок спричинення аварійної обстановки водієм ОСОБА_5, який на думку апелянта і є винуватим у ДТП, а в постанові виклав пояснення ОСОБА_5, які не відповідають дійсності.

Тобто, розглядаючи справу суд відступив від принципів повноти і об'єктивності судового розгляду, не звернув уваги на фактичні обставини справи та прийняв незаконне, на думку апелянта, рішення.

Вислухавши пояснення захисника ОСОБА_4 - ОСОБА_2, який у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив задовольнити, дослідивши матеріали скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КпАП України при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин справи, підлягають для з'ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При прийняті рішення щодо ОСОБА_4 суддею були дотримані вказані вимоги закону.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення Серії БР № 188763 від 08.01.2017 року, ОСОБА_4 08.01.2017 року о 12.15 год. на 74 км. автодороги Київ-Харків, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечну швидкість руху та в момент виникнення перешкоди для руху не вжив заходів для зупинки транспортного засобу, змінив напрямок руху, в результаті чого не впорався з керуванням та здійснив дотиковий контакт з дорожнім огородженням, що призвело до пошкодження транспортного засобу, чим порушив п.п. 10.1, 12.1, 12.3 ПДР України.

Суддя, дослідивши зібрані у справі докази, дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність факту порушення водієм ОСОБА_4 зазначених вище вимог ПДР України, що призвело до наслідків у виді зіткнення з перешкодою та пошкодження транспортного засобу.

Зазначені висновки, крім відомостей зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджуються доказами, зафіксованими в схемі ДТП; письмових поясненнях, доданих до протоколу та поясненнях, наданих в судовому засіданні водіями ОСОБА_5 і ОСОБА_4, де останній визнав, що, рухаючись засніженою автодорогою зі швидкістю 80 км/год., побачив попереду перешкоду для руху і зрозумівши, що не зможе знизити швидкість та зупинити автомобіль, вирішив об'їхати його, взявши вліво до дорожнього огородження, тобто змінив напрямок руху, втратив керування транспортним засобом, внаслідок чого здійснив зіткнення з огородженням, що узгоджується з фактичними обставинами події правопорушення, зазначеними в протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому, суд першої інстанції визнав безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства посилання ОСОБА_4 на вину водія автомобіля НОМЕР_2 - ОСОБА_5 у створенні аварійної обстановки, який об'їжджав перешкоду - автомобіль «Нива», перегородив йому дорогу і можливість об'їзду, пославшись на те, що суду не надано жодного доказу неправомірності вказаних дій. Також суд правомірно зазначив, що зменшення швидкості та подальший об'їзд ОСОБА_5 перешкоди у вигляді автомобіля «Нива» не звільняє водія ОСОБА_4 від обов'язку уважно стежити за дорожньою обстановкою під час керування транспортним засобом для забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема виконання вимог п.п. 10.1, 12.1, 12.3 ПДР України.

З даними висновками суду першої інстанції апеляційний суд погоджується.

Посилання апелянта на те, що у діях ОСОБА_4 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП, оскільки вказана ДТП сталася внаслідок створення діями водія ОСОБА_5, аварійної обстановки, який рухався своїм автомобілем попереду нього та почав різко гальмувати, коли об'їжджав автомобіль «Нива», не підтверджується доказами, про що суд першої інстанції зазначив у своїй постанові.

Відповідно до вимог ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, в них відсутні будь-які докази порушення водієм ОСОБА_5 ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП, а саме вчинення ним дій, що спричинили створення аварійної обстановки.

Таким чином, суд вважає доведеним ту обставину, що ДТП сталося за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4, що вказує на наявність у його діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Враховуючи вище наведене суддя першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про необхідність притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за ст. 124 КпАП України та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. ст. 23, 33 КпАП України наклав на нього стягнення в межах санкції ст. 124 КУпАП.

За таких обставин постанова судді Березанського міського суду Київської області від 13.03.2017 року щодо ОСОБА_4 відповідає вимогам закону, підстав для зміни чи скасування цієї постанови суд не вбачає у зв'язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд; -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Березанського міського суду Київської області від 13 березня 2017 року щодо ОСОБА_4 - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ В.Б. Зіміна