Справа № 428/5806/17
Провадження № 33/782/143/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9.10.2017 р. м. Сєвєродонецьк

Суддя Апеляційного суду Луганської області Белах А.В., за участю заст. військового проку-рора ОСОБА_1 , захисника Гамова В.В., правопорушника ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 та його захисника Гамова В.В. на постанову Сєвєродонецького міськсуду Луганської обл. від 14.07.2017 р., -

В С Т А Н О В И В:
Цією постановою ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Орі-

хів Запорізької обл., громадянина України,

має вищу освіту, одруженого, має двох не-

повнолітніх дітей, нач. відділення запобі-

гання, виявлення злочинів та інших право-

порушень заст. нач. Луганського зональ-

ного відділу військової служби правопоряд-

ку, підполковник, проживає

АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 17215 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн., стягнуто судовий збір в розмірі 320 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.05.2017 р. о 16 год. 20 хв. військовослужбовець військової частини - польова пошта НОМЕР_1 прапорщик ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем тимча-сової дислокації підрозділу зазначеної ВЧ поблизу с. Троїцьке Попаснянського р-ну Луганської обл., під час конфлікту, який виник на ґрунті неприязних відносин, за допомогою ножа заподіяв тілесні ушкодження військовослужбовцю ВЧ - польова пошта НОМЕР_1 сержанту ОСОБА_5 , а саме: проникаюче поранення, колото-різане поранення грудної клітини зліва, лівосторонній гемо-пневмоторакс, колото-різану рану паравертибральної області зліва, внаслідок чого вказаний війсь-ковослужбовець був госпіталізований до лікарні.

О 18 год. 20 хв. 29.05.2017 р. про вказану подію підполковнику ОСОБА_3 допо-вів у телефонному режимі військовий комендант м. Попасна підполковник ОСОБА_6 і під час доповіді вказав, що на місце події викликана слідчо-оперативна група Попаснянського відділу ГУНП у Луганській обл. Відносно повідомлення відповідного прокурора Пушкар О.Ю. нічого не доповідав. Довідка про вчинення кримінального правопорушення з військової комендатури м. По-пасна була надіслана о 22 год. 00 хв. того ж дня оперативному черговому Луганського зонального відділу Військової служби правопорядку. За вказаним фактом 30.05.2017 р. Попаснянським ВП ГУНП у Луганській обл. було зареєстровано кримінальне провадження № 0000423 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 405 КК України, яке у подальшому передано для здійснення досудового розслідування та здійснення процесуального ке-рівництва до військової прокуратури Луганського гарнізону. ТВО начальника Луганського зональ-ного відділу Військової служби правопорядку підполковник Біньковський А.С. про вказану подію військовому прокурору Луганського гарнізону або черговому прокуратури гарнізону негайно не доповів. До військової прокуратури Луганського гарнізону довідка про вищевказану подію з Луга-нського зонального відділу Військової служби правопорядку надійшла лише 1.06.2017 р. Таким чином, підполковник ОСОБА_3 , у порушення вимог ст. ст. 11 та 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 23 Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил Укра-їни, будучи військовою службовою особою, яка наділена організаційно-розпорядчими функціями, 29.05.2017 р. на території ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ), недбало ставлячись до військової служби, в умовах особливого періоду, не повідомив відповідного прокурора про вчинення військовослуж-бовцем кримінального правопорушення, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передба-чене ч. 2 ст. 17215 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та його захисника Гамова В.В. ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції з закриттям провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки на їх думку, постанова суду першої інстанції прийнята внаслідок неправильного застосування норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що в умових відсутності рішення про оголошення війни або мобілізації, чи закінчення строків, встанов-лених для проведення мобілізації, особливий період не діє. Особливий період діяв в України з 18.03.2014 р. по 2.05.2014 р., з 07.05.2014 р. по 21.06.2014 р., з 24.07.2014 р. по 07.09.2014 р., з 20.01.2015 р. по 22.08.2015 р. Також зазначає, що поняття зонального відділу Військової служби правопорядку та поняття органу управління Служби правопорядку в гарнізоні не є тотожними та є різними органами. На їх думку ОСОБА_3 було вжито необхідних та достатніх заходів для повідомлення прокуратури про події та правопорушення, які сталися в зоні діяльності підпорядко-ваної військової прокуратури. Зазначають, що судом не прийнято до уваги доказів невинуватості ОСОБА_3 , а саме не вказано час скоєння правопорушення, в протоколі зазначено, що ОСОБА_7 стало відомо про подію о 18 год. 20 хв., хоча робочій час закінчується о 18 год., протокол складено не уповноваженою на те особою, що є неприпустимим, у суду не було підстав вважати, що на момент скоєння правопорушення ОСОБА_3 виконував обов`язки ТВО на-чальника. За вказане правопорушення ОСОБА_3 буде притягнуто до трьох видів покара-ння: дисциплінарне стягнення, адміністративне стягнення та утримання коштів з місячного грошо-вого забезпення. Суд розглянув справу у неробочій час. А також зазначають, що в судовому засі-данні не було допитано свідка ОСОБА_8 , який може дати конкретні свідчення щодо фактів опи-саних в протоколі.

В запереченнях на апеляційну скаргу військовий прокурор вважає рішення суду першої ін-станції законним та обґрунтованим, просить його залишити без змін, а апеляційну скаргу без за-доволення, оскільки вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та безпідставною.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник Гамов В.В. та правопорушник ОСОБА_3 підтримали доводи своєї апеляційної скарги, просили її задовольнити в повно-му обсязі по викладених в ній доводам, прокурор заперечував проти задоволення апеляційної ска-рги, оскільки вважав її необґрунтованою, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рі-шення суду першої інстанції залишити без змін. Свідок ОСОБА_8 , який перебуває на посаді опе-ративного чергового Луганського зонального відділу ВСП, дав пояснення суду стосовно вчинене-ного правопорушення.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали адміністративної справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґру-нтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внут-рішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи вбачається, що постанова місцевого суду відповідає вимогам ст. 252 КУпАП, вина правопорушника ОСОБА_3 підтверджена протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , іншими матеріалами справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адмі-ністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопору-шення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду , чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської ор-ганізації, трудовому колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для прави-льного вирішення справи.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 29.05.2017 р. о18 год. 20 хв. підполков-нику ОСОБА_3 у телефонному режимі доповів військовий комендант м. Попасна підпо-лковник ОСОБА_6 про те, що 29.05.2017 р. о 16 год. 20 хв. військовослужбовець військової частини - польова пошта НОМЕР_1 прапорщик ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем тимчасової дисло-кації підрозділу зазначеної ВЧ поблизу с. Троїцьке Попаснянського р-ну Луганської обл., під час конфлікту, який виник на ґрунті неприязних відносин, за допомогою ножа заподіяв тілесні ушкод-ження військовослужбовцю ВЧ - польова пошта НОМЕР_1 сержанту ОСОБА_5 , з приводу чого 30.05.2017 р. Попаснянським ВП ГУНП у Луганській обл. було зареєстровано кримінальне прова-дження № 0000423 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаче-ного ч. 3 ст. 405 КК України
ТВО начальника Луганського зонального відділу Військової служби правопорядку підпол-ковник ОСОБА_3 , недбало ставлячись до військової служби, в умовах особливого періо-ду, про вказану подію військовому прокурору Луганського гарнізону або черговому прокуратури гарнізону негайно не доповів. До військової прокуратури Луганського гарнізону довідка про ви-щевказану подію з Луганського зонального відділу Військової служби правопорядку надійшла ли-ше 1.06.2017 р.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до наказу перш. заст. нач. Генштабу ЗСУ №386 від 16.10.2015 р. підполковник ОСОБА_3 був призначений на посаду начальника відділення запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень заст. нач. Луганського зо-нального відділу Військової служби правопорядку у військовому званні «підполковник».

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28.05.2017 р. №125 підполковника ОСОБА_3 призначено тимчасово виконуючим обо-в`яз-ки начальника зонального відділу і ОСОБА_3 був повідомлений про це на шикуванні вранці 29.05.2017 р.

Згідно ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут), який зат-верджений ЗУ № 458-ХIУ від 24.03.1999 р., військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Ук-раїнському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки.

Відповідно до ст. 16 Статуту, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати служ-бові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами ЗСУ, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, ін-струкціями.

Положеннями ст. 23 Статуту гарнізонної та вартової служб ЗСУ начальник органу управ-ління Військової служби правопорядку відповідає за забезпечення правопорядку та військової дис-ципліни серед військовослужбовців у визначеній зоні діяльності, за організацію діяльності посадо-вих осіб військової комендатури щодо запобігання злочинам та іншим правопорушенням серед військовослужбовців, їх припинення, а також за забезпечення захисту життя, здоров`я, прав і за-конних інтересів військовослужбовців, захисту майна ЗСУ від розкрадання та інших протиправ-них посягань, участь у протидії диверсійним проявам і терористичним актам.

Крім цього, начальник органу управління Служби правопорядку в гарнізоні зобов`язаний повідомляти командирів (начальників) військових частин не пізніше ніж у триденний строк, а від-повідного прокурора та начальника гарнізону - негайно про вчинення військовослужбовцями та військовозобов`язаними під час проходження ними зборів злочинів та інших правопорушень.

Відповідно до ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в Україні особливий пері-од настав з дня набрання чинності Указу Президента України від 17.03.2014 р. № 303 «Про частко-ву мобілізацію», продовжено Указом Президента України від 14.01.205 р. № 15/2015 «Про частко-ву мобілізацію» і триває по цей час.

Згідно вимог ч. ч. 3, 8 ст. 4 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», часткова мо-білізація може проводитися в окремих місцевостях держави, а також стосуватися певної частини національної економіки ЗСУ, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби циві-льного захисту, підприємств, установ і організацій.

З моменту оголошення мобілізації чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

П. 10 ст. 1 ЗУ «Про оборону України» встановлено, що особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацією, а відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 р. № 15/2015, затвердженого ЗУ від 15.01.2015 р. № 113-УIII, на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Ки-ївської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненсь-кої, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва оголошена часткова мобілізація.

Вищий адміністративний суд України у постанові від 16.02.2015 р. (справа № 800/582/14) виходячи із системного аналізу норм Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобіліза-цію», зазначив, що закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого пе-ріоду. Ураховуючи вищезазначене, з огляду на зміст заходів мобілізації та демобілізації, визначе-них Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з 17.03.2014 р. і по теперіш-ній час, незважаючи на те, що у 2016 р. рішення про проведення мобілізації не оголошувалося, воєнний стан не вводився, Збройні Сили України функціонують в умовах особливого періоду.

Недбале ставлення до служби означає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визна-ється протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадсь-кий порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку за-коном передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_3 підтверджена поясненнями свідка ОСОБА_6 та його письмо-вими поясненнями від 1.06.2017 р., в яких він підтвердив факт повідомлення ОСОБА_3 про факт скоєння кримінального правопорушення 29.05.2017 р. З письмових пояснень ОСОБА_2 слідує, що в коло його службових обов`язків як ТВО начальника Луганського ЗВ ВСП окрім іншого входить: повідомляти командирів (начальників) військових частин не пізніше ніж у триденний строк, а відповідного прокурора та начальника гарнізону - негайно про вчинення війсь-ковослужбовцями злочинів та інших правопорушень. За фактом подій, що відбулись 29.05.2017 р. вказав, що він, як ТВО начальника Луганського ЗВ ВСП визначені у ст. 23 Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України обов`язки щодо негайного повідомлення прокурора про вищевказаний факт не виконав, прокурора не повідомив. Неповідомлення військової прокуратури Луганського гарнізону про вчинення кримінального правопорушення військовослужбовцем війсь-кової частини - польова пошта НОМЕР_1 прапорщиком ОСОБА_4 сталось через його особисту не-дисциплінованість.

Недбале ставлення до служби означає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Цими поясненнями спростовуються доводи апеляції про те, що ОСОБА_3 отримав повідомлення про скоєння кримінального правопорушення військовослужбовцем в неробочий час,

а саме о 18 год. 20 хв., тобто після закінчення робочого часу о 18 год., а тому не був зобов`язаний негайно повідомляти про це військового прокурора, оскільки розпорядок дня Луганського зональ-ного відділу військової служби правопорядку на 2017 р. ( а.с. 86), який він надав у суді першої інс-танції, не є нормативно - правовим актом, а є організаційно розпорядчим. В ст. 23 Статуту від-сутні посилання на робочій час, а чітко зазначено, що начальник органу управління Служби пра-вопорядку в гарнізоні зобов`язаний негайно повідомити про вчинення військовослужбовцями зло-чинів та інших правопорушень, тобто незалежно від часу доби.

Також, за результатами службової перевірки в діях ОСОБА_3 було встановлено дисциплінарне правопорушення та наказом начальника Військової служби правопорядку ЗСУ від 2.06.2017 р. № 143 на нього було накладене дисциплінарне стягнення «догана». Як встановлено судом першої інстанції це дисциплінарне стягнення він оскаржував, а отже провину визнав.

Суд обґрунтовано зазначив, що питання адміністративної відповідальності військовослуж-бовців ЗСУ регулюється КУпАП та Дисциплінарним статутом ЗСУ. Адміністративні стягнення на-кладаються повноважними органами державного управління (органами внутрішніх справ, держав-ними інспекціями, посадовими особами, уповноваженими на те законодавчими актами держави). Дисциплінарна відповідальність являє собою «особисту відповідальність військовослужбовців за проступки, пов`язані з порушенням військової дисципліни, норм моралі та військової честі». При-тягнення військовослужбовців до дисциплінарної відповідальності здійснюється їх безпосередні-ми начальниками, а також начальниками гарнізонів, старшими морськими начальниками, військо-вими комендантами, районними (міськими) військовими комісарами. При цьому порушників може бути піддано як дисциплінарному так і адміністративному стягненню.

Таким чином, доводи апеляції про те, що ОСОБА_3 за одне правопорушення було притягнуто до кількох видів відповідальності апеляційний суд визнає необгрунтованими.

З листа ТВО начальника Луганського зонального відділу Військової служби правопорядку підполковника ОСОБА_9 слідує, що Луганський зональний відділ Військової служби право-порядку в зоні діяльності Луганського гарнізону є органом управління Військової служби право-порядку.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 255 КУпАП прокурора, зокрема і військового, уповноважено на складання протоколів за скоєння правопорушення передбачених статтями 1724 17220, 1854, 1858, 18511 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, за-значеними в ст. ст. 218-221 КУпАП.Заст. військового прокурора Дарницького гарнізону Семиш-кур В.С. на час складення адмінпротоколу працював був відряджений до Військової прокуратури Луганського гарнізону, а тому мав повноваження для складання протоколу.

Судом першої інстанції встановлено, що підполковник ОСОБА_3 , у порушення ви-мог ст. ст. 11 та 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, ст. 23 Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, будучи військовою службовою особою, яка наділена організаційно-розпо-рядчими функціями, 29.05.2017 р. на території ІНФОРМАЦІЯ_2 , недбало ставлячись до військової служби, в умовах особливого періоду, не повідо-мив відповідного прокурора про вчинення військовослужбовцем кримінального правопорушення, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 17215 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення, судом взято до уваги характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу порушника, позитивні характеристики, ступінь вини, відсутність матеріальної шкоди, обставини, що пом`якшують відповідальність, як то перебування на утриманні двох дітей, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, а також обрану по-зицію, щодо невизнання провини, суд першої інстанції обґрунтовано притягнув ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності не пов`язаної з арештом з утриманням на гауптвахті та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції статті. Тобто, суд першої інстанції врахував і майновий стан, і наявність утриманців.

Аналізом матеріалів справи встановлено, що викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушень-ня відповідає фактичним обставинам справи, є законним, обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Апеляційний суд вважає такими, що не грунтуються на обставинах справи доводи апеляції про те, що підставою для закриття провадження є відсутність негативних наслідків внаслідок про-типравних дій ОСОБА_3 , тому що диспозиція ст. 17215 КУпАП взагалі не передбачає та-ких наслідків.

Також, апеляційним судом не встановлено порушень процесуального права (в тому числі продовження розгляду справи після спливу робочого часу), які б істотно вплинули на правильні-сть прийнятого судом першої інстанції рішення.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що місцевим судом повно та все-бічно досліджені матеріали справи.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Сєвєродонецького міськсуду Луганської обл. від 14.07.2017 р., якою ОСОБА_10 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 17215 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. - залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та його захисника Гамова В.В. - залишити без задо-волення.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.