справа № 208/3384/17
провадження № 3/208/1139/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 р. м. Кам'янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бондаренко Н.О., при секретарі Трусовій А.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, Мала Ганнівка Устинівського району Кіровоградської області, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2, працює Директором департаменту з гуманітарних питань Дніпродзержинської міської ради,

за ч.2 ст.212-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення від 22 червня 2017 року слідує, що, 24.02.2017 року ОСОБА_2 звернулася до директора департаменту освіти і науки Дніпропетровської обласної адміністрації ОСОБА_3 з інформаційним запитом в якому просила надати копії атестаційних листів працівників управління освіти і науки Дніпродзержинської міської ради ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7: посвідчень про проходження ними курсової перепідготовки за посадою методист; документів, на підставі яких атестаційною комісією ІІІ рівня в 2010 році приймалося рішення про атестацію ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 за посадою методиста.

02.03.207р ОСОБА_2М. отримала відповідь, від департаменту освіти і науки Дніпропетровської обласної адміністрації в якій зазначено, що вони не є розпорядниками запитуваної інформації та запит за належністю направляють до департаменту з гуманітарних питань Кам'янської міської ради.

07.03.2017р. (вих. № 01-19/14) ОСОБА_2 отримала відповідь від департаменту з гуманітарних питань Камянської міської ради за підписом директора департаменту з гуманітарних питань міської ради ОСОБА_1, в якій відмовлено в наданні запитуваної інформації, з посиланням на те що копії атестаційних листів це є конфіденційною інформацією, щодо копії посвідчень вони не є розпорядниками запитуваної інформації.

Від так, відповідь Директора департаменту з гуманітарних питань, Камянської міської paди ОСОБА_1 не відповідає наступним вимогам:

Закон України «Про доступ до публічної інформації" визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Так, відповідно до статті 1 Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків. передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, під публічною інформацією розуміється вся інформація, якою володіє суб'єкт владних повноважень та яка є відображеною та задокументованою будь-якими засобами та на будь-яких носіях.

Відтак, як вбачається з листа від 07.03.2017р. (вих. № 01-19/1) департамент з гуманітарних питань Кам'янської міської ради володіє запитуваною інформацією, а доступ до неї регулюється Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Вказаним Законом визначено види інформації з обмеженим доступом та підстави, за якими розпорядник інформації може обмежити доступ до інформації.

Інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація: 3) службова інформація (частина перша статті 6 Закону).

Так, частиною першою статті 7 Закону передбачено, що Конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, інформація зазначена в частині першій і другій статті 13 Закону.

Пункт 1 частини 1 статті 13 суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим. інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання. Пункт 3 частини 1 статті 13 Закону, особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків.

При цьому, відповідність одному із зазначених пунктів не означає автоматичне віднесення інформації до конфіденційної. Закон передбачає, що така інформація може бути віднесена до конфіденційної, але лише при дотриманні вимог щодо застосування трискладового тесту, передбаченого частиною другою статті 6 Закону.

Так, вказаним положенням Закону передбачено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог (трискладовий тест):

виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя:

розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

З огляду на вищевказане відмова у наданні інформації є обґрунтованою, у разі якщо розпорядник в листі вказує, якому саме з інтересів загрожує розголошення опитуваної інформації, в чому полягає істотність шкоди цим інтересам від її розголошення, чому шкода від оприлюднення такої інформації переважає право громадськості знати цю інформацію. В іншому випадку така відмова надати запитувану інформацію є необґрунтованою та такою, що суперечить Закону.

У відповіді на запит заявника не вказано обґрунтування обмеження доступу до інформації відповідно до вимог Закону.

Закон не вимагає обов'язкового складення та ствердження Переліку відомостей, що становлять конфіденційну інформацію. Перелік, у разі ствердження, має складатись з абстрактних категорій інформації, яка може були віднесена до конфіденційної, безвідносно до конкретної інформації (конкретного документа). Тобто, перелік слугує тільки орієнтиром для запитувачів щодо інформації, доступ до якої може бути обмежено, і разі якщо застосування трискладового тесту в кожному конкретному випадку надасть підстави для її обмеження. З огляду на це не може бути наперед визначеного переліку конфіденційної інформації, тобто відомостей, які автоматично відносяться до конфіденційної інформації.

Отже, включення відомостей до Переліку відомостей, що становлять конфіденційну інформацію, не є підставою для відмови у наданні інформації.

В той же час частиною сьомою статті 6 Закону наголошується на тому, що обмеженню підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Це означає, що у разі, якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, надається його копія, з якої вилучено таку інформацію, наприклад, шляхом ретушування.

Також частиною третьою статті 22 Закону наголошується на тому, що Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.

Таким чином в діях Директора департаменту з гуманітарних питань Камянської міської ради ОСОБА_8 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 статті 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення - неправомірна відмова в наданні інформації.

У судовому засіданні ОСОБА_8 пояснила, що з протоколом не згодна, вказала що вважає що відмовлено у надані інформації було правомірно, власники атестаційних листів, які бажає отримати ОСОБА_2 заперечують проти їх видачі, про що вони письмово повідомили.

ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення підтримала в повному обсязі. Вважає що їй неправомірно відмовили в отриманні інформації, ці документи не є таємними, її права порушуються вона не може порівняти свій атестаційний лист з запитуваними.

Свідок ОСОБА_9 суду вказала, що відповідь для ОСОБА_2 готувала вона. Відмовили у надані атестаційних листів, бо вони є конфіденційною інформацією, та вони не є розпорядниками цих документів. Питали згоду осіб щодо видачі їх інформації, всі відмовили та заборонили видавати їх атестаційні листи. Трискладовий тест на ОСОБА_2 не розповсюджується. При готуванні відповіді вона керувалася ст.. 32 Конституції України та Рішенням Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року.

Вислухавши сторони, розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

01.03.2017 року на адресу департаменту з гуманітарних питань Камянської міської ради від департаменту освіти і науки Дніпропетровської ОДА надійшов запит ОСОБА_10,- далі заявниця, про надання копій атестаційних листів працівників управління освіти і науки Дніпродзержинської міської ради ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_11, посвідчень про проходження ними курсової перепідготовки за посадою методиста, документів, па підставі яких атестаційною комісією ІІІ рівня в 2010 році приймалося рішення про їх атестацію.

Відповідаючи на запит заявниці 07.03.2017, вих. № 01-19/13, департамент з гуманітарних питань відмовив у наданні запитуваних документів з посиланням на те, що:

1) атестаційні листи складаються виключно з інформації про освіту та з відомостей про події та явища, що відбувалися у професійній, діловій сферах життя осіб, пославшись при цьому на офіційне тлумачення частин першої, другої статті 32 Конституції України, викладене у рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року 2рп/2012;

2) департамент не розпорядником інформації щодо посвідчень про проходження курсової перепідготовки працівників, оскільки це документ про освіту, оригінал якого знаходиться або повинен знаходитись у особи, якій він виданий, в матеріалах особових справ знаходяться незавірені копії цього документу, він датований 2010 роком і по суті втрапив своє значення для департаменту після отримання працівником чергового посвідчення про підвищення кваліфікації та проходження чергової атестації, а за відсутності оригіналу документу чи його засвідченої копії, виключно з яких можливе виготовлення його копії, департамент не взмозі забезпечити виконання вимог п. 6 частини 1 статті 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» щодо надання запитувачу достовірної, точної та повної інформації. Крім того, як вказано вище, посвідчення про підвищення кваліфікації є документом, яке містить відомості лише про освіту, що законодавством віднесені до конфіденційних стосовно осіб, які не обіймають посади у органах місцевого самоврядування;

3) департамент не є розпорядником документів, на підставі яких атестанійною комісією ІІІ рівня у 2010 ропі приймалося рішення про атестацією працівників, оскільки атестаційною комісією III рівня є департамент науки і освіти Дніпропетровської ОДА.

Розглянувши надану відповідь, матеріали справи, суд при розгляді вказаної справи враховував діюче Конституційне та законодавче законодавство України, узгоджене із міжнародно-правовими актами.

Так, Відповідно до частин першої, другої статті 32 Основного Закону України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України; не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Зазначеним вимогам Конституції України кореспондують положення законодавства України, якими передбачено, що: збирання, зберігання, використання і поширення інформації про особисте життя фізичної особи без її згоди не допускаються, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (абзац другий частини першої статті 302 Цивільного кодексу України); поширення персональних даних без згоди субєкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (частина друга статті 14 Закону України „Про захист персональних даних від 1 червня 2010 року № 2297-VI; конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом (частина друга статті 21 Закону України „Про інформацію від 2 жовтня 1992 року № 2657-ХІІ зі змінами, розпорядники інформації, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (частина друга статті 7 Закону України „Про доступ до публічної інформації від 13 січня 2011 року № 2939-VI (далі - Закон № 2939).

Таким чином, лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці.

Даючи офіційне тлумачення частин першої та другої статті 32 Конституції України у рішенні від 20 січня 2012 року 2рп/2012, Конституційний Суд України зазначає, що інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) - це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім'ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов'язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування. Така інформація про фізичну особу та членів її сім'ї є конфіденційною і може бути поширена тільки за їх згодою, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

З матеріалів справи вбачається що працівники ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_6, ОСОБА_14 копії атестаційних листів, посвідчень про проходження ними курсової перепідготовки за посадою методист просила надати ОСОБА_10, письмово заборонили департаменту з гуманітарних питань надавати на запит інформацію щодо них, яка за визначенням Конституційного Суду є конфіденційною.

Відповідно до ст.. 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Згідно статті 3 Закону посадами в органах місцевого самоврядування є:

виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах;

виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою;

посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Посада методиста методичного кабінету при управління освіти і науки, чи при департаменті з гуманітарних питань, до посад, пов'язаних зі здійсненням функцій органів місцевого самоврядування не належить, оскільки ця посада не є виборною, призначення на цю посаду не здійснюється міським головою на конкурсній основі або за іншою процедурою, передбаченою законодавством. Зазначених осіб, враховуючи їх посади також не можна віднести і до надавачів освітніх послуг відповідно до Закону України « Про освіту», оскільки зазначені послуги надаються дошкільними, середніми, позашкільними, професійно-технічними та вищими навчальними закладами та закладами післядипломної освіти.

Отже, підстав вважати, що директором департаменту з гуманітарних питань Камьянської міської ради було неправомірно відмовлено в надані інформації, на думку суду, не має.

Відповідно до ст.. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 247 КУпАП передбачені обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Вказаною статтею передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;

2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;

3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;

4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;

5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;

6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;

7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.. 38 цього Кодексу;

8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або не скасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також порушення по даному факту кримінальної справ;

9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження по справі.

Керуючись ч.2 ст.212-3,247,268 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.212-3 КУпАП, закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Заводський районний сум м. Дніпропетровська.

Суддя Н.О. Бондаренко