Справа № 152/1073/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2017 року Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області

ОСОБА_1

з участю

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2,

адвоката ОСОБА_3

розглянувши матеріали, які надійшли від Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, не працюючого,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що він 29.06.2017 року о 22 год. 40 хв. в с. Гибалівка Шаргородського району Вінницької області по вулиці Шкільна керував транспортним засобом «Defiant Farm», б/н, будучи в стані алкогольного спяніння, порушивши при цьому пункт 2.9 Правил дорожнього руху України. Огляд на стан алкогольного спяніння проводився в Шаргородській ЦРЛ.

У процесі перевірки матеріалів ОСОБА_2 винуватим себе не визнав і пояснив, що алкогольні напої 29.06.2017 року він не вживав, і транспортним засобом не керував. В той вечір він взагалі нікуди не їхав і їхати не планував. Приблизно о 22 годині 30 хвилин він перебував у дочки, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_3, почув крик, вийшов на вулицю, там була бійка, хтось викликав поліцію, приїхали поліцейські, запитали; " Чий скутер «Defiant Farm», який стояв біля подвір'я дочки, він відповів, що його, нащо поліцейські відповіли, що у них є підозра, що він вживав спиртні напої. Вказану обставину він категорично заперечував, оскільки спиртні напої не вживає через високий тиск. На пропозицію проїхати на освідування до ЦРЛ погодився без вагань, оскільки алкогольних напоїв не вживав. По приїзду в лікарню, черговий лікар запитав у нього анкетні дані, запропонував витягнути руки, присісти, написав висновок, що він перебуває у нетверезому стані. Свідків керування ним транспортним засобом в стані алкогольного спяніння не було, від нього пояснення не відбиралися, його просто поліцейським автомобілем відвезли в Шаргородську лікарню, де черговий лікар, не застосовуючи ніяких приладів, які б встановили факт та ступінь його спяніння, заповнив бланк із висновком, що він перебуває у стані алкогольного спяніння, запропонував йому підписати даний висновок, однак він, не погоджуючись, від підпису відмовився, копія висновку йому не вручалася.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, думку адвоката ОСОБА_3 дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до п.6 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоровя України 09.11.2015 №1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858 (далі - Інструкція), огляд на стан спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Проведення огляду на стан спяніння в закладах охорони здоровя і оформлення його результатів викладено у розділі ІІІ вказаної Інструкції.

Відповідно до п.3 розділу ІІІ Інструкції огляд у закладах охорони здоровя щодо виявлення стану спяніння проводиться лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану спяніння в обстежуваної особи. Лікар (фельдшер) повинен ознайомитися з документами особи, яку оглядає (паспорт, особисте посвідчення, посвідчення водія тощо) (за наявності) (пункти 4, 5 розділу ІІІ Інструкції).

Згідно з пунктами 15, 16, 17 розділу ІІІ Інструкції, за результатами огляду на стан спяніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння), видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоровя (п.20 розділу ІІІ Інструкції).

З метою перевірки виконання вимог Інструкції та для зясування істини щодо обставин адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2, адвокатом ОСОБА_3 було направлено до головного лікаря Шаргородської ЦРЛ відповідні адвокатські запити.

З повідомлення Шаргородської ЦРЛ від 12.07.2017 року №1140, наданого адвокату ОСОБА_3 на його запит №112 від 05.07.2017 року, вбачається, що медичні огляди на стан спяніння у Шаргородській ЦРЛ проводяться на підставі включення Шаргородської ЦРЛ до переліку закладів охорони здоровя, яким надається право проведення огляду на стан спяніння, затвердженого наказом ДОЗ ОДА від 19.01.2014 року №55 «Про організацію огляду на стан спяніння водіїв в закладах охорони здоровя області» та наказу по Шаргородській ЦРЛ від 20.01.2017 року №58 «Про організацію виконання спільного наказу МВС, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735». Тематичне удосконалення лікарів заплановане на ІV квартал 2017 року.

До цього повідомлення додано зокрема копію наказу Шаргородської ЦРЛ від 20.01.2017 року №58 з відповідним додатком №1 Список лікарів Шаргородської ЦРЛ, які мають право проводити медичний огляд громадян з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у 2017 році, в якому за порядковим номером 2 зазначено прізвище лікаря, який проводив огляд на стан алкогольного спяніння ОСОБА_2 ОСОБА_4

Разом з тим, відповідно до повідомлення головного лікаря Шаргородської ЦРЛ ОСОБА_5 від 26. 07.2017 року за №1238, лікарі, прізвища яких зазначені в додатку №1 до наказу №58 від 20.01.2017 року по Шаргородській ЦРЛ спеціальну підготовку та тематичне удосконалення за відповідною програмою, передбаченою п.6 розділу І та п.3 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року, не проходили.

Пунктом 22 розділу ІІІ Інструкції чітко визначено, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан спяніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Таким чином, висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.06.2017 року № 30 не може бути прийнятим до уваги у зв'язку порушенням вимог Інструкції в частині проведення огляду лікарем, який не пройшов спеціальної підготовки та виніс заключення без використання вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ України, які підтверджуються сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Поліцейський СРПП Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6, який складав протокол про адміністративне правопорушення, інших доказів, які достовірно вказують на наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП не представив.

Згідно ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду…, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельник проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Також ЄСПЛ неодноразово наголошував, зокрема в рішеннях у справах "Гурепка проти України (N2)" від 08 квітня 2010 року, "Лучанінов проти України" від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність обєктивних і субєктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

КУпАП визнає відсутність у діянні складу (сукупності обєктивних і суб'єктивних ознак) адміністративного правопорушення як обставини, що виключають провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Приймаючи до уваги вище викладене, а також те, що судом використані всі можливі заходи для встановлення істини по справі вважаю, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 283, 284, п.1 ст.247 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу про адміністративні правопорушення України.

Скаргу щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, може бути подано протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні.

Суддя: Т.О. Соколовська