Номер провадження: 33/785/991/17
Номер справи місцевого суду: 494/472/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., при секретарі Стояновій Л.І., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Березівського районного суду Одеської області від 01.06.2017 року,-

встановив

Зазначеною постановою судді,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2 Краснодарського краю, громадянин України, не працюючий, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше до адміністративної відповідальності притягувався згідно ч.1, ч.2 ст. 178 КУпАП України

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173, ч.1 ст. 173-2, ч.3 ст. 178 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 15 (п'ятнадцять) діб.

Відповідно до постанови судді, 01.05.2017 року о 07 годині 30 хвилин, ОСОБА_2 знаходився у стані алкогольного спяніння по вулиці Зої Космодемянської у м. Березівка Одеської області та своїм видом ображав людську гідність та мораль.

Крім того, ОСОБА_2 01.05.2017 року, близько 15 години 30 хвилин, знаходячись в стані алкогольного спяніння по вулиці Пристанційній у м. Березівка Одеської області, вчинив сварку громадянам ОСОБА_3І та ОСОБА_4О, в ході якої висловлювався в їх адресу нецензурною лайкою та кидався камінням.

Крім того, 05.05.2017 року о 13 годині 30 хвилин, ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного спяніння на вулиці Пристанційній у м. Березівка Одеської області, де він своїм видом ображав людську гідність та мораль.

Крім того, 05.05.2017 року приблизно о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_2, знаходячись в стані алкогольного спяніння в будинку №20 по вулиці Пристанційній у м. Березівка Одеської області, вчинив сварку своїй співмешканці ОСОБА_5, в ході якої висловлювався брутальною лайкою, кидався в бійку, погрожував фізичною розправою, чим своїми діями вчинив насильство в сімї психологічного характеру.

01.06.2017 року постановою Березівського районного суду Одеської області вказані справи обєднанні в одне провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду змінити, призначивши йому більш мяке покарання, оскільки призначене районним судом покарання є занадто суворим та не відповідає вчиненому правопорушенню.

Вимоги своєї апеляції обґрунтовує тим, що постанова районного суду в частині накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту є незаконною та невмотивованою, постановленою в порушення норм процесуального права.

Так апелянт зазначає, що судом було порушено вимоги ст. 268, ч. 2 ст. 279 КУпАП, оскільки йому не було розяснено його права і обовязки, він бажав мати представника, надати докази, пояснення, заявити клопотання, але його не було допитано, а його клопотання не вирішені.

Крім того, в апеляції ОСОБА_2 вказав, що при розгляді справи судом не було дотримано вимог ст.ст. 9, 33, 252, 280 КУпАП, і як наслідок суд неповно, однобічно та необєктивно зясував усі обставин по справі, не врахував, що він повністю розкаявся, свою вину визнав, потерпілі претензій до нього не мають, на його утриманні знаходяться неповнолітні діти, він веде домашнє господарство та закодувався від вживання алкоголю.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, вивчивши доводи апеляції та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду - зміни в частині накладення адміністративного стягнення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 пояснив, що він провину свою визнає у повному обсязі, не оспорює факти вчинення ним правопорушення за встановлених районним судом обставин та щиро кається у скоєному. Водночас, просить змінити постанову суду та призначити йому більш мяке покарання, оскільки виконання накладеного на нього стягнення у виді арешту поставить його родину у дуже скрутне становище, так як він має велике господарство, утримує співмешканку ОСОБА_5 та трьох її дітей, які на даний час знаходяться на канікулах у бабусі в Черкаській області та своїх дітей від попереднього шлюбу.

Крім того ОСОБА_2 зазначив, що усі зазначені правопорушення були вчинені ним у стані алкогольного спяніння, оскільки у той період часу він зловживав спиртними напоями. При цьому ОСОБА_2 вказав, що зрозумів свою протиправну поведінку та прийняв заходи щодо припинення вживання спиртних напоїв та пройшов курс відповідної терапії шляхом кодування. На даний час відносини у сімї дружні та доброзичливі, він спиртне не вживає, веде належний спосіб життя та запевняє, що в подальшому не буде вживати спиртне.

На підтвердження зазначених обставин ОСОБА_2 надав апеляційному суду характеристику з місця проживання, в якій зазначено, що на даний час він виправився, пройшов курс лікування від алкоголізму, працює та веде позитивний спосіб життя.

Крім того, зазначені обставини підтвердила в апеляційному суді і свідок ОСОБА_5, яка є співмешканкою ОСОБА_2 та проживає з ним, яка підтвердила факт прийняття ним заходів щодо припинення протиправної поведінки та проходження курсу лікування від алкоголізму. При цьому прохала апеляційний суд призначити йому більш м'яке стягнення, оскільки він допомагає їй по господарству та утримує її дітей, а накладення стягнення у виді арешту поставить їхню сімю у дуже скрутне матеріальне становище.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, при зазначених у постанові обставинах підтверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення, поясненнями потерпілих та поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і в апеляційній скарзі не заперечується, тому його дії кваліфіковані правильно за ст.ст. 173, ч.1 ст. 173-2, ч.3 ст. 178 КУпАП.

Доводи апелянта щодо допущення районним судом положень ст. 268, ч. 2 ст. 279 КУпАП не можуть бути прийняті до уваги, оскільки як свідчить постанова районного суду, вимоги положень цих статей були належним чином виконані, а особа, яка притягнута до відповідальності не була позбавлена можливості надати пояснення, отримати правову допомогу, в тому числі і права на надання суду інших доказів.

Разом з тим, адміністративне стягнення ОСОБА_2 призначено з порушенням вимог ст. 33 - 35 КУпАП.

Так, у випадках, коли санкція закону, по якому особа визнається винною, передбачає різні види стягнень, суддя при винесенні постанови, повинний мотивувати застосування того або іншого виду стягнення.

Як видно зі змісту мотивувальної частини постанови, суддя не мотивував застосування іншого адміністративного стягнення, окрім накладення арешту на 15 діб, хоча санкції ст. 173, ч. 1 173-2, ч. 3 ст. 178 КУпАП передбачає альтернативу.

Так, відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його провини, майнове положення, обставини, які помякшують та обтяжують відповідальність.

З матеріалів справи та постанови суду першої інстанції вбачається, що ці вимоги закону не дотримані, оскільки суддя, при накладенні адміністративного стягнення свою постанову належним чином не мотивував та не аргументував накладення винятково адміністративного стягнення у виді арешту та в її максимальному розмірі.

Також суд не врахував, що ОСОБА_2 повністю визнав свою провину та щиро розкаявся у вчиненому правопорушенні, що на думку апеляційного суду свідчить про наявність обставини, яка пом'якшує відповідальність.

Як вбачається з характеристики на ОСОБА_2, наданої до апеляційного суду, він на даний час закодувався, працює, має підсобне господарство, веде позитивний спосіб життя та характеризується з боку сусідів лише з позитивної сторони.

Твердження апелянта про те, що він закодувався підтверджується долученим до апеляційної скарги свідоцтвом та його розпискою (а.с. 59).

Обставини, що обтяжують його відповідальність у постанові не наведені, отже, вони відсутні.

Враховуючи, що адміністративне стягнення повинно бути достатнім для виправлення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та повинно виправдовувати мету його застосування, за наявності викладених вище обставин та прийняття правопорушником заходів щодо усунення причин вчинення останнім правопорушення, накладення на ОСОБА_2 стягнення у виді арешту і в максимальному розмірі, не можна визнати справедливим законним і обґрунтованим, тому йому необхідно обрати більш м'який вид адміністративного стягнення, а саме у вигляді громадських робіт у максимальному розмірі, передбаченого санкцією ст.173 КУпАП, яка є найбільш суворою.

На думку апеляційного суду, саме залучення правопорушника до суспільно-корисної праці у вигляді громадських робіт, буде належним та достатнім для запобігання попередження та вчинення ним нових правопорушень.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,-

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову судді Березівського районного суду Одеської області від 01.06.2017 року, відносно ОСОБА_2 в частині накладеного стягнення за ст. 173, ч.1 ст. 173-2, ч.3 ст. 178, ч.3 ст. 178 КУпАП, - змінити на 60 (шістдесят) годин громадських робіт.

В іншій частині постанову залишити без зміни

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_6