АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Мельник В.В., за участю:

захисника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 01 лютого 2017 року відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

за ч. 1 ст. 212-3 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 01 лютого 2017 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 212-3 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_3, як голова правління державного публічного акціонерного товариства «Будівельна компанія «Укрбуд» (надалі - ДАТ «БК «Укрбуд»), здійснив не оприлюднення інформації про використання коштів даного товариства, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 212-3 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою місцевого суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді місцевого суду скасувати, та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-3 КУпАП.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що суддя місцевого суду при розгляді справи безпідставно відхилив клопотання сторони захисту про витребування доказів, при цьому не навів мотивів такого рішення, не вказав у оскаржуваній постанові доводів сторони захисту, не проаналізував їх та не навів спростування таких доводів.

На переконання апелянта, протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог закону, оскільки на момент його складення сплинули строки, передбачені ч. 2 ст. 38 КУпАП, а тому в уповноваженого органу не було підстав для порушення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Однак суддя місцевого суду не взяв до уваги доводи сторони захисту щодо наведених обставин, унаслідок чого прийняв незаконну постанову, яка підлягає скасуванню.

У доповненнях до апеляційної скарги захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 посилалась на те, що суддя місцевого суду не надав оцінку належності та допустимості протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3, який складено без його участі, та з порушенням вимог ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а тому не може бути доказом у справі.

Суддею місцевого суду справу розглянуто без участі уповноваженого представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, та з порушенням принципу презумпції невинуватості, змагальності сторін, об'єктивного та неупередженого розгляду справи.

Крім того, у доповненнях захисник посилалась на відсутність належних та допустимих доказів наявності у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, та зазначала, що бездіяльність Міністерства фінансів щодо належного адміністрування єдиного веб-порталу використання публічних коштів та відсутність затверджених спеціальних форм та форматів для оприлюднення інформації, унеможливлює виконання посадовими особами підприємств своїх зобов'язань відповідно до Закону «Про відкритість використання публічних коштів», та як наслідок, виключає їх відповідальність.

У судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_3, та представник Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини не з'явилися, про день, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені своєчасно та належним чином. Від ОСОБА_3 31 березня 2017 року надійшла заява про розгляд справи про адміністративне правопорушення за його відсутності.

З урахуванням змісту ч. 6 ст. 294 КУпАП, згідно якої неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб, вважаю за необхідне розглянути подану апеляційну скаргу без участі ОСОБА_3 та представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, яка підтримала апеляційну скаргу з доповненнями з наведених у ній підстав, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Неоприлюднення інформації, обов'язкове оприлюднення якої передбачено законами України "Про доступ до публічної інформації", "Про особливості доступу до інформації у сферах постачання електричної енергії, природного газу, теплопостачання, централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення", "Про доступ до архівів репресивних органів комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", "Про відкритість використання публічних коштів" та "Про засади запобігання і протидії корупції", -, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 212-3 КУпАП.

Згідно пунктів 2, 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про відкритість використання публічних коштів» від 11 лютого 2015 року № 183-VIII, публічні кошти - кошти державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів, кредитні ресурси, надані під державні та місцеві гарантії, кошти Національного банку України, державних банків, державних цільових фондів, Пенсійного фонду України, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, а також кошти суб'єктів господарювання державної і комунальної власності, отримані ними від їхньої господарської діяльності. Суб'єкти господарювання державної і комунальної власності (далі - підприємства) - підприємства, утворені в установленому порядку органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим чи органами місцевого самоврядування та уповноважені на отримання державних коштів, взяття за ними зобов'язань і здійснення платежів, у тому числі державні, казенні, комунальні підприємства, а також господарські товариства, у статутному капіталі яких державна або комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 50 відсотків, їхні дочірні підприємства, а також підприємства, господарські товариства, у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків належить державним, у тому числі казенним, комунальним підприємствам та господарським товариствам, у статутному капіталі яких державна або комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 50 відсотків, об'єднання таких підприємств.
Згідно статті 2 вказаного Закону, інформація, що оприлюднюється згідно з цим Законом, готується розпорядниками та одержувачами коштів Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим і місцевих бюджетів, органами Пенсійного фонду, підприємствами, а також фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування та подається ними для оприлюднення на єдиному веб-порталі використання публічних коштів. Відповідальність за недостовірність і неповноту інформації, оприлюдненої згідно з цим Законом, несуть керівники розпорядників та одержувачів коштів державного і місцевих бюджетів, підприємств, органів Пенсійного фонду, а також фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Відомості, що оприлюднюються згідно з цим Законом, повинні бути повними, правдивими, точними та реально відображати фактичні дані станом на відповідну дату або за відповідний період часу. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону, інформація про використання публічних коштів, що підлягає оприлюдненню, надається за встановленими законодавством України формами та у разі використання коштів підприємств, отриманих ними від їхньої господарської діяльності, має містити такі відомості: підприємство (найменування, ідентифікаційний код юридичної особи, місцезнаходження, прізвище, ім'я та по батькові керівника); орган управління майном підприємства (найменування, місцезнаходження, прізвище, ім'я та по батькові керівника); обсяг платежів за договорами за звітний період - у розрізі товарів, робіт і послуг; відомості про договори, укладені за звітний період, загальна вартість яких перевищує 1 мільйон гривень (предмет договору, виконавець (найменування, ідентифікаційний код юридичної особи, місцезнаходження, прізвище, ім'я та по батькові керівника), вартість договору, ціна за одиницю (за наявності), строк дії договору); відомості про стан виконання договорів, укладених за попередні звітні періоди, які продовжують виконуватися, загальна вартість яких перевищує 1 мільйон гривень (предмет договору, виконавець (найменування, ідентифікаційний код юридичної особи, місцезнаходження, прізвище, ім'я та по батькові керівника), вартість договору, ціна за одиницю (за наявності), обсяг платежів за договором у звітному періоді, наявність або відсутність претензій і штрафних санкцій, що виникли в результаті виконання договору, акти виконання договору (акти наданих послуг, приймання-передачі, виконаних робіт) за наявності). Інформація, зазначена в цьому пункті, оприлюднюється щорічно, не пізніше 31 січня року, наступного за звітним роком, та зберігається в режимі вільного доступу протягом трьох років з дня оприлюднення. Згідно пункту 1 частини 1 статті 4 Закону, відповідальність за порушення вимог цього Закону несуть керівники розпорядників та одержувачів коштів державного і місцевих бюджетів, підприємств, органів Пенсійного фонду, а також фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Зазначені особи несуть відповідальність за неоприлюднення інформації відповідно до цього Закону.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-3 КУпАП, за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Суд розглядає справу про адміністративне правопорушення у межах фактичних обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення.

Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-3 КУпАП, підтверджується даними протоколу по адміністративне правопорушення від 19 грудня 2016 року, у відповідності до якого, під час проведення перевірки звернення народного депутата України ОСОБА_4 стосовно порушення ДАТ «БК «Укрбуд» вимог Закону України «Про відкритість використання публічних торгів», представником Уповноваженого з питань дотримання права на інформацію та представництва в Конституційному Суді України, встановлено що ДАТ «БК «Укрбуд», яке є суб'єктом господарювання державної власності, та головою якого є ОСОБА_3, не здійснило оприлюднення інформації про використання публічних коштів за 2015 рік, обов'язкове оприлюднення якої передбачено Законом України «Про відкритість використання публічних торгів» /а.с.1-5/.

Даними депутатського звернення народного депутата України ОСОБА_4 №083/3-1795 від 18 серпня 2016 року, у якому наведені обставини можливого невиконання службовими особами ДАТ «БК «Укрбуд» вимог Закону України «Про відкритість використання публічних торгів», з проханням провести перевірку таких обставин /а.с. 6-8/.

Даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно якого, ДАТ «БК «Укрбуд» є публічним акціонерним товариством, 100% статутного капіталу якого належить Кабінету Міністрів України. Уерівником вказаного підприємства з 01 червня 2011 року є ОСОБА_3

Крім того, судом апеляційної інстанції задоволено клопотання сторони захисту, витребувано від Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_5 та досліджено у судовому засіданні належним чином завірені копії наглядового провадження у справі про розгляд звернення народного депутата України ОСОБА_4 від 18 серпня 2016 року №083/3-1795, зокрема лист Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_5 №1/12-273325.273327.16/НД-134 від 08 вересня 2016 року про відкриття провадження за зверненням народного депутата України ОСОБА_4 (а.с.216); розписку про одержання відділом службової кореспонденції Апарату Верховної Ради України пакетів документів за вихідним № 1/1/12-273325.273327.16/МД-134 (а.с. 217); подання Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_5№ 1-2338/273327.16/НД-168 від 12 жовтня 2016 року (а.с. 218-221); реєстр вихідного листування Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, надісланого через поштове відділення №8 від 12 жовтня 2016 року (а.с. 222); лист Представника Уповноваженого з питань дотримання права на інформацію та представництва в Конституційному Суді України № 11/12-273327.16-1НД-168 від 02 грудня 2016 р. про виклик голови правління ДАТ «БК «Укрбуд» ОСОБА_3 для надання пояснень та складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 212-3 КУпАП (а.с. 223-224); реєстр вихідного листування Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини №3533 від 07 грудня 2016 року (а.с. 225); лист Представника Уповноваженого з питань дотримання права на інформацію та представництва в Конституційному Суді України № 2/12-273327.16-2НД-134 від 16 грудня 2016 р. про виклик голови правління ДАТ «БК «Укрбуд» ОСОБА_3 для надання пояснень (а.с. 226-227); реєстр вихідного листування Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, №3642 від 19 грудня 2016 року (а.с. 226); пояснення ОСОБА_3 від 22 грудня 2016 року (а.с. 229); лист Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_5 № 1/12-273327.273327.16/НД-168 від 23 грудня 2016 року (а.с. 230-231); розписку про одержання відділом службової кореспонденції Апарату Верховної Ради України пакетів документів за вихідним № № 1/12-273327.273327.16/НД-168 (а.с. 231).

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв'язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-3 КУпАП.

Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-3 КУпАП.

Встановивши, що з дня виявлення вчиненого ОСОБА_3 адміністративного правопорушення сплинуло 3 місяці, суддя місцевого суду дійшов обгрунтованого висновку про закриття на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта про те, що Представник Уповноваженого з питань дотримання права на інформацію та представництва в Конституційному Суді України не мав права складати стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення, оскільки, з урахуванням положень ст. 38 та п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, на момент складення такого протоколу сплинув трьохмісячний строк з дня виявлення адміністративного правопорушення, що на думку апелянта, свідчить про неналежність та недопустимість такого доказу, не ґрунтуються на вимогах закону.

У відповідності з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є не тільки всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, а також запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

З аналізу наведених норм убачається, що п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП України передбачено можливість закриття на стадії судового розгляду провадження у справі про адміністративне правопорушення після встановлення суддею обставин, передбачених ст. 38 КУпАП.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 212-3 КУпАП складено з дотриманням вимог, передбачених ст. 256 КУпАП,

Враховуючи, що порушень вимог ст. 256 КУпАП при складенні протоколу про адміністративне правопорушення не виявлено, неналежне виконання, на думку апелянта, Представником Уповноваженого з питань дотримання права на інформацію та редставництва в Конституційному Суді України вимог п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, не є підставою для визнання такого протоколу неналежним та недопустимим доказом.

З урахуванням наведеного, суддя місцевого суду, розглянувши справу у межах фактичних обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, обґрунтовано визнав відомості, що у ньому містяться, як доказ у справі, та встановивши обставини, передбачені ч. 2 ст. 38 КУпАП, прийняв законне та обгрунтоване рішення про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що суддею місцевого суду справу розглянуто без участі Представника Уповноваженого з питань дотримання права на інформацію та представництва в Конституційному Суді України Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_6, або іншого уповноваженого представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, не є підставою для скасування постанови судді місцевого суду.

Чинним Кодексом України про адміністративне правопорушення не передбачено вимог про розгляд справи про адміністративне правопорушення за обов'язкової участі особи, яка склала такий протокол.

Не є підставою для скасування постанови і доводи апелянта про те, що суддя місцевого суду при розгляді справи безпідставно відхилив клопотання сторони захисту про витребування доказів, при цьому не навів мотивів такого рішення.

Судом апеляційної інстанції під час перегляду справи у апеляційному порядку реалізовано передбачені ст. 268 КУпАП права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, задоволено клопотання захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, витребувано від Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини матеріали наглядового провадження у справі про розгляд звернення народного депутата України ОСОБА_4 від 18 серпня 2016 року №083/3-1795, та вказані документи досліджено у судовому засіданні, яким надано відповідну оцінку.

Порушень суддею місцевого суду під час розгляду справи принципів змагальності сторін, об'єктивного та неупередженого розгляду справи, про що зазначено у апеляційній скарзі, апеляційним переглядом не встановлено.

Доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено у його відсутності, спростовується даними протоколу, який підписаний ОСОБА_3 без зауважень та заперечень.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги висновків судді місцевого суду не спростовують.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_3 немає.

Керуючись ст. 247, 294 КпАП України, суддя -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 01 лютого 2017 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва В.В.Мельник