Справа № 163/1415/17 Провадження №33/773/590/17 Суддя в 1 інстанції: Павлусь О. С.
Категорія:си.си. 471, 472 МК УкраїниДоповідач: Гапончук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2017 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

судді - Гапончука В.В.,

з участю

представника митниці - Пікалюка М.С.,

особи, яка притягується до відповідальності, - ОСОБА_2,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Любомльського районного суду від 16 червня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає АДРЕСА_1, водія ПП"ЕЛІТ ФРОСТ ТРАНС", РНОКПП - НОМЕР_1,

В С Т А Н О В И В :

Вказаною постановою суду ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1700 гривень з конфіскацією 1000 (однієї тисячі) Євро, вилучених згідно протоколу про ПМП Волинської митниці 1792/20500/17, провадження у справі за ст.472 МК України закрито на підставі п.1 ст.247 КпАП України, у зв'язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він слідуючи 27.05.2017 року з України в Республіку Польща через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС, пасажиром автомобіля «SKODA OKTAVIA», реєстраційний номер НОМЕР_2, порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю «зелений коридор», передбачений постановою правління НБУ №148 від 27.05.2008 року «Про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України», переміщуючи понад дозволену норму 10000 Євро, іноземну валюту, а саме: 1000 Євро, що за курсом Національного банку України станом на 26.05.2017 року становило 29466,65 гривень.

Він же, при тих же обставинах, не задекларував за встановленою формою вказану валюту, яка підлягала обов'язковому письмовому декларуванню, використавши всупереч положенням ст.ст.257, 366, 374 МК України «зелений коридор», як форму декларування, шляхом вчинення дії.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ст.ст. 471, 472 МК України.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що незгідний з постановою в частині накладення на нього додаткового адміністративного стягнення у вигляді конфіскації валютних коштів, вважає, що суд першої інстанції безпідставно та невмотивовано обрав щодо нього таку міру стягнення, як конфіскація. Просить постанову судді в частині застосування додаткового адміністративного стягнення у вигляді конфіскації валютних коштів змінити та виключити з резолютивної частини постанови вказівку про конфіскацію в нього 1000 євро. В іншій частині постанову залишити без змін.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_2, який апеляційну скаргу підтримав, представника Волинської митниці ДФС Пікалюка М.С., який заперечив проти апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, за обставин вказаних у постанові, а також про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, ґрунтується на досліджених в суді першої інстанції доказах та ні ким не оспорюються. Кваліфікація дій останнього за ст. 471 МК України є вірною.

Згідно ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Дані вимоги закону при винесенні постанови місцевим судом були дотримані.

Як вбачається з постанови, суд першої інстанції при накладенні стягнення, відповідно до вимог даної статті, врахував характер вчиненого правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, характеризуючі дані про особу ОСОБА_2, який до адміністративної відповідальності притягується вперше, ступінь його вини, майновий стан, обставини, які б обтяжували його відповідальність, в матеріалах справи відсутні, обравши йому стягнення відповідно до санкції статті 471 МК України, яка не містить альтернативи та передбачає конфіскацію товарів, переміщення яких обмежено.

До товарів згідно п. 57 ч. 1 ст. 4 МК України належать і валютні цінності.

Відповідно до п. 2 розділу 2 Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, затвердженої постановою Правління Національного банку України №148 від 27.05.2008 року «Про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України», фізична особа - резидент має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі та за наявності документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах), виключно на ту суму, що перевищує в еквіваленті 10000 євро.

Отже, будь - яка сума, що перевищує вказану норму, за відсутності документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах), виключно на цю суму, в даному випадку це 1000 (одна тисяча) Євро, згідно п. 2 розділу 2 вищезазначеної Інструкції обмежується до вивезення спеціальною процедурою проходження митного контролю, а тому підлягає конфіскації згідно санкції статті 471 МК України.

Доводи апелянта, що застосування конфіскації в якості додаткового адміністративного стягнення є порушенням положень ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, тобто є не пропорційним, так як покладає на нього «індивідуальний надмірний тягар», є безпідставними, оскільки будь-які докази порушення прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності при накладенні обов'язкового додаткового стягнення у виді конфіскації в матеріалах справи відсутні.

Посилання апелянта на неврахування всіх обставин, які пом'якшують адміністративну відповідальність не можуть бути підставою для зміни постанови судді в частині накладеного стягнення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.294 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду від 16 червня 2017 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ В.В. Гапончук

З оригіналом згідно:

Дата набрання законної сили 21.07.2017р.

Суддя В.В. Гапончук

помічник судді О.В. Курбай