Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/1675/17 Головуючий у 1-й інст. Янчук Н. П.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Жизнєвський Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року м.Житомир

Апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Жизнєвського Ю.В.

за участі:

представника особи, щодо якої

складено протокол

про адміністративне

правопорушення -

адвоката Мусевич А.І.

особи, щодо якої

складено протокол

про адміністративне

правопорушення ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Корольовського районного суду м. Житомира області від 22 травня 2017 року,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира області від 22 травня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік та стягнено з останнього судовий збір в сумі 320 гривень.

ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він 23.02.2017, о 22.05 годині керував транспортним засобом «Шкода Октавіа» д.н НОМЕР_1 по вул. Шевченка, 85 в м. Житомирі в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з даним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Корольовського районного суду скасувати та провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вважає, що застосоване до нього адміністративне стягнення не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи.

Вказує, що вирішуючи справу, суд першої інстанції допустив порушення вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи і вирішення її точної відповідності з законом.

Зазначає, що висновок суду про його вину у вчиненні зазначеного вище правопорушення ґрунтується лише на протоколі про адміністративне правопорушення від 23.02.2017, акту про проходження на стан алкогольного сп'яніння, рапортів працівників ДПП та постанові, серії БР № 421570.

Вказує, що при цьому суд не прийняв до уваги покази свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які спростовують факт керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння та не надав їм належної оцінки.

Зазначає, що 23.02.2017 він дійсно був в стані алкогольного сп'яніння, однак транспортним засобом не керував та на момент прибуття працівників поліції за кермом автомобіля не перебував.

Вказує, що до зупинки його автомобіля «Шкода Октавіа» поблизу будинку № 85, по вул. Шевченка в м. Житомирі даним транспортним засобом керував його знайомий ОСОБА_5, який на час прибуття працівників поліції салон автомобіля тимчасово покинув.

Вважає, що зазначені в оскаржуваному рішенні твердження суду про те, що факт сплати ним штрафу за постановою БР № 421579 про вчинення адміністративного правопорушення пов'язаного з керуванням транспортним засобом 23.02.2017 без посвідчення водія свідчить про те, що він керував транспортним засобом та спростовує надані в суді показання свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є безпідставними.

Зазначає, що допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили лише те, що він 23.02.2017 відмовився від підписання протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім цього, ОСОБА_2 у своїй апеляції посилається на безпідставність висновків суду першої інстанції про те, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується відеозаписом з нагрудної камери відеоспостереження. Аргументує свої доводи тим, що на відео з камери відеореєстратора патрульного автомобіля поліції не вбачається факту переслідування його автомобіля «Шкода Октавіа», а з відеозапису нагрудної камери поліцейського вбачається лише те, що він на момент прибуття останніх не сидів за кермом зазначеного транспортного засобу, а курив неподалік на вулиці. При цьому, поліцейські йому запропонували сісти за авто з метою вимкнути заведений двигун.

Окрім вищевказаного зазначає, що всупереч вимог ст.254 КУпАП йому не було вручено копію складеного відносно нього протоколу за ст.130 цього Кодексу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_8 та його захисника Мусевич А.І., які підтримали подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

З оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції вказаних вимог закону не дотримався та прийшов до передчасних висновків про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вини ОСОБА_2 суд посилається:

- на показання інспектора поліції ОСОБА_9;

- на рапорт останнього та рапорт колеги ОСОБА_9 - інспектора поліції ОСОБА_10, згідно яких, 23.02.2017 ОСОБА_2, який перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння керував вищевказаним автомобілем «Шкода» було зупинено біля будинку № 85, по вул. Шевченка в м. Житомирі. При цьому останній відмовився пройти на місці освідування, для чого в подальшому був доставлений у спеціальний медичний заклад;

- на акт медичного освідування ОСОБА_2 № 173 від 23.02.2017, згідно якого в останнього було встановлено наявність стану алкогольного сп'яніння;

- на показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які підтвердили факт відмови ОСОБА_2 від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення;

- на показання самого ОСОБА_2, який в суді підтвердив, що 23.02.2017 дійсно перебував в стані алкогольного сп'яніння;

- на факт сплати ОСОБА_2 штрафу за вчинення 23.02.2017 адміністративних правопорушень з приводу порушення п.2.1а та п.19.1 правил дорожнього руху України.

Згідно вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В ході апеляційного розгляду справи, були допитані свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які підтвердили, що дійсно 23.02.2017 були присутні при складенні відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення, при цьому останній відмовлявся його підписувати. Самого факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом вони не бачили.

У зв'язку з цим Апеляційний суд не вважає останніх очевидцями адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вони засвідчили лише факт відмови ОСОБА_2 від підписання протоколу про адміністративне правопорушення, що не є складовою частиною об'єктивної сторони ч.1 ст.130 КУпАП.

Допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_5 показав, що 23.02.2017 керував автомобілем ОСОБА_11. При цьому, коли вони проїжджали по вул. Шевченка в м. Житомирі, то зупинився та тимчасово відійшов у своїх справах, а коли повернувся, то ні ОСОБА_2, ні його автомобіля вже не було.

На досліджених в ході апеляційного розгляду справи відеозаписах з камер відеореєстратора автомобіля поліції та нагрудних камер поліцейських також не зафіксовано факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом.

Зазначене суперечить, наданим в суді першої інстанції показанням свідка - поліцейського ОСОБА_9 про те, що 23.02.2017 ОСОБА_2 був зупинений по вул. Шевченка в м. Житомирі.

В свою чергу, вищевказане, в своїй сукупності свідчить про те, що прямі свідки та докази, на основі яких можна було б зробити належним чином обґрунтований висновок про те, що ОСОБА_2, 23.02.2017 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння в матеріалах справи відсутні.

Що ж до посилань суду першої інстанції на те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується фактом сплати останнім штрафу за порушення 23.02.2017 п.2.1а та п.19.1 правил дорожнього руху України, то вони також є безпідставними, оскільки факт сплати цього штрафу має відношення до порушення інших норм закону.

За таких обставин, оскаржувану постанову суду першої інстанції слід скасувати, а провадження по справі закрити, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.294 КУпАП, Апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Корольовського районного суду м. Житомира області від 22 травня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП -скасувати, а провадження по справі закрити, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: