АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/292/2017 Постанова винесена суддею Маліновською В.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 жовтня

2016 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1

ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Як встановив суд, 14 липня 2016 року о 04 год. 45 хв. ОСОБА_2 в м. Києві по вул. Б. Хмельницького, 37 керував автомобілем марки «Ленд Ровер Ренж Ровер», державний номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив

п. 2.5 ПДР України, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду, фактичним обставинам провадження, просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року, а провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити у зв'язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

За доводами апеляційної скарги ОСОБА_2, суддя неповно з'ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, оскільки безпідставно не врахував його пояснень про те, що 14 липня 2016 року він транспортним засобом марки «Ленд Ровер Ренж Ровер» не керував, а пересувався зі своїми друзями на автомобілі «Ленд крузер 200», перебуваючи у ньому в якості пасажира, що можуть підтвердити його друзі, які також їхали на автомобілях «БМВ Х5» та «Ленд Ровер Ренж Ровер». З невідомих для них підстав працівники поліції зупинила автомобіль «Ленд Ровер Ренж Ровер», після чого він та його товариши на інших автомобілях також зупинилися та вийшли з автомобілів для з'ясування обставин, які стали підставою для зупинки транспортного засобу. Оскільки працівники поліції безпідставно зупинили автомобіль «Ленд Ровер Ренж Ровер», під керування його товариша ОСОБА_5, та наполягали на тому, що той порушив правила дорожнього руху, такі дії поліцейських дуже його обурили. На неодноразові звернення до працівників поліції про підстави зупинки транспортного засобу, останні зухвало йому відмовили у наданні будь-яких пояснень, більш того, стали погрожувати, що притягнуть (складуть) протокол на нього (ОСОБА_2.), бо він більше інших та більш наполегливо вимагав додержання закону та справедливості. Отже працівники поліції за таких обставин незаконно склали на нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в якому в порушення вимог ч. 2, ч. 3 ст. 256 КУпАП відсутній його підпис, пояснення і зауваження на зміст протоколу, при цьому поліцейським не було роз'яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, порядок і строки оскарження цього документу, на що також звернув увагу суддя місцевого суду, повертаючи 21.07.2016 адміністративний матеріал до управління поліції.

Апелянт також вказує, що в порушення положень ст. 266 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 та зареєстрованою в МЮУ 10.11.2015 за № 1408/27853 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103, в матеріалах справи відсутній акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Крім того, як зазначає апелянт, з пояснень свідків неможливо зрозуміти очевидцями яких подій вони були, а саме керування водієм транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, чи свідками щодо ухилення водія від проходження огляду на стан сп'яніння, чи свідками інших подій.

За таких обставин, вважає, що його було позбавлено основних конституційних прав і свобод людини і громадянина, бо не було вжито жодних заходів стосовно встановлення особи, яка могла б скоїти вказане правопорушення, посилається при цьому на те, що встановлення особи, яка керувала транспортним засобом марки «Ленд Ровер Ренж Ровер»,

д.н.з. НОМЕР_1, на підставі бази «Армор» не може бути беззаперечним доказом вчиненого ним правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з апеляційною скаргою від апелянта надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що справа розглянута без його участі, при цьому з 17 по 22 жовтня 2016 року він перебував у відрядження поза межами

м. Києва, а тому не зміг своєчасно реалізувати своє право на оскарження судового рішення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді ОСОБА_2. пропущений з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 на підтримку апеляційних вимог, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, допитавши інспектора патрульної поліції ОСОБА_6, прихожу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у

ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи щодо ОСОБА_2 слідує, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.

Так, положеннями статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об'єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_2 в порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується наявними в справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- в протоколі про адміністративне правопорушення серія АП1 № 238636 від 14 липня 2016 року, який складений уповноваженою на те особою з дотримання вимог ст. 256 КУпАП щодо змісту протоколу, згідно з яким 14 липня 2016 року о 04 год. 45 хв. ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_2, по

вул. Б. Хмельницького, 37 в м. Києві, з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків (а.с. 1,2);

- уписьмових поясненнях свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_2 14 липня 2016 року від проходження огляду на стан сп'яніння, водночас жодних зауважень щодо правомірності дій працівників поліції в протоколі не вказали (а.с. 3);

- урапорті інспектора патрульної поліції щодо обставин пригоди, в якому зазначено про зупинку автомобіля «Ленд Ровер Ренж Ровер», за кермом якого був невідомий чоловік у смугастій футболці з широкими біло-зеленими горизонтальними смугами. Разом із вказаним транспортним засобом зупинилися автомобілі «Тойота 200», «Ленд крузер» та «БМВ Х5». Оскільки невідомий чоловік відмовився надати відповідні документи, його особу було встановлено через базу «Армор», який виявився ОСОБА_2 Після зупинки автомобіля «Ленд Ровер Ренж Ровер» ОСОБА_2, обійшов транспортний засіб з переду, сів на заднє сидіння автомобіля «Тойота 200», бо перебував з явними ознаками сп'яніння, заперечуючи керування транспортним засобом. Для унеможливлення руху автомобіля «Тойота» він був заблокований службовим автомобілем, проте ОСОБА_2 пересів до автомобіля «БМВ Х5» та намагався зникнути з місця події. ОСОБА_2 було запрошено до ВП № 4 для встановлення його особи та запропоновано пройти в установленому порядку огляд на вміст алкоголю в крові, на що той відмовився в присутності двох свідків (а.с. 4);

- у довідці інформаційно-облікових даних бази «НАІС» (а.с. 5);

- у додаткових поясненнях інспектора патрульної поліції ОСОБА_6 від 22 вересня 2016 року, згідно з якими ОСОБА_2 відмовився від підписів у протоколі та від надання пояснень, поводив себе агресивно (а.с. 11).

Отже, суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини правопорушення та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у порушенні п. 2.5 ПДР України, згідно з яким водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Підстав вважати рішення судді місцевого суду таким, що постановлено без дотримання вимог ст. 245, 278, 280 КУпАП, у суду апеляційної інстанції немає.

Між тим, з метою перевірки доводів апеляційної скарги щодо неповноти та необ'єктивності судового розгляду, апеляційним судом приймалися заходи для виклику в судове засідання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, проте свідки до суду не з'явилися, а відтак, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, судом апеляційної інстанції були досліджені та прийняті до уваги письмові докази, в яких ОСОБА_7 та ОСОБА_8 своїми підписами підтвердили обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, в суді апеляційної інстанції був допитаний інспектор патрульної поліції ОСОБА_6 щодо обставин адміністративного правопорушення, який підтвердив відомості, викладені ним в рапорті, щодо зупинки 14 липня 2016 року транспортного засобу «Ленд Ровер Ренж Ровер», котрим керував саме ОСОБА_2, та щодо відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння. Крім того, пояснив, що тимчасове затримання транспортного засобу «Ленд Ровер Ренж Ровер» відбувалося іншим екіпажем, яким саме вже не пам'ятає.

За таких обставин, твердження апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, об'єктивно спростовується доказами у справі. А, враховуючи, що в суді ОСОБА_2 не порушив питання щодо виклику та допиту свідків, які на його думку, можуть підтвердити його пояснення щодо подій, які відбувалися 14 липня 2016 року, письмові пояснення таких осіб, які були долучені до апеляційної скарги ОСОБА_2, судом, як докази, не приймаються.

Посилання апелянта на відсутність у матеріалах справи акту огляду на стан сп'яніння не заслуговує на увагу, оскільки вимогами Інструкції Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, складення акту огляду на стан сп'яніння у випадку відмови особи від проведення такого огляду, не передбачено.

Що стосується доводів апелянта у скарзі про те, що поліцейським не було відсторонено його від керування транспортним засобом, то вони будь-яким чином не спростовують висновок судді щодо його винуватості в порушенні п. 2.5 ПДР України. До того ж ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду, в апеляційній скарзі не наведено.

Виходячи з обставин справи, характеру вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху та є умисним, особи ОСОБА_2., суддя Шевченківського районного суду м. Києва, дотримуючись вимог ст. 33 КУпАП, обґрунтовано визначив вид та розмір адміністративного стягнення, з огляду на санкцію ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оскільки апеляційним переглядом справи щодо ОСОБА_2 не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, а висновки судді місцевого суду в постанові від

13 жовтня 2016 року відповідають фактичним обставинам справи і не спростовуються доводами апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить

3 400 грн. - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва О.П. Павленко