Справа № 127/4594/17
Провадження № 3/127/1945/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.04.2017 м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Вишар І.Ю., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в м. Вінниці про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, громадянина України, працюючого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 25.02.2017 року, о 01 год. 45 хв., в м. Вінниці по вул.. Н.Левицького, 12, в порушення вимог п. 2.5 ПДР України, керував автомобілем НОМЕР_2, з ознаками алкогольного спяніння (запах алекологю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що невідпоповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на стан спяніння, у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

В судовому засіданні правопорушник вину визнав. Також подав клопотання від трудового колективу про звільнення його від відповідальності на підставі ст.. 21 КУпАП та передачі матеріалів на розгляд трудового колективу Міжнародної асоціації офіцерів спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю «Центр» для застосування щодо нього громадського впливу.

Відповідно дост. 21 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Так, суд вважає за доцільне відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про передачу матеріалів на розгляд трудового коллективу, з врахуванням особи правопорушника та його ставлення до вчиненого, зокрема суд враховує, що ОСОБА_1 належних висновків для себе не зробив, а вину у вчиненні правопорушення визнав лише під тиском доказів.

В судовому засіданні було допитано в якості свідка дружину правопорушника ОСОБА_2, яка пояснила, що 25.02.2017 року, о 01 год. 45 хв. вона була присутня в автомобілі разом з чоловіком. Зазначила, що працівники поліції вели себе упереджено та зухвало, не надали змоги її чоловіку ОСОБА_1 ознайомитись з протоколом належним чином, саме тому останній відмовився від проходження огляду.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

У ст. 251 КУпАП зазначено, що докази у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд критично розцінює покази свідка ОСОБА_1, оскільки вони повністю спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудних камер відео спостереження працівників поліції.

Суд, заслухавши пояснення правопорушника, дослідивши матеріали справи, враховуючи:

п. 2.5. Правил дорожнього руху, згідно якого водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин;

п. 4 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09.11.2015 р. - ознаками наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; прийшов до висновку, що дії ОСОБА_1 кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортними засобами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

Вина правопорушника доведена матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №267889 від 25.02.2017 року, письмовими поясненнями свідків, рапортом працівника поліції, відеозаписом з нагрудних камер відео спостереження працівників поліції.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_1 працює, є особою, яка підлягає адміністративній відповідальності, обставин що помякшують чи обтяжують відповідальність правопорушника судом не встановлено, вказаним правопорушенням не заподіяно майнової шкоди.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 не зважаючи на загально прийняті норми поведінки та співжиття в суспільстві, вчинив грубе, суспільно-небезпечне порушення правил дорожнього руху, внаслідок якого могли настати тяжкі наслідки, своїми діями наражав на небезпеку інших учасників дорожнього руху, легковажно дозволив собі керувати транспортом з ознаками алкогольного спяніння та відмовитись від проходження огляду на стан спяніння, що свідчить про свідоме грубе порушення Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що достатнім для виправлення ОСОБА_1 та запобіганню вчинення нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавлення права керуваннями транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП , оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

При призначенні адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк, суд враховує, що ОСОБА_1 працює, транспортний засіб не є джерелом доходу правопорушника, а тому не позбавить можливості останнього належним чином забезпечувати свою родину.

Враховуювищевикладене, керуючись ст. 33, ч. 1 ст. 130, 280 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Визнати винним ОСОБА_1у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу розміром 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. .

Стягнути з ОСОБА_1судовий збір в сумі 320,00 грн. на користь держави.

На постанову суду можебути подана апеляціяпротягом 10-ти діб з моменту їївинесення.

Суддя