Справа №591/1902/17 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Шершак М. І.
Номер провадження 33/788/287/17 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2017 року суддя Апеляційного суду Сумської області Рунов В. Ю. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ШЕВЧЕНКА С.В. на постанову судді Зарічного районного суду м. Сум від 04 липня 2017 року, якою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

захисника - адвоката Шевченка С.В., -

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі захисник ШЕВЧЕНКО С.В. просить скасувати постанову судді та закрити справу у зв'язку із закінченням строку притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, оскільки незважаючи на те, що до суду була подана заява про те, що ОСОБА_4 захворів, справа була розглянута без нього та захисника. Крім того, суддя зазначив невірні анкетні дані, притягнувши до адміністративної відповідальності зовсім іншу особу.

Постановою судді Зарічного районного суду м. Сум від 04.07.2017 ОСОБА_5 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Крім того, постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 320 грн. судового збору.

Відповідно до постанови судді 08.04.2017 близько 16-29 години в м. Суми водій ОСОБА_5 керував транспортним засобом Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху.

Вислухавши захисника Шевченка С.В., який підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі та просив скасувати постанову судді, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що вказана вище апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Розглядаючи протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 144592 від 08.04.2017 суддя суду першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_4 в порушення вимог п.2.9а ПДР України керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Зазначені висновки судді відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтуються на досліджених та перевірених в суді доказах.

Як було встановлено в ході апеляційного розгляду даної справи, 08.04.2017 близько 16-29 години в м. Суми водій ОСОБА_4 керував транспортним засобом Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказані обставини об'єктивно підтверджуються, крім зазначеного вище протоколу про адміністративне правопорушення, іншими доказами у справі, зокрема роздруківкою показників огляду ОСОБА_4 на місці зупинки транспортного засобу на стан сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest-6810» (а.с.1-2) та відповідним актом огляду на стан сп'яніння (а.с.5), згідно яких результат тесту - 1,990/00; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 (а.с.6) та ОСОБА_7 (а.с.7); показаннями в апеляційному суду свідка ОСОБА_8; відеозаписом подій.

Огляд водія ОСОБА_4 на стан сп'яніння був проведений за його згодою в установленому порядку, а тому є допустимим і достовірним доказом по справі.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, керуючись законом, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам, що не оскаржується і в апеляційній скарзі захисника.

Таким чином, приходжу до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення був розглянутий суддею суду першої інстанції на підставі наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів, які у своїй сукупності і взаємозв'язку разом з іншими доказами, дослідженими апеляційним судом, є достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про порушення права ОСОБА_4 на захист через розгляд справи без його участі та участі ОСОБА_4, то вони не ґрунтуються на вимогах закону.

Так, з матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_4 надійшов до суду першої інстанції 12.04.2017 і його розгляд був первісно визначений працівниками поліції на 20.04.2017, про що було відомо ОСОБА_4 та його захиснику.

18.04.2017 від захисника до суду надійшло письмове клопотання про ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення (а.с.13), а наступного дня 19.04.2017 - заява про відкладення розгляду справи у зв'язку із його зайнятістю в іншому кримінальному провадженню (а.с.12).

Наступний розгляд справи був призначений судом на 09-00 годину 01.06.2017, але в судове засідання ні ОСОБА_4, ні його захисник не з'явилися, а від останнього надійшла письмова заява від 01.06.2017 про відкладення розгляду справи через хворобу ОСОБА_4 (а.с.19).

В подальшому судовий розгляд був призначений на 09-00 годину 29.06.2017, про що були повідомлені в установленому законом порядку ОСОБА_4 та його захисник, однак останні в судове засідання знову не з'явилися і розгляд справи був призначений на 08-50 годину 04.07.2017.

Однак ОСОБА_4 та його захисник до суду не з'явилися і 04.07.2017 від захисника надійшла письмова заява про відкладення розгляду справи у зв'язку з його зайнятістю в іншій справі та хворобою ОСОБА_4

Суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_4, розглянувши її у визначений час 04.07.2017, оскільки ОСОБА_4 був своєчасно сповіщений про місце і час розгляду справи і від нього не надійшло обґрунтованого клопотання про відкладення розгляду справи, що допускається згідно ст.268 КУпАП.

Враховуючи зазначені вище обставини, неналежну процесуальну поведінку ОСОБА_4 та його захисника, численні ігнорування судового процесу, а також практику Європейського суду з прав людини щодо оцінки поведінки особи та її вплив на розгляд справи, вважаю, що суддею суду першої інстанції не були порушені процесуальні права як захисника, так і ОСОБА_4, в тому числі право останнього на захист, оскільки розгляд справи відкладався достатню кількість разів за заявами його захисника для забезпечення участі як безпосередньо самого ОСОБА_4, так і участі його захисника в судовому провадженні в справі про адміністративне правопорушення.

Зокрема, у своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 §1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 р., не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст.6 §1 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини»).

З огляду на викладене, необґрунтоване зволікання з боку суду у розгляді даної справи могла призвести до негативних наслідків у виді безпідставного закриття провадження у справі відносно ОСОБА_4 на підставі п.7 ст.247 КУпАП через закінчення на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП, що є неприпустимим, оскільки зводиться нанівець легітимна мета провадження у справі про адміністративне правопорушення (охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством тощо) та унеможливлення існування розумної пропорційності між використаними судом засобами та поставленою метою.

Надана захисником медична довідка № 925 (а.с.36) про те, що знаходження ОСОБА_4 на амбулаторному лікуванні в закладі охорони здоров'я з 04.07. по 07.07.2017 не може бути взята до уваги як поважна причина неявки в судове засідання 04.07.2017 у зв'язку тим, що на момент розгляду справи в матеріалах цього документа не було, а тому розгляд справи відбувся без ОСОБА_4, що жодним чином не впливає на законність прийнятого суддею рішення, оскільки ним була дотримана процедура судового розгляду. При цьому, зазначена медична довідка не містить даних щодо неможливості ОСОБА_4 бути присутнім в судовому засіданні через хворобу.

Вказані вище обставини та процесуальна поведінка ОСОБА_4 та його захисника у даній справі про адміністративне правопорушення протягом всього часу її розгляду з моменту надходження протоколу в суд першої інстанції до розгляду апеляційної скарги останнього та прийняття остаточного рішення, на думку апеляційного суду, певним чином свідчать про його зацікавленість в розгляді справи поза межами встановленого законом строку, який закінчувався 08.07.2017. Навіть 04.07.2017 ОСОБА_4 знаходився на прийомі у лікаря саме в той час, на яке було призначено судове засідання.

На підставі викладеного, при розгляді справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_4 суддею суду першої інстанції в повному обсязі були дотримані положення ст.ст.268, 279 і 280 КУпАП.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника щодо неправильності написання в постанові судді прізвища особи, яка притягувалася до адміністративної відповідальності, а саме, замість правильного ОСОБА_4, прізвище останнього було вказано суддею суду першої інстанції при ухваленні судового рішення як «ОСОБА_4».

Цей факт, в даному конкретному випадку, на думку апеляційного суду, не впливає істотно на законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення щодо визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді, та притягнення останнього до адміністративної відповідальності, оскільки суддею при розгляді справи були дотримані вимоги ст.280 («Обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення»), які зобов'язують з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

Неправильно зазначене суддею прізвище особи, яка притягувалася до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за встановлених вище обставин слід вважати нічим іншим як технічною помилкою (опискою) судді при написанні своєї постанови, а тому твердження сторони захисту про те, що до адміністративної відповідальності була притягнута зовсім інша особа, ніж ОСОБА_4, є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи.

На підтвердження факту описки також свідчить надана захисником апеляційному суду медична довідка № 925 КУ «Сумська міська клінічна лікарня № 1» (а.с.36), де також неправильно зазначено прізвище особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - як «ОСОБА_4», замість ОСОБА_4, що також можна розцінювати як документ, виданий іншій особі, виходячи з доводів апеляційної скарги захисника. При цьому, слід враховувати і правову позицію сторони захисту щодо згоди з висновком судді про винуватість ОСОБА_4 у порушенні правил дорожнього руху та відповідно у вчиненні правопорушення.

На підставі викладеного, вважаю за необхідне змінити постанову судді суду першої інстанції, уточнивши у вступній, мотивувальній та резолютивній частинах даного судового рішення прізвище особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, залишивши віншій частині постанову судді без змін і задовольнивши таким чином частково апеляційну скаргу захисника.

Керуючись ст.294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ШЕВЧЕНКА С.В. задовольнити частково.

Постанову судді Зарічного районного суду м. Сум від 04 липня 2017 року відносно ОСОБА_4 змінити, уточнивши у вступній, мотивувальній та резолютивній частинах даного судового рішення прізвище особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Вважати правильним прізвище особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, як «ОСОБА_5» (замість ОСОБА_5).

В іншій частині постанову судді залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіРунов В. Ю.