АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа №33/796/1611/2016 Постанова винесена суддею Лобанов В.М.
Категорія: ч 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Кепкал Л.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2016 року ОСОБА_3 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (10 200 грн.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп.

Згідно постанови 28.09.2016 року о 01 год. 30 хв. ОСОБА_3 керував автомобілем Хюндай, номерний знак НОМЕР_2, по вул. Радунській в м. Києві в стані алкогольного сп'яніння. Висновок про порушення ОСОБА_3 п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, на думку суду підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, результатом тестування на стан сп'яніння за допомогою технічного засобу, приладу «Драгер», згідно якого вміст алкоголю у ОСОБА_3 становив 1,65 ‰ та письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5

На постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2016 року, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою провадження про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв'язку з відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує на те, що працівники патрульної поліції безпідставно зупинили його автомобіль, посилаючись на ознаками алкогольного сп'яніння, оскільки такі ознаки, як запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, порушення мови, вони не могли помітити під час руху зазначеного автомобіля.

Дивним для апелянта є те, що поліцейські, зазначивши в протоколі про адміністративне правопорушення дані про наявність відеозапису з нагрудних камер не долучили їх разом із чеком Драгеру та поясненнями свідків.

Далі, в апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує, що матеріали справи не містять будь-яких належних доказів того, що він дійсно керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, оскільки письмові пояснення свідків, інформація про яких зазначена в матеріалах справи не підтверджує такого факту, а інші докази таких дій останнього в матеріалах справи відсутні.

Стверджує, що суд необґрунтовано не взяв до уваги довідку від 28.09.2016 року видану Центром психіатричної допомоги та професійного психофізіологічного відбору ДУ ТИО МВС України по Київській області, відповідно до якої був проведений тест на алкогольне сп'яніння ОСОБА_3, який виявився в результаті негативним.

В доводах апеляційної скарги, ОСОБА_3 вказує на порушення працівниками патрульної поліції «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, так як за результатами огляду на стан сп'яніння водія транспортного засобу акт огляду на стан алкогольного сп'яніння не складався, тому до суду направлений не був, як і не були направлені довідки про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання особою за її місцем проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та про належність транспортного засобу.

Крім того, апелянт посилається те, що в протоколі про адміністративне правопорушення в порушення вимог КУпАП лише вказано про наявність відео, проте, саме відео до протоколу не додано.

Також, апелянт посилається на порушення працівниками поліції вимог ст. 265 КУпАП в частині не роз'яснення прав та обов'язків особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, чим було позбавлено ОСОБА_3 права на своєчасну правову допомогу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_6, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, заслухавши показання свідків ОСОБА_7, інспектора патрульної поліції ОСОБА_8, дослідивши відеозапис з нагрудних камер інспекторів патрульної поліції, перевіривши матеріали справи в повному обсязі та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи убачається, що суд повно та всебічно дослідив обставини вчинення адміністративного правопорушення, наявні у справі докази, а тому висновок, викладений в постанові суду, про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові обставин, є правильним.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №039544 від 28.09.2016 року (а.с. 2), який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, результатом тесту приладу «Драгер», який показав зміст алкоголю 1,65‰ (а.с. 3), відеозаписом із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП 28 вересня 2016 року щодо ОСОБА_3, а також показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_5, а також розпискою ОСОБА_9, яка підтверджує факт залишення на зберігання транспортного засобу.

Крім того, з показань в суді апеляційної і інстанції інспектора патрульної поліції ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_7, а також даних відеозапису з нагрудних камер інспекторів поліції вбачається, що огляд на місці зупинки з метою виявлення керування в стані алкогольного сп'яніння був проведений в присутності двох свідків з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, а тому підстав ставити під сумнів результат такого огляду апеляційний суд не вбачає.

Більш того, з даних відеозапису з нагрудних камер інспекторів поліції вбачається, що на місці зупинки та проходження огляду на стан сп'яніння не заперечував результат огляду і сам ОСОБА_3

При цьому відсутність в матеріалах справи акту на стан сп'яніння водія транспортного засобу, на чому наголошує в апеляційній скарзі ОСОБА_3 не тягне за собою визнання недійсним результатів такого огляду.

Оскільки вказані докази об'єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду та визнано ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що суд першої інстанції необґрунтовано не взяв до уваги довідку від 28.09.2016 року видану Центром психіатричної допомоги та професійного психофізіологічного відбору ДУ ТИО МВС України по Київській області, відповідно до якої був проведений тест на алкогольне сп'яніння ОСОБА_3, який виявився в результаті негативним, на думку апеляційного суду є безпідставними, оскільки, по перше, такий огляд проведено з порушенням вимог ст. 266 КУпАП., а саме без присутності під час огляду поліцейського та по спливу двох годин з моменту встановлення підстав для його проведення. Окрім того, згідно наказу Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради від 30 травня 2016 року № 236 «Про затвердження закладу охорони здоров'я, якому надається право на проведення огляду водії транспортних засобів з метою виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» визначена єдиним закладом охорони здоров'я, якому надається право в місті Києві на проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. А тому, інші заклади охорони здоров'я не мають права на проведення зазначених оглядів.

З наведених підстав суд апеляційної інстанції не може взяти до уваги наданий під час апеляційного розгляду висновок № 48 г/р від 27 жовтня 2016 року спеціаліста у галузі судово - медичної експертизи ОСОБА_11

Відсутність в матеріалах справи довідки про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, яка б могла свідчити про наявність кваліфікуючої ознаки за ч. 2 ст. 130 КУпАП, ніяким чином не впливає на законність та обгрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, оскільки дії ОСОБА_3 як інспектором патрульної поліції в протоколі, так і судом в постанові були кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення працівниками поліції прав ОСОБА_3, то апеляційний суд зазначає, що такі доводи були спростовані під час апеляційного розгляду показаннями інспектора патрульної поліції ОСОБА_8, та свідка ОСОБА_7, які повідомили, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції були роз'ясненні права ОСОБА_3, після складання протоколу було запропоновано отримати його копію, проте, ОСОБА_3 відмовився від отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення та відмовився його підписувати, про що в протоколі була зроблена відповідна відмітка, і цю обставину засвідчили свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_7

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП, крім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови судді, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (10 200 грн.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, - залишити без змін.

Постанова Апеляційного суду м. Києва набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва Л.І. Кепкал