Справа № 324/841/17
Провадження № 3/324/464/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2017 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Каретник Ю.М., при секретарі Савченко Н.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1, потерпілої ОСОБА_2, свідка ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пологи матеріали, що надійшли з Пологівського ВП ГУ НП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого регіональним представником ТОВ «Інтертехінвест», що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

До Пологівського районного суду Запорізької області надійшов протокол серії АА № 932926 від 06 червня 2017 року, складений дільничним офіцером поліції СП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.154 КУпАП, в якому зазначено: «28 квітня 2017 року о 19-20 год. в м.Пологи по вул.Мічуріна біля будинку №137 собака дворової породи чорно-жовтого окрасу по кличці «Мішка», яка належить ОСОБА_1В,. покусала козу гр.ОСОБА_2, внаслідок чого ОСОБА_1 порушив правила утримання собаки, а саме: собака «Мішка» бігала по вул. Мічуріна в м. Пологи без повідка та без намордника, що призвело до порушення порядку вигулу собаки в громадському місці та пошкодження майна потерпілої особи, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.154 КУпАП. Правопорушенням завдано матеріальну шкоду 1100 грн.».

У визначені судом дату і час розгляду справи ОСОБА_1 до суду зявився і розповів, що 28 квітня 2017 року приблизно о 19-00 год. від із сімєю поїхав з дому. Хвилин через 20, коли він перебував поблизу стадіону «Локомотив», йому зателефонувала мати ОСОБА_5, яка повідомила, що його собака по кличці «Мішка» дворової породи, але зовні дуже схожий на німецьку вівчарку, чорного окрасу з сірими і світло-коричневими плямами на морді, відвязався і бігав по вулиці. Він відразу ж повернувся додому і побачив, що його собака дійсно бігав по вулиці, на собаці був нашийник, хоча коли він їхав з дому, собака був привязаний у дворі домоволодіння на цепку. Домоволодіння його огороджене і хвіртка була зачинена. Він забрав собаку додому і привязав. По дорозі додому він питав у сусідів, чи зробив його собака якусь шкоду, але сусіди відповіли, що нічого собака не зробив. Після цього до нього прийшла сусідка ОСОБА_2 з козою, спитала його прізвище і сказала, що його собака бігала по вулиці і покусала її козу, а тому вона буде звертатися до поліції. Проте він жодних слідів укусів на козі не помітив, як не бачив і жодних слідів на собаці. Його собака весь час сидів на цепку у дворі, відвязалась він самостійно, він його не відпускав, також він має сумніви щодо того, чи саме його собака покусав козу ОСОБА_2 Також пояснив, що він бачив у той же день після 21-00 год. ветеринара ОСОБА_6, яка разом із чоловіком ішла у бік домоволодіння ОСОБА_2 Він не погоджується із заявленим до нього розміром матеріальної шкоди, оскільки станом на дату подання заяви до поліції, тобто на 29.04.2017 року, відповідно до копій чеків, ОСОБА_2 була завдана шкода лише на суму 455,00 грн., а вона у заяві вказала 2000,00 грн. Приблизно 2 тижні тому його собака захворіла, можливо отруїлась, тому він вивіз її у лісосмугу поблизу с.Тарасівка Пологівського району. Теперішня доля собаки йому не відома.

Допитана судом потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що у неї є коза на прізвисько «Ліза», яку вона водить на пасовисько. 28 квітня 2017 року ввечері вона вела козу на повідку по вул. Мічуріна у м. Пологи на так звану «Піонерську гірку». Приблизно біля буд. № 135 і № 162 по вул. Мічуріна у м. Пологи коза вибігла перед господаркою, а за нею біг собака, який кидався на козу і кусав її. По вулиці їхав на велосипеді якийсь чоловік, який допоміг ОСОБА_2 відігнати собаку. ОСОБА_2 намагалася врятуватися від собаки, забігши разом із козою на територію домоволодіння по вул. Мічуріна, 137, і відгородилася від собаки частиною паркану, який лежав на землі. Побачивши, що собака побігла у напрямку її домоволодіння, ОСОБА_2 з козою пішла у напрямку «Піонерської гірки», де побачила у кози сліди укусів. Звідти вона зателефонувала доньці та чоловікові, які сказали, що ОСОБА_1 забрав собаку додому. Коли вона поверталася з козою додому, побачила ОСОБА_1 і запитала його про його прізвище, бо мала намір звертатися до поліції, оскільки саме його собака покусала її козу. Також вона запитала, чи привита собака від сказу. ОСОБА_1 їй відповів у грубій формі. Собаку вона впізнала, бо раніше бачила його на подвірї домоволодіння ОСОБА_1 Це був собака, схожий на німецьку вівчарку з чорною спиною і коричнево-сірими мордою та грудкою, вухо у нього було темно-коричневого кольору. Потім у цей же день вона звернулася до ветеринара ОСОБА_6, яка надала допомогу її козі. Після вказаного випадку коза стала менше давати молока. Свідками вказаних подій були сусіди, які намагалися загнати собаку додому. ОСОБА_1 у той період, коли його собака покусала її козу, вдома не було, хвіртка його домоволодіння була зачинена. Він приїхав додому пізніше.

Допитаний судом під час розгляду справи свідок ОСОБА_3 пояснила, що приблизно перед першим чи перед девятим травня 2017 року вона вийшла закривати ворота свого домоволодіння, і побачила собаку, який бігав по вулиці. Вона назвала його на прізвисько «Мішка», зачинила ворота, а собака в цей час побіг. Потім вона почула крик жінки і запитала сусіда ОСОБА_7, який був у цей час на вулиці, чи не ОСОБА_2 це кричала. ОСОБА_7 сказав, що кричала дійсно ОСОБА_2, бо відвязалася сусідська собака. Вона бачила як якийсь чоловік на велосипеді зупинився, а потім чула, як невідомий чоловік намагався відігнати собаку. Коли собака покусала козу, вона не бачила. Вона бачила, що ОСОБА_7 намагався відчинити хвіртку домоволодіння ОСОБА_1, щоб впустити собаку, але хвіртка була зачинена і господаря вдома не було, бо вона із сусідом намагалися покликати господаря. Також вона пояснила, що собака ОСОБА_1 майже завжди був привязаний і гуляв у дворі виключно у присутності господаря. Точно описати собаку ОСОБА_1 вона не може, оскільки точно його не памятає, памятає лише, що собака був молодий.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, потерпілої ОСОБА_2, свідка ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані до суду докази у їх сукупності та взаємозвязку, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. А в силу ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачене ч.2 ст.154 КУпАП, настає лише у випадку вчинення особою таких дій: тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях, що спричинили заподіяння шкоди здоровю людей або їх майну, а так само повторне протягом року вчинення таких дій.

Як випливає із змісту ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Окрім того, у практиці Європейського Суду з прав людини прослідковується тенденція до поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші). Отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобовязана доводити свою невинуватість.

Встановлення вини особи-правопорушника на припущеннях неможливе згідно із вимогами ст.62 Конституції України, яка передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи, і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії АА № 932926 від 06 червня 2017 року зазначено, що ОСОБА_1 порушив правила тримання собаки, а саме: собака «Мішка» бігала по вул. Мічуріна в м. Пологи без повідка та без намордника, що призвело до порушення порядку вигулу собаки в громадському місці.

Тобто, у вину ОСОБА_1 ставиться саме порушення порядку вигулу собаки в громадському місці, тобто діяння, яке має бути вчинене лише умисно.

Проте судом встановлено і не заперечується потерпілою та свідком, що ОСОБА_1 в той час, як була покусана коза гр.ОСОБА_2, був відсутній за місцем свого мешкання. Окрім того, із пояснень ОСОБА_1 було встановлено, що собака «Мішка» у той час, коли ОСОБА_1 відїздив із дому, був на цепку і на огородженій території домоволодіння. Тобто, господарем було вжито заходів для того, щоб за його відсутності собака не залишав територію домоволодіння. Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не міг вигулювати свою собаку в громадському місці без повідка та намордника у встановлений у протоколі час.

Окрім того, в матеріалах справи зазначені неточні відомості щодо породи та характерних ознак собаки, яка покусала козу ОСОБА_2, які б відрізняли її від інших собак. Допитані у судовому засіданні ОСОБА_1В, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, дали суперечливі свідчення щодо опису собаки, що позбавляє суд можливості належним чином встановити обставини, які відповідно до вимог ст.280 КУпАП, підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

У звязку із цим, суд приходить до висновку про відсутність в діяннях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.154 ч.2 КУпАП.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на суд покладається обовязок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у випадку встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно із ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Тому вбачаються підстави для закриття даної справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7,9, 154ч.2, 245, 247, 251, 284 КУпАП, Конституцією України,ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд

П О С Т А Н О В И В :

Закрити справу про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.154 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області через Пологівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: