Номер провадження: 33/785/765/17
Номер справи місцевого суду: 520/2255/17
Головуючий у першій інстанції Чванкін С. А.
Доповідач Джулай О. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя: Джулай О.Б.,

за участю:

особи, притягнутої

до відповідальності ОСОБА_2

представника: Косова О.В.

розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Косова О.В. на постанову судді Київського районного суду м. Одеси, від 22 березня 2017 року,

встановив:

зазначеною постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1

був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

З постанови суду вбачається, що ОСОБА_2 15.02.2017 року о 07 год. 40 хв. керував автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вул. Люстдорфська дорога в м. Одесі, з явними ознаками алкогольного сп'яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нерозбірлива мова.

Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Представник ОСОБА_2 - Косов О.В. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій вказує на те, що оскаржена постанова є незаконною та необґрунтованою, наводить відповідні доводи, у зв'язку з чим просить, постанову Київського районного суду м. Одеси, від 22.03.2017 року - скасувати, а провадження по справі - закрити у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши ОСОБА_2 та його представника Косова О.В., які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та його редставник - адвокат Косов О.В. стверджували, що ОСОБА_2 15.02.2017 року взагалі не керував транспортним засобом Mitsubishi Lancer д/н НОМЕР_3, обгрунтовуючи це тим, що напередодні 14.02.2017 року він надав свій автомобіль своєму товаришу - ОСОБА_5 за його проханням, який повернув автомобіль лише 15.02.2017 року приблизно о 08 год. 00 хв. шляхом припаркування його біля кафе-готелю «Улісс» за адресою вул. Довга, 106, де і передав ОСОБА_2 ключі від автомобіля.

Крім того, ОСОБА_2 вказує на те, що всю ніч та на час скоєння адміністративного правопорушення він знаходився в кафе «Улісс» із своєю дівчиною, яка може підтвердити, що ОСОБА_2 передав свій автомобіль ОСОБА_5. Також ОСОБА_2 стверджуав, що працівники поліції прибули тоді, коли автомобіль знаходився на подвір'ї готелю, і ним взагалі ніхто не керував.

Такі твердження матеріалами справи не спростовані.

Зокрема, з оскарженої постанови суду вбачається, що вина ОСОБА_2 підтверджується показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7Б а також рапортом патрульного поліцейського ОСОБА_8

Між тим, з пояснень свідка ОСОБА_9 вбачається, що він підтвердив тільки факт зіткнення з автомобілем Міцубісі Ланцер, і не зазначив, хто саме керував вказаним автомобілем. Відповідно, пояснення свідка ОСОБА_9 не спростовують тверджень ОСОБА_2 тому не можуть бути визнані доказами вини ОСОБА_2

З пояснень свідка ОСОБА_7 вбачається, що вона засвідчила факт залишення водієм автомобіля Міцубісі Ланцер місця ДТП, що також не спростовує тверджень ОСОБА_2 і через це зазначені пояснення також не можуть бути прийняті апеляційним судом як докази винуватості ОСОБА_2

Згідно з рапортом інспектора УПП в м. Одесі ОСОБА_10, з даних відеореєстратора автомобіля НОМЕР_2 вбачалося, що саме ОСОБА_2 15.02.2017 року керував автомобілем Mitsubishi Lancer д/н НОМЕР_3, однак вказаний відеозапис до матеріалів провадження не долучений, що позбавляє апеляційний суд можливості перевірити достовірність фактів, викладених в рапорті інспектора УПП в м. Одесі ОСОБА_10

Таким чином, крім зазначеного рапорту, відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом, тому, враховуючи заперечення ОСОБА_2 та відсутність інших доказів, вказаний рапорт не може бути визнаний достатнім доказом факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом.

Посилання суду першої інстанції як на доказ, на протокол про адміністративне правопорушення серії БР№245990, від 15.02.2017 року, складений стосовно ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП, на думку апеляційного суду також не може бути визнаний об'єктивним доказом винуватості ОСОБА_2, оскільки посвідчений понятими, які не підтверджують факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 засвідчили факт відмови водія ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, однак, враховуючи відсутність доказів керування ОСОБА_2 транспортним засобом, такі свідчення не мають юридичного значення, оскільки відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена за відмову від проходження огляду на стан сп'яніня особи, яка керувала транспортним засобом.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 6 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Між тим, з пояснень ОСОБА_2 вбачається, що його автомобіль не міг бути зупинений для проведення огляду водія на стан сп'яніння, оскільки не рухався, а знаходився у статичному стані.

Такі доводи ОСОБА_2 також не спростовані доказами, які містяться в матеріалах провадження.

Крім того, в оскарженій постанові суду зазначено, що вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення та іншими доказами.

При цьому судом першої інстанції не конкретизовано, які саме інші докази підтверджують вину ОСОБА_2, тому такі твердження суду не грунтуються на матеріалах справи.

Крім того, як стверджував представник ОСОБА_2 адвокат Косов О.В., при розгляді адміністративної справи судом першої інстанції, він звертався із клопотанням про виклик свідка ОСОБА_13, яка перебувала з ОСОБА_2 в готелі і могла підтвердити його пояснення з цього приводу.

Однак таке клопотання представника задоволене не було.

Апеляційним судом свідок ОСОБА_13 допитана в судовому засіданні і в повному обсязі підтвердила пояснення ОСОБА_2

З метою повного та всебічного дослідження обставин справи, апеляційним судом викликалися інші свідки, зазначені в матеріалах адміністративного провадження, а також інспектор поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, від 15.02.2017 року, відносно ОСОБА_2

Між тим, викликані свідки та поліцейський 1 роти 1 батальйону капрал поліції ОСОБА_14 у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомили.

На підставі викладеного апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції передчасно дійшов до висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим оскаржена постанова підлягає скасуванню в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2

Відповідно до положень п.1) ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення;

Керуючись ст. ст. 247, 254, 268, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Косова О.В., в інтересах ОСОБА_2, - задовольнити.

Скасувати постанову судді Київського районного суду м. Одеси, від 22 березня 2017 року, якою ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,.

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області (підпис) О.Б. Джулай

Згідно з оригіналом.

Суддя апеляційного суду

Одеської області О.Б. Джулай