АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/425/17 Справа № 697/848/17 Головуючий по 1 інстанції Русаков Г. С.
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Єльцов В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2017 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Єльцов В.О., розглянувши у судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Канівського районного суду Черкаської області від 20 червня 2017 року, відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

обвинуваченого у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КпАП України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 31.03.2017 року о 12 год. 30 хв. в с.Гута Михайлівська, Канівського району Черкаської області керував транспортним засобом -ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків. Таким чином, ОСОБА_3 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.130 КпАП України.

Постановою Канівського районного суду Черкаської області від 20 червня 2017 року визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Не погоджуючись з постановою судді Канівського районного суду Черкаської області від 20 червня 2017 року ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову.

Перевіривши матеріали справи і доводи, викладені у скарзі, заслухавши думку апелянта ОСОБА_3 та його захисника Ткаченка С.О. про задоволення апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Ухвалюючи постанову про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн., який стягується в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік стосовно ОСОБА_3, суддя першої інстанції вірно встановив обставини справи щодо інкримінованого йому правопорушення і визначив адміністративне стягнення відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Ухвалюючи судове рішення, суддя місцевого суду обґрунтовано послався на докази, що містяться у даній справі, зокрема: дані протоколу про адміністративне правопорушення серія БР №142672 від 31 березня 2017 року; відеозапис, що долучений працівниками поліції до матеріалів справи.

При цьому, суддя місцевого суду вірно надав критичну оцінку свідкам ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які у суді першої інстанції надали пояснення, що ОСОБА_3 не керував транспортним засобом на момент зупинки працівниками поліції, оскільки такі особи перебувають у дружніх стосунках з правопорушником.

У свою чергу, критично оцінюються й пояснення свідка ОСОБА_7 надані останнім у суді апеляційної інстанції щодо керування транспортним засобом на момент зупинки транспортного засобу працівниками поліції ним, а не ОСОБА_3 Оскільки, даний свідок перебуває у дружніх стосунках з правопорушником. Його показання є непослідовними, так як перед початком допиту під час апеляційного перегляду повідомив, що він перебуває лише у службових відносинах із ОСОБА_3, у подальшому визнав факт дружніх стосунків. Також, пояснення цим свідком, по обставинах подій, надавались вибірково, були не послідовними. Зокрема, щодо порядку надання ОСОБА_3 документів на транспортний засіб, зазначаючи, що останній одразу надавав документи на вимогу працівників поліції. Проте, з відеозапису долученого до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 неодноразово відмовлявся надавати документи на автомобіль і посвідчення на право керування транспортним засобом, від'їжджав з працівниками поліції до місця свого проживання проте у подальшому видав документи, які знаходилися у автомобілі.

Також, є необґрунтованими посилання апелянта та його захисника на те, що суддею місцевого суду не вірно ураховано відеозапис, оскільки останній помилкового послався в оскаржуваній постанові, що саме із відеозапису вбачається, що автомобілем керував ОСОБА_3, оскільки дійсно із відеозапису такої обставини не вбачається, проте сукупність наступних обставин указує, що саме правопорушник керував автомобілем. Зокрема, із відеозапису вбачається, що ОСОБА_3 постійно спотворював дійсні обставини, як щодо наведеної вище обставини по наданню документів працівникам поліції також називав інші установочні дані на вимогу працівника поліції представитись, що вказує на те, що правопорушником була обрана така форма захисту з метою уникнення від адміністративної відповідальності.

У свою чергу, із пояснень свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9 вбачається, що на момент зупинки транспортного засобу автомобілем керував саме ОСОБА_3, оскільки дані пояснення узгоджуються між собою та відповідають відеозапису, з якого вбачається, що працівник поліції на місці зупинки, при спілкуванні з ОСОБА_3 зазначав, що саме останній, після зупинки автомобіля виходив із-за керма автомобіля.

Таким чином, ураховуючи наведені вище докази у їх сукупності, що були предметом дослідження суддею місцевого суду, які узгоджуються між собою і тому вірно було встановлено наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на викладене, вважаю, що фактичні обставини справи суддею районного суду з'ясовані повно та об'єктивно. Вина ОСОБА_3 доведена повністю, а його дії за ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно. Тому, доводи апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_3 в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є відповідним скоєному і особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова судді районного суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження, як того просить апелянт відсутні.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Канівського районного суду Черкаської області від 20 червня 2017 року відносно ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя В. О. Єльцов