АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 червня 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду м. Києва Васильєва М.А.,

за участю

захисника БарицькогоП.В.

особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року, якою

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_3

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 320 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до постанови суду, 25 грудня 2016 року о 22.30 год. ОСОБА_2 по вул. Вербицького, 18, в м. Києві керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, про що свідчили: нестійка хода; різкий запах алкоголю з порожнини рота та невиразна мова. Від проходження медогляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, порушивши при цьому вимоги п. 2.5 ПДР України, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, яка містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, просить поновити строк, визнати причину пропуску поважною, оскаржувану постанову скасувати, та винести нову постанову, якою провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, зазначає, що працівниками міліції у протоколі була зазначена адреса його проживання, за якою він ніколи не проживав. 28 лютого 2017 року його адвокат випадково дізнався про призначення справи до розгляду на 1 березня 2017 року, тобто, на наступний день. У зв'язку з тим, що він (ОСОБА_2) не мав змоги з'явитися у зазначену дату в суд, його захисником було подане клопотання про відкладення розгляду справи та повідомлення його (ОСОБА_2) про наступне судове засідання за адресою його проживання, з вказівкою цієї адреси. При цьому до матеріалів справи захисником були долучені всі документи на підтвердження його повноважень. 11 березня 2017 року він отримав повістку про явку до суду на 10 березня 2017 року, а тому не зміг з'явитися у визначений судом час для розгляду справи. Більше судові повістки до нього не надходили, а тому, звернувшись безпосередньо до суду 30 березня 2017 року, він дізнався про те, що по справі винесена постанова, та в цей же день отримав її копію. Крім того, судом не було повідомлено про день та час розгляду справи і його захисника. Вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та просить його поновити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення транспортним засобом не керував, а керувала інша особа, про що він зазначив у протоколі, але працівниками поліції не було встановлено особу та не допитано її, а суд першої інстанції не надав належної оцінки даному факту.

Щодо посилання суду першої інстанції стосовно практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої особа, що задіяна в ході судового розгляду зобов'язана цікавитись провадженням у справі, ОСОБА_2 зазначає, що цікавився за місцем свого проживання - в Деснянському районному суді м. Києва, але з невідомих йому причин справа була направлена до Дарницького районного суду м. Києва.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 та його захисника, опитавши свідків, працівників поліції, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить такого висновку.

Згідно з положеннями ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, серед іншого, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції при розгляді даної справи не дотримані, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів про виклик ОСОБА_2 та його захисника до суду для розгляду справи.

Так, в матеріалах справи міститься лист про виклик до суду на 1 березня 2017 року ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, який повернувся за зкінченням встановленого троку зберігання (ас. 7-8).

З наявного у справі зворотнього повідомлення вбачається, що виклик до суду на 10 березня 2017 року на 15 год., направлений за адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_2 отриманий 11 березня 2017 року, тобто, після проведення судового розгляду справи, під час якого винесена постанова, яка на даний час оскаржується.

Крім того, в справі також відсутні відомості про вручення або направлення у встановлений законом строк ОСОБА_2 копії постанови, чим порушені вимоги ст. 285 КУпАП.

Однак, на обкладинці справи міститься розписка ОСОБА_2 про те, що копію постанови він отримав 30 березня 2017 року.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 подана 3 квітня 2017 року.

З огляду на викладене, ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді пропущений з поважних причин, внаслідок чого підлягає поновленню.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.1 30 КУпАП, апеляційний суд доходить наступного висновку.

З протоколу серії БР № 139083 від 25 грудня 2016 року вбачається, що 25 грудня 2016 року о 22.30 год. в м. Києві по вул. Вербицького, 18, ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння(нестійка хода; запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова). Від проходження медогляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, порушивши при цьому вимоги п. 2.5 ПДР України, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 1).

При цьому, під час складання протоколу в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_2 зазначено, що він не керував транспортним засобом, керував ОСОБА_3.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 пояснив, що на прохання ОСОБА_3 він дав останньому ключі від автомобіля, оскільки ОСОБА_3 треба було кудись з'їздити, а він запізнювався. Він (ОСОБА_2) погодився, та разом з дівчиною поїхали з ОСОБА_3 Він з дівчиною перебував на задньому сидінні автомобіля. Через деякий час вони повернулися, де ОСОБА_3, під'їхавши до магазину «Велика кишеня», заглушив автомобіль, кинув йому ключі від автомобіля, а сам побіг на місце роботи, де працює музикантом. Через невеликий проміжок часу до автомобіля під'їхав автомобіль поліції. Він (ОСОБА_2) вийшов з автомобіля та знаходився поруч з автомобілем. Автомобіль був відкритий, двигун не працював. Працівник поліції спитав у нього, чи його це автомобіль, та, отримавши позитивну відповідь, повідомив, що надійшов виклик про те, що водій автомобіля трохи не позбивав людей, в'їхав в бордюр. Він (ОСОБА_2) повідомив, що не перебував за кермом автомобіля та такого не було. Потім працівники поліції почали складати протокол про те, що він керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння і відмовився від проходження. Він пояснив працівникам поліції, що він не керував автомобілем, а просто був у ньому, і у протоколі про це вказав, що за кермом не перебував він, а перебувала інша особа. Йому не дали дописати пояснення, одягли кайданки. Перед цим він встиг зателефонувати адвокату, але адвоката до нього не допускали. Потім його відвезли до райвідділку. Смітник ніхто не збивав, автомобіль цілий, аварійних ситуацій не створювалось. Він відмовився при 2 хлопцях від проходження огляду за допомогою «Драгеру», оскільки автомобілем не керував.

ОСОБА_5 - працівник поліції, суду пояснив, що в кінці грудня 2016 року десь о 22 год., коли він у складі екіпажу несли службу, отримали виклик, що водій ОСОБА_2 перебуває в стані алкогольного сп'яніння, розбив сміттєвий бак, здійснювався маневри на парковці, ледь не наїхав на людей, в'їхав в бордюр. Коли приїхали до магазину «Велика кишеня», побачили зелений кольору автомобіль «БМВ», який був припаркований, розбитий сміттєвий бак. Свідки: два хлопці і сімейна пара, вказали, що ОСОБА_2 перебував за кермом. Авто на предмет ДТП не оглядалось, були всі підстави вважати вчинення адміністративного правопорушення ст.. 130 КУпАП. Потім до них підійшла особа, яка представилася адвокатом, але документів ніяких не надала. Також перебувала в стані алкогольного сп'яніння. На контакт з ними він не йшов. Адвокат викликав ще один патруль поліції та перешкоджав виконувати їм свої обов'язки. Опитали свідків, відібрали пояснення, про те, що ОСОБА_2 перебував в автомобілі, керував ним в стані алкогольного сп'яніння, пошкодив майно, але склали адмінпротокол за ст.. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_2 відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння. Він (ОСОБА_5) звернувся до охоронника магазину «Велика кишеня» з приводу зазначених подій, охоронник повідомив, що претензій не має. Заявник вказав, як виглядала особа, яка керувала транспортним засобом, проте прізвища водія не називала. Медичного освідування не робилося. По ознаках було встановлено, що адвокат і ОСОБА_2 перебували в стані алкогольного сп'яніння. ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, це було зафіксовано на відеокамеру іншого патруля. Про відмову проходження огляду ОСОБА_2 чітко вказав про це командиру роти ОСОБА_6 Командир в його (ОСОБА_5), ОСОБА_7, ОСОБА_8 присутності запропонував також ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на алкотестере «Драгер» або в медичній установі по вул.. Визволителів, 6. ОСОБА_2 відмовився та говорив про те, що він не керував транспортним засобом, що керував друг, але друга поруч не було. Як складала напарниця протокол, він не бачив. ОСОБА_2 відмовився від підпису в протоколі. ОСОБА_2 та адвоката доставили в управління поліції, адвоката у зв'язку із втручанням у діяльність поліції. Хто викликав евакуатор, він (ОСОБА_5) не пам'ятає, але автомобіль був евакуйований. Прізвище ОСОБА_3 не пам'ятає.

Працівник поліції ОСОБА_9 пояснила в суді, що 25 грудня 2016 року отримали виклик про те, що водій керує транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. Заявник вказав, що саме ОСОБА_2 керував автомобілем, але, коли екіпаж патрульної поліції прибув на місце, ОСОБА_2 перебував біля дверей автомобіля. На автомобілі були пошкодження, які зафіксовані в акті евакуації, який, як їй здається, разом з усіма матеріалами був зданий до відділу адмінпрактики УПП. Яка подальша доля матеріалів, їй невідома. Потім приїхав екіпаж командира. В автомобілі ОСОБА_2 на передньому сидінні перебувала дівчина, яка звідти при ній (ОСОБА_9 ) й вийшла з автомобіля. Підійшов чоловік, представився адвокатом, передав документи. На місці 4 свідки вказали, що саме ОСОБА_2 перебував за кермом, та розповіли, як він себе поводив. ОСОБА_2 при свідках пропонували пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою алкотестеру «Драгер», але ОСОБА_2 відмовився. Вона (ОСОБА_9) складала протокол про адміністративне правопорушення, а пояснення у свідків події, а саме про те, як вів себе водій (Медленець) за кермом, відбирав напарник (ОСОБА_5). Також при свідках ОСОБА_2 пропонували пройти тест на алкотестері «Drager», що зафіксовано на відео нагрудного відеореєстратора інспектора УПП іншого екіпажу (екіпажу командира), але чому зазначений відеозапис не додано до матеріалів справи про адмінправопорушення, їй (ОСОБА_9) невідомо. Акт евакуації автомобіля складали, але чому він відсутній в матеріалах справи, їй невідомо. Також до них підійшов товариш ОСОБА_2, який представився адвокатом, кидався в бійку, заважав нести службу та виконувати обов'язки працівників поліції, та був доставлений разом з ОСОБА_2 до Дарницького УП ГУ НП в м. Києві. Щодо медичного освідування, то вона не пам'ятає, чи пропонувала саме вона пройти ОСОБА_2 огляд на стан сп'яніння, але пройти огляд ОСОБА_2 міг пропонувати командир. ОСОБА_2 знайомився зі складеним проколом, проте не підписав протокол у зв'язку з його незгодою. Першопочатково ОСОБА_2 був з жінкою.

Свідок ОСОБА_10 в суді апеляційної інстанції пояснила, що вона, ОСОБА_11 та ОСОБА_2 перебували в кафе. Підійшов ОСОБА_3, який попросив у ОСОБА_2 автомобіль для того, щоб з'їздити у своїх справах. ОСОБА_2 погодився, дав ключі від автомобіля ОСОБА_3, але при цьому ОСОБА_2 сказав, що поїде з ОСОБА_3. Тоді ОСОБА_2, вона і ОСОБА_3 пішли до автомобіля та поїхали з ОСОБА_3. Через деякий час вони повернулися до магазину «Велика кишеня», де ОСОБА_3 припаркував автомобіль, заглушив його та кинув ОСОБА_2 ключі, а сам побіг в кафе. Вони з ОСОБА_2 з заднього сидіння пересіли на переднє сидіння, бо ОСОБА_2 треба було щось взяти з бардачку. Автомобіль був непошкоджений, двигун не працював. В цей час під'їхав автомобіль поліції, почали ОСОБА_2 говорити, що він щось пошкодив, якийсь відбійник. Вона зателефонувала ОСОБА_11, яка підійшла, а потім підійшов адвокат. Поліція не давала можливості підійти адвокату до ОСОБА_2 та спілкуватися, з боку працівників поліції були погрози, що, в разі, якщо він ще раз спробує підійти до ОСОБА_2, то йому надягнуть кайданки і відправлять в райвідділок. Адвокат був у нормальному стані. ОСОБА_2 працівники поліції закидали, що він був за кермом, ОСОБА_2 говорив, що за кермом була інша людина, сперечався, обурювався, що поліція не хоче перевірити це, у зв'язку з чим йому одягнули кайданки. Потім вийшов ОСОБА_3, але його відмовилися опитати. Коли складали протокол, поліцейська говорила, що зеленець п'яний і перебував за кермом. Потім, коли вже приїхала поліція, підійшли двоє молодих хлопців, розповідали, що вони все бачили, але те, що саме ОСОБА_2 був за кермом вони не говорили.

Аналогічні пояснення надала і свідок ОСОБА_11, яка додатково пояснила, що ОСОБА_3 підходив до працівників поліції, коли відбувалися всі ці події з ОСОБА_2, пояснював, що він перебував за кермом, але працівники поліції на це ніяк не реагували.

З письмових пояснень свідка ОСОБА_3 вбачається, що саме він керував у зазначений день та час автомобілем, який належить ОСОБА_2 ОСОБА_2 дав йому ключі від автомобіля та сам з дівчиною поїхали разом з ним (ОСОБА_3). Коли вони повернулися. Він (ОСОБА_3, припаркував автомобіль, залишив ключі ОСОБА_2, а сам побіг на роботу. Через деякий час йому повідомили, що ОСОБА_2 забирають працівники поліції. Коли він вибіг на паркову, автомобіль знаходився в тому ж місця, де він (ОСОБА_3) його залишив, а ОСОБА_2 перебував в кайданках в автомобілі поліції. Він (ОСОБА_3) пояснив працівникам поліції, що саме він керував автомобілем та залишив його на цьому місці, але працівники поліції на ці обставини ніяк не реагували.

Свідок ОСОБА_12 в суді пояснив про те, що в один з днів наприкінці грудня він з товаришем ОСОБА_13 відпочивали на парковці біля «Великої кишені», пили пиво. Він побачив, як якийсь чоловік сідає за кермо автомобіля в метрах 10-15 від них. Їхав нерівно. Потім вони побачили автомобіль поліції та вирішили допомогти поліції (при цьому, на запитання: «В чому необхідно було допомогти поліції?», свідок пояснити не зміг). Після цього він з товаришем підійшли до місця, де був автомобіль поліції, куди підійшли ще якісь люди. Бачив, що водій брутально висловлювався, робив жести, які провокують бійку. Він не бачив, як водій виходив з автомобіля. У водія була борода приблизно така ж сама, як і у водія з автомобіля поруч з місцем, де вони відпочивали. Примітна куртка, проте яка, він не пам'ятає. Освітлення було біля гіпермаркету, та він (ОСОБА_12) бачив, як водій на автомобілі розбив смітник. Він підписав протокол, що водій відмовився від проходження огляду на «Драгері». В його (ОСОБА_12) присутності водію не пропонували проїхати в медичний заклад. Автомобіль ОСОБА_2 в його (ОСОБА_12) присутності не евакуйовували. Автомобіль на наявність пошкоджень не оглядав. В його та товариша присутності підходили якісь свідки, які говорили, що не цей чоловік перебував за кермом, а інша особа. Він підписав протокол. Більше в його присутності нічого не відбувалося.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що разом з ОСОБА_12 перебували біля «Великої кишені». Там, де він (ОСОБА_13) відпочивав з товаришем, було не дуже світло, горів один ліхтар. Побачив автомобіль, який їхав нерівно. Розгледіти, хто був за кермом, було неможливо. Він (ОСОБА_13) не пам'ятає, щоб автомобіль щось пошкодив. Потім він побачив, як через нетривалий час на паркову під'їхав автомобіль поліції. Він (ОСОБА_13) з товаришем підійшли до цих автомобілів. Працівник поліції говорив, що водій у стані алкогольного сп'яніння. Він (ОСОБА_13) не бачив, щоб водій був п'яний. Він не бачив, щоб цей чоловік керував автомобілем. Коли вони підійшли, то біля автомобіля стояли чоловік і жінка, чоловік не перебував за кермом. Автомобіль пошкоджений не був. Цьому чоловікові працівники поліції запропонували пройти огляд на «Драгері», він відмовився, говорив, що він не перебував за кермом. Більше працівники поліції цьому чоловікові нічого не пропонували в його (ОСОБА_13) присутності. Він підписав протокол, що чоловік відмовився пройти огляд на «Драгері».

З наявних у справі письмових пояснень свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вбачається, що в їх присутності ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на приборі «Драгер» (ас. 2-3).

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_4 на неодноразові виклики до суду не з'явились, у зв'язку з чим суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити пояснення зазначених осіб.

З наявних матеріалів справи вбачається, що в них відсутні будь-які докази того, що автомобілем НОМЕР_2 було пошкоджено будь-яке майно, те, що вказаний автомобіль був евакуйований, а також будь-які відомості щодо застосування кайданок до ОСОБА_2 та його адвоката. Будь-які процесуальні документи щодо порушення ОСОБА_2 інших пунктів Правил дорожнього руху в матеріалах справи також відсутні.

Апеляційним судом з метою перевірки доводів апеляційної скарги, пояснень ОСОБА_2 та допитаних у справі свідків неодноразово надсилався запит про надання відеозаписів з нагрудних відео реєстраторів працівників поліції, проте, такий відеозапис наданий до суду не був.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Згідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Однак, під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_2 у присутності свідків було запропоновано пройти тільки огляд на стан алкогольного сп'яніння з використанням спецзасобу «Драгер». У зв'язку з відмовою ОСОБА_2 пройти такий огляд на місці, пропозиція з боку працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння в закладах охорони здоров'я, не надходила.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Крім того, аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності, не встановлено беззаперечних доказів, що ОСОБА_2 керував автомобілем

Визнаючи винуватим ОСОБА_2 у вчиненні вказаного правопорушення, суд не звернув увагу на порушення, допущені працівниками поліції під час складання протоколу та матеріалів про адміністративне правопорушення.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, за відсутності у справі належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 320 грн, - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.1 30 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва М.А. Васильєва