АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/476/17 Справа № 712/5851/17 Головуючий по 1 інстанції Рябуха Ю. В.
Категорія:ч. 1 ст. 41 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Іваненко І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2017 р. м. Черкаси

Суддя Апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, інспектора Управління Держпраці у Черкаській області Сотник О. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 червня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1, працює директором КП «Дирекція парків», ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 1 700 гривень; стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 320 грн. -

в с т а н о в и в :

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 червня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним за ч. 1 ст. 41 КУпАП, а саме у тому, що він порушив вимоги законодавства про працю, зокрема щодо належного оформлення трудових відносин: строків повідомлення фіскальної служби про прийняття на роботу; недотримання строків виплати заробітної плати.

Не погодившись з указаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 червня 2017 року, скасувати постанову.

Указує, що не приймав участь в розгляді справи в суді першої інстанції. Перше засідання було відкладене, у зв'язку з відрядженням судді. Судову повістку щодо розгляду справи 23.06.2017 р. він не отримував. Про ухвалення оскаржуваної постанови йому стало відомо з Єдиного держаного реєстру судових рішень. Повний текст судового рішення він отримав 13.07.2017 р.

По суті апеляційних вимог вказує, що суд першої інстанції при вирішенні справи по суті, і зокрема питання про накладення стягнення, не врахував ряд обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, не навів обставини, які врахував при накладанні стягнення, а оскаржуване судове рішення по суті є невмотивованим.

Зазначає, що приступив до виконання обов'язків керівника комунального підприємства «Дирекція парків» Черкаської міської ради з 06.06.2016 р. згідно з наказом від 06.06.2016 № 95 «Про прийняття на посаду директора», що відображено й в Акті перевірки № 23-01-79/0463. Разом з тим в протоколі та Акті зазначено, що порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України вчинені 23.05.2016, 01.06.2016 та 02.06.2016. Тобто порушення, окреслені цими датами, ним не вчинялися, оскільки на той час він не був керівником КП «Дирекція парків» Черкаської міської ради.

Щодо порушення строків виплати заробітної плати та інших платежів, апелянт вказує, що комунальному підприємству не вистачає обігових коштів на придбання матеріалів для виконання робіт по утриманню та оновленню інженерних мереж, придбання необхідних технічних засобів. Також потребує оновлення матеріальна база підприємства за рахунок капітальних вкладень.

Враховуючи фінансову ситуацію, в якій знаходяться комунальні підприємства, та необхідність виконання зобов'язань з виплати заробітної плати працівникам, виникає гостра потреба у надані фінансової підтримки комунальним підприємствам з міського бюджету для забезпечення виконання вищезазначених заходів.

Порядок фінансування та здійснення видатків комунального підприємства відбувається на підставі вимог Бюджетного кодексу України. Рішеннями Черкаської міської ради від 28.01.2016 № 2-137 «Про міський бюджет на 2016 рік», від 16.12.2016 № 2-1513 «Про внесення змін до рішення міської ради від 28.01.2016 № 2-137 «Про міський бюджет» комунальному підприємству «Дирекція парків» Черкаської міської ради неодноразово надавались фінансові підтримки з боку міської ради. Зазначені кошти використовувались на виплату заробітних плат працівникам підприємства.

Також після проведення перевірки та складання відповідного Акту ним були вчинені дії щодо усунення порушень та умов, що їм сприяли. Головним бухгалтером підприємства надано графік усунення порушень, викладених у приписі. Також 03.05.2017 ним видано наказ № 89 «Про затвердження графіка усунення порушень». Більша частина виявлених порушень були усунуті у строк, визначений приписом.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу з мотивів, які в ній наведені.

Інспектор Управління Держпраці у Черкаській області в судовому засіданні віднесла вирішення питання щодо апеляційної скарги на розсуду суду.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши учасників судового провадження і обміркувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає наступне.

Відповідно до ст. 289 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою може бути поновлено.

Як вбачається з постанови районного суду, ОСОБА_3 не був присутнім під час розгляду справи відносно нього. При цьому, у справі наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 904 з вкладенням - судовою повісткою про виклик ОСОБА_3 до суду на 09 год. 45 хв. 23.06.2017 р., повернуте як не вручене адресату ОСОБА_3 (а.с. 19-20). Разом з тим, копії постанови місцевого суду від 23.06.2017 р. ОСОБА_3 отримав 13.07.2017 р., про що на його заяві про видачу копії судового рішення від 06.07.2017 р. міститься відповідний підпис (а.с. 22). Відповідно до штампу відділення поштового зв'язку апеляційна скарга фактично направлена до місцевого суду 24.07.2017 р. (на наступний робочий день, оскільки закінчення строку припало на неробочий день - 23.07.2017 р.) (а.с. 44). Враховуючи це, вважаю справедливим визнати названі скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду поважними, а також вбачаю необхідним його поновити.

Щодо суті апеляційних вимог суд апеляційної інстанції вбачає наступне.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не обґрунтоване відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Судом першої інстанції в порушення вимог ст. 9, 245, 256, 268, 280, 285 КУпАП не з'ясовані обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Перш за все суд апеляційної інстанції бере до уваги, що місцевий суд не надав ОСОБА_3 можливості скористатися власним правом на захист, чим порушив його права, передбачені ч. 1 ст. 268 КУпАП, вказавши в оскаржуваній постанові, що ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причини неявки, хоча був належним чином повідомлений. Однак, як зазначено вище, судова повістка ОСОБА_3 на 23.06.2017 р. повернулась як не вручена адресату (а.с. 19, 20). Тобто вказівка у постанові про належність повідомлення обвинуваченого про дату і час судового розгляду не відповідає дійсності. Це однозначно вказує на те, що постанова суду першої інстанції не може залишатися чинною і підлягає скасуванню.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції ухвалив оскаржувану постанову на підставі матеріалів перевірки додержання законодавства про працю, наданих Управлінням держпраці у Черкаській області, а саме: протоколу № 23-01-79/0337 про адміністративне правопорушення від 24.04.2017 р.; актом перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 23-01-79/0463 і доданими до нього копіями документів КП «Дирекція парків».

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 41 КУпАП, адміністративна відповідальність встановлена за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

У протоколі та постанові суду відсутні дані, які б характеризували об'єктивну та суб'єктивну сторони адміністративного правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_3 притягнутий до відповідальності. Адміністративне провадження по справі порушене лише за наявності самого факт порушення вимоги законодавства про працю, зокрема щодо належного оформлення трудових відносин, а саме: строків повідомлення фіскальної служби про прийняття на роботу, недотримання строків виплати заробітної плати.

У протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, які конкретні винні дії чи винну бездіяльність вчинив або допустив ОСОБА_3 на порушення строків повідомлення фіскальної служби про прийняття працівника на роботу; недотримання строків виплати заробітної плати, відпускних та розрахункових коштів працівникам; недотримання вимог щодо ознайомлення працівників під розписку в особовій картці із кожним записом, що заноситься до трудової книжки працівника; не проведення атестаційною комісією атестації робочих місць. Цей аспект не розкритий і в постанові суду першої інстанції.

Тобто, протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не вказано, які конкретні дії чи бездіяльність ОСОБА_3 розцінюються як правопорушення. Не може бути достатнім виправданням у цій ситуації те, що до протоколу долучений відповідний акт перевірки додержання вимог законодавства про працю, адже тільки відповідно складений протокол у даному разі може бути належною підставою для притягнення особи до відповідальності.

Суд апеляційної інстанції вбачає, що на підставі такого абстрактного і узагальненого за змістом протоколу взагалі неможливо ставити питання про законне притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції, скасувавши постанову суду першої інстанції, має повноваження ухвалити нову постанову або ж закрити провадження у справі.

На даний час суд апеляційної інстанції не вбачає можливості ухвалити нову постанову, оскільки на час розгляду справи судом вже сплив строк можливого накладення на особу адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення,

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Після скасування постанови суду першої інстанції з мотивів порушення права особи на захист моментом розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно цієї справи є дата розгляду справи апеляційним судом, тобто 10 серпня 2017 року.

Станом на цю дату указаний вище тримісячний строк накладення стягнення вже минув, адже найпізнішою датою вчинення певних дій, яка указана у акті перевірки (а.с. 7) є 29 березня 2017 року. Навіть, якщо окремі з указаних в акті дій чи бездіяльності носили триваючий характер, то тримісячний строк з моменту їх виявлення, яким логічно можна вважати дату складення самого акту перевірки та протоколу (24 квітня 2017 року), також минув.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 червня 2017 року щодо ОСОБА_3

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 червня 2017 року відносно ОСОБА_3 скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі ч. 3 ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко