Справа № 500/1142/17
Провадження № 3/500/373/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 квітня 2017 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі судді Волкова Ю.Р., розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні

ОСОБА_1, що народився 11 червня 1981 року, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 09 березня 2017 року, о 01:00 год., по вул. Гоголя, на перехресті з вул. Ігоря Сікорського в м. Ізмаїлі Одеської області, керував автомобілем марки «ВАЗ2109», державний реєстраційний номерний знак 67994ОК з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю у видихуваному повітрі, нестійка хода, незвязна мова), від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього був повідомленим про місце, дату і час розгляду справи у Ізмаїльському міськрайонному суді, після чого належним чином викликався судом відповідно до адреси, яку він сам вказав працівникам поліції при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Однак поштове відправлення з відміткою «судова повістка» повернута до суду з відміткою відділення поштового зв'язку: «за зазначеною адресою не проживає».

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 був належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення у відношенні нього, оскільки відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, правопорушник сам вказав працівникам поліції свою адресу за якою проживає, а після цього змінив місце свого проживання, не повідомивши суду нову адресу проживання, у звязку з чим суд дійшов висновку, що він умисно не повідомив суду нової адреси свого проживання з метою ухилення від адміністративної відповідальності, у звязку з чим суд у відповідності до ч. 1 ст. 268 КУпАП вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.

Вина ОСОБА_1 у відмові від проходження огляду на стан алкогольного спяніння в повному обсязі підтверджується дослідженими судом доказами.

Так, відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння, однак в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому порядку.

Крім того, вказані обставини справи також повністю підтверджуються даними письмових пояснень притягуваного ОСОБА_1, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, згідно даним яких той пояснював, що перед керуванням транспортним засобом вжив бокал пива, а тому проводити огляд не має сенсу.

Таким чином, аналіз сукупності усіх досліджених у суді доказів дозволяє суду дійти висновку про наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та про доведеність винності ОСОБА_1 в його вчиненні.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Суд враховує те, що ОСОБА_1 вчинив умисне правопорушення, характер якого вказує на те, що воно є грубим.

Обставин, які відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП помякшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, беручи до увагу особу ОСОБА_1, а також безальтернативну санкцію ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд дійшов висновку, що з метою його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень на нього необхідно накласти адміністративне стягнення у виді штрафу. Що ж стосується додаткового стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді позбавлення права керування транспортними засобами, то суд позбавлений можливості застосувати таке стягнення до ОСОБА_1, оскільки в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які дані, що свідчили б про те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія та має право керування транспортними засобами.

Крім того, суд вважає за необхідне в силу ч. 1 ст. 401 КУпАП, стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 р., а саме в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня 2017 року, що складає 320 грн.

Керуючись ст. ст. 283 285 Кодексу України

про адміністративні правопорушення, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 320 (триста двадцять) грн.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_2