Категория: ст. 130 ч.1 КпАП України
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

25 липня 2017 року м. Маріуполь

Суддя Апеляційного суду Донецької області Топчій Т.В., розглянув апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 на постанову судді Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 квітня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, не працюючий, мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1,-

визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КпАП України та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на один рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 116081 від 19 січня 2017 року о ОСОБА_2 о 04 годині біля будинку № 139 по пр. Металургів в м. Маріуполі керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння.

Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 квітня 2017 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчинення адміністративного правопорушення за ст. 130 ч.1 КпАП України та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на один рік.

В своїй апеляційні скарзі захисник просить постанову суду скасувати, провадження по справі закрити, у звязку з відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП. В обґрунтування своїх апеляційних вимог, зазначає, що направлення на медичне обстеження ОСОБА_2 було виписане не уповноваженою особою, а сам ОСОБА_2 був доставлений до проходження медичного огляду у Маріупольский наркологічний диспансер інспектором Гушлиги Р.М. , тобто не будучи особою, яка складала адміністративний протокол. Проте цьому факту судом першої інстанції правової оцінки надано не було, та не встановлено, хто саме зупинив автомобіль та направив правопорушника на медичний огляд.

Також, захисник зауважує, що суд незаконно послався на акт медичного огляду ОСОБА_2 від 19.01.2017 р., згідно якого було виявлено газоаналізатором Алкотест 6810 вміст етилового спирту у видихуваному повітрі ОСОБА_2 0,51% , що призвело до висновку про наявність у останнього гострої інтоксикації внаслідок вживання алкоголю. При цьому в порушення діючих нормативів лабораторних досліджень на вміст етилового спирту саме у крові ОСОБА_2, яке б перевищувало 0,2 проміле не проводилось.

В той же час, суд першої інстанції не перевірив чи відповідає дії перевіряючого вимогам Інструкції з експлуатації газоаналізатора Драгер Алкотест 6810. Зауважує, що даний пристрій на момент тестування ОСОБА_2 вже був увімкнений, проте згідно вимог інструкції перед застосуванням пристрою повинна бути проведена його підготовка до експлуатації, ці вимоги дотримані не були. Все ці обставини, на думку захисника, свідчить про недійсність проведеного дослідження на стан спяніння, у звязку з чим результати огляду стану ОСОБА_2 не можна визнати належним доказом, а тому і факт керування ним у стані алкогольного спяніння не був доказаним, що виключає можливість притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши захисника який підтримав апеляційну скаргу, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідальність на підставі ст. 130 ч.1 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного спяніння.

Розглянувши адміністративну справу, суддя обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_2. у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КпАП України.

Справа про адміністративне правопорушення була розглянута судом 14 квітня 2017 року з додержанням вимог ст. 268, 280 КУпАП. Справа була розглянута судом у присутності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_1, які давали в суді пояснення, висловлювали свої заперечення та доводи захисту.

Факт адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_2 в його вчиненні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, рапортом працівника поліції, відеозаписом фіксування виявленого правопорушення, доданим до матеріалів провадження та висновком з міського наркологічного диспансеру м. Маріуполя щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння, з якого вбачається, що ОСОБА_2 під час огляду 19.01.17 р. перебував у стані гострої інтоксикації внаслідок вживання алкоголю.

Аналізуючи твердження захисника з приводу порушення процедури застосування в наркологічному диспансері технічних засобів, а саме те, що пристрій на момент тестування ОСОБА_2 вже був увімкнений без попередньої підготовка до його експлуатації та те, що не був витриманий інтервал у часі, тільки зі спливом якого можна починати тестування, суд вважає їх надуманими та обумовленими позицією захисту. Враховуючи, що використання в закладах охорони здоровя для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, зокрема газоаналізтору Алкотест 6810 підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, а тому і відсутні підстави для сумнівів в результатах цих досліджень. За таких обставин, підстав для визнання дій працівників медичного закладу протиправними не вбачається.

До того ж лікар нарколог ОСОБА_3 допитана у судовому засіданні, підтвердила правдивість відомостей, викладених у висновку щодо результатів медичного огляду, та зазначила, що 19.01.2017 р. о 4 год. 40 хв. працівниками поліції був доставлений громадянин ОСОБА_2 з метою перевірки його на стан алкогольного спяніння. В ході перевірки були встановлені такі фізіологічні ознаки алкогольного сп'яніння як: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів, млявість, пульс 110, артеріальний тиск 160/100, які у своїй сукупності з позитивним результатом газоаналізатора Алкотест 6810, дали підстави для постановлення щодо ОСОБА_2 висновку про гостру інтоксикацію внаслідок вживання алкоголю неускладнену. ОСОБА_4 у її присутності не висловлював свого бажання щодо дослідження крові, сечі, був взагалі не згоден з діями працівників поліції. Виявлених нею, як лікарем явних фізіологічних ознак алкогольного сп»яніння достатньо для постановлення такого висновку.

Твердження захисника про незаконне посилання суду першої інстанції на акт медичного огляду в якому відсутнє лабораторне дослідження на вміст саме етилового спирту у крові ОСОБА_2, яке б перевищувало 0,2 проміле не є слушним, оскільки п.п. 12,13 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зазначено, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних вищезазначених середовищ. З урахуванням викладеного, відібрання зразків саме крові у правопорушника не є обовязковою умовою при проведенні медичного огляду, а лише альтернативною. Враховуючи, що ОСОБА_2 не заявляв про свою незгоду з результатами встановленими при його огляді лікарем-наркологом, а також з даними зафіксованими газоаналізатором Алкотест 6810, що підтверджується відеозаписом, то відібрання у нього зразків крові не було обовязковою умовою медичного огляду.

Посилання захисника на те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений інспектором Дімніч І.І., а доставлений до проходження медичного огляду у Маріупольский наркологічний диспансер ОСОБА_2 був інспектором Гушлиги Р.М. не має вирішального значення при розгляді справи, оскільки патрульні екіпажі складаються з кількох напарників, що патрулюють місто на службовому автомобілі, та можуть залучити у допомогу інший екіпаж. Внаслідок чого це твердження захисту не може вплинути на постановлення іншого процесуального рішення по справі.

Таким чином, у своїй сукупності, апеляційні доводи правопорушника та його захисника ОСОБА_1 не містять інших обставин, які не були досліджені та проаналізовані судом при винесенні постанови, у звязку з чим постанову суду першої інстанції вважаю законною, обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню або зміні.

Керуючись статтями 289, 293, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника правопорушника адвоката ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 квітня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: