Справа № 577/1373/17
Провадження № 3/577/295/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" травня 2017 р. м. Конотоп

Суддя Конотопського міськрайонного суду Сумської області Кравченко В.О. з участю прокурора Данилюка А.А. розглянувши матеріали, які надійшли від Управління захисту економіки в Сумській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_4, заміжньої, працює секретарем Вирівської сільської ради, раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувалась, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,-

за вчинення корупційних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст.172-7 КпАП України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколів про адміністративні правопорушення від 28.03.2017 року, складених В.о. начальника МРВ №4 УЗЕ в Сумській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_2, ОСОБА_1 інкримінується вчинення корупційних правопорушень, передбачених частинами 1,2 ст.172-7 КпАП України за наступних підстав.

Так, у вказаних протоколах, об»єднаних в одне провадження, зазначено, що ОСОБА_1 була обрана депутатом VII скликання Вирівської сільської ради м.Конотопа, а тому є суб'єктом відповідальності за корупційне правопорушення.

На засіданні 1 сесії сільської ради, що відбулось 06.11.2015 року, ОСОБА_1, як депутат, публічно не оголосила, не повідомила про реальний конфлікт інтересів колегіальний орган Вирівську сільську раду та не вжила заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів по відношенню до себе і під час прийняття рішення «Про обрання секретаря Вирівської сільської ради» проголосувала за власну кандидатуру підтриману, шляхом таємного голосування, єдиноголосно усіма присутніми депутатами, внаслідок чого була обрана секретарем сільської ради.

Також під час прийняття Вирівською сільською радою, 12.08.2016 року, рішення про надання дозволу на зріз аварійного дерева громадянину ОСОБА_1, який є чоловіком ОСОБА_1, остання не повідомила раду про реальний конфлікт інтересів і проголосувала за надання такого дозволу.

У судовому засіданні ОСОБА_1 винною себе визнала і пояснила, що голосувала за ці рішення як депутат Вирівської сільської ради і ніякого приватного інтереса у неї не було.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1, доводи прокурора, який вважає, що в діях ОСОБА_1 мається склад правопорушень, передбачених частинами 1,2 ст.172-7 КпАП України, дослідивши представлені докази приходить до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За приписом ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Із представлених доказів встановлено, що 06.11.2015 року за результатами таємного голосування на посаду секретаря Вирівської сільської ради була обрана ОСОБА_1 за кандидатуру якої проголосувало 11 присутніх депутатів, зокрема і вона особисто. Цей факт не оспорюється ні прокурором, ні самою ОСОБА_1 Слід зауважити, що усім депутатам було відомо, що ОСОБА_1 обрана депутатом сільської ради, яку публічно і відкрито запропоновано обрати секретарем сільської ради та внести її кандидатуру в бюлетень для таємного голосування. При цьому ОСОБА_1 не заявила самовідвід, цей факт також був публічно та відкрито озвучений на сесії, загальновідомий, ніким не заперечувався та не потребував додаткового повідомлення з боку кандидата.

Отже, депутат ОСОБА_1 дала згоду на обрання її секретарем сільської ради та на включення її кандидатури до бюлетеню для таємного голосування, що не суперечить вимогам закону і не заборонено.

Саме ця процедура обрання секретаря відповідної ради визначена профільним законом, а саме п.1 ч.2 ст.19 , ч.1 ст.50, ч.3 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Слід звернути увагу на те, що у вищезазначеному законі та в Регламенті Вирівської сільської ради відсутня заборона депутату приймати участь в таємному голосування за власну кандидатуру на посаду секретаря сільської ради, а також вказівки про обов»язок утриматись від голосування за наявності певних обставин.

Виходячи з цього необхідно зазначити, що на виконання вимог ч.1 ст.35 Закону України «Про запобігання корупції» профільні Закони України «Про місцеве самоврядування в Україні» і «Про статус депутатів місцевих рад» прямо не передбачають заборону депутатам приймати участь у голосуванні та не містять спеціальні положення з цього приводу.

У Методичних рекомендаціях з питань запобігання та врегулювання конфлікту інтересів осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, затверджених в НАЗК 14.07.2016 року, зазначено про те, що деякі особливості врегулювання конфлікту інтересів, що виникають у діяльності певних категорій осіб та органів, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, можуть встановлюватися відповідними законами України, які регулюють статус та засади організації вказаних органів. До вказаних категорій відносяться: Президент України, народні депутати України, члени Кабінету міністрів України, керівники центральних органів виконавчої влади, судді, голови (їх заступники) обласних та районних рад, міських, сільських, селищних голів, секретарів міських, сільських, селищних рад, депутатів місцевих рад.

З огляду на викладене слід дійти висновку, що питання, яким чином повинна була діяти депутат ОСОБА_1 під час обрання її секретарем сільської ради та під час таємного голосування на період 06.11.2015 року очевидно відноситься до сфери діяльності та організації діяльності органів місцевого самоврядування, які до наступного часу чітко не врегульовані у профільному законодавстві.

За таких обставин, на переконання суду, посадова особа, яка дала згоду на обрання її на певну посаду, безпідставно притягується за особисте волевиявлення до адміністративної відповідальності за корупційну дію або бездіяльність.

Аналіз чинного антикорупційного законодавства України дає підстави для висновку про те, що для реального конфлікту інтересів характерна наявність трьох об'єктивних складових, як то приватний інтерес, службове повноваження, протиріччя між ними, що впливає на об'єктивність або неупередженість рішення, діяння службової особи.

Отже, приватні інтереси суб'єкта корупційних дій мають не просто не співпадати, а створювати конфлікт з інтересами того органу, в якому така особа здійснює діяльність.

Основною суб'єктивною ознакою поняття конфлікту інтересів є внутрішня суперечливість відповідної особи, яка характеризується наявністю усвідомлюваних або інстинктивно-відображених прагнень до віддання переваги у реалізації та забезпеченні власних інтересів над суспільно-корисними, що набуває конкретного втілення у відповідних вчинках.

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» корупційним правопорушенням є діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині 1 статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ст. 172-7 КпАП України адміністративна відповідальність за цією нормою настає за неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів, що означає суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Особисті інтереси суб'єкта відповідальності за корупційне правопорушення можуть бути зумовлені особистими, родинними, дружніми чи будь-якими іншими позаслужбовими стосунками з іншими особами.

Реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

З огляду на викладене суд не знаходить ознак корупції у діях чи бездіяльності депутата ОСОБА_1 під час обрання її секретарем сільської ради.

Відсутність належного правового регулювання щодо запобігання конфлікту інтересів у діяльності виборних осіб не може ставитися у вину посадових осіб, які дають згоду на роботу у виборних органах.

Саме такий правовий підхід випливає із рішення Європейського суду з прав людини, зокрема по справі «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року, де Суд зазначив, що відповідальність за порушення встановленого порядку не може наступати, якщо зазначений порядок не було достатньо чітко встановлено внутрішнім законодавством. Суд констатував, що за браком чітких та передбачуваних законів, що встановлюють певні правила, покарання осіб за порушення неіснуючого порядку, суперечить ст. 7 Конвенції.

Щодо голосування депутата ОСОБА_1 за прийняття рішення ради від 12.08.2016 року про надання дозволу її чоловіку на зріз аварійного дерева, що перебувало біля їхньої садиби і, як вказано в тексті цього рішення, загрожувало життю людей, то зовсім не зрозуміло в чому полягає реальний конфлікт інтересів і як наслідок корупційність. Також не розкрите це поняття і у складеному протоколі, а мається лише посилання на родинні стосунки осіб.

У ст.280 КпАП України визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов»язаний з»ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясував інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальним правилом корупційні правопорушення та правопорушення, пов'язані з корупцією вчинюються з умисною формою вини.

Згідно зі ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов'язане з корупцією, визначене, як діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

З урахуванням вищевикладеного слід дійти висновку про відсутність доказів, які б достовірно свідчили про те, що ОСОБА_1, голосуючи за обрання себе секретарем сільської ради, переслідувала при цьому приватний інтерес, а також про те, що її приватний інтерес реально зіткнувся з її повноваженнями як депутата Вирівської сільської ради, тобто доказів того, що вона мала умисел на вчинення корупційного діяння.

У ч.2 ст.62 Конституції України закріплено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності, зокрема складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи докази у даній справі, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1,2 ст.172-7 КпАП України внаслідок чого провадження в справі підлягає закриттю.

Керуючись: частинами 1,2 ст.172-7, п.1 ч.1 ст.247 КпАП України, Законами України «Про запобігання корупції», «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про статус депутатів місцевих рад»,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1,2 ст.172-7 КпАП України.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: ОСОБА_3