Провадження № 33/782/61/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 квітня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Луганської області Чобур О.В., за участю ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, працює інспектором Рубіжанського ВП ГУНП, мешкає у АДРЕСА_1, на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20.03.2017 року, якою його визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строк на один рік,

В С Т А Н О В И В:

Постановою суду ОСОБА_1 визнано винним в тому, що 21.12.2016 року о 03 годині 20 хвилин на вул. Сметаніна у м.Сєвєродонецьку Луганської області він керував транспортним засобом, а саме автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначену постанову суду за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, провадження у справі закрити.

Посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими доказами, не є доказом його вини, до того ж він складений з грубими порушеннями, оскільки в ньому не зазначено жодної ознаки алкогольного сп'яніння.

Він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, проте його відразу доставили до медичного закладу.

Незважаючи на його прохання відібрати для аналізу біологічні зразки (слина, сеча, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, кров) їх відібрано не було.

У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено про результати огляду на встановлення стану спяніння, проведеного поліцейськими, до протоколу про адміністративне правопорушення акт огляду не долучений, акт огляду на стан спяніння йому не вручався, але цим обставинам суд не надав належної правової оцінки. Також не зазначено, чи складався протокол у присутності двох свідків, як того вимагає закон.

Адвокатом ОСОБА_2 було заявлено клопотання про виклик свідків, в тому числі і лікаря ОСОБА_3, суд клопотання задовольнив, однак свідка, лікаря ОСОБА_3 в судове засідання не викликав та не опитав, чим порушив вимоги ст. 268,272, 280 КУпАП.

В судовому засіданні так і не встановлено, хто йому пропонував продувати у пристрій «Алкотестер Драгер», хоча є запис в акті медичного огляду, що цей пристрій застосовувався.

Саме обслідування проведено з порушенням вимог Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції".

Суд провів судове засідання 20.03.2017 року без його участі, не зважаючи на те, що він знаходився на лікарняному.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд послався на протокол про адміністративне правопорушення, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння, акт медичного огляду, відеозапис, рапорт інспектора поліції ОСОБА_4 та її показання у судовому засіданні.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття «доказів».

Використовуючи за аналогією поняття доказів, визначене в статті 84 КПК України, можна зробити висновок, що процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

З урахуванням викладеного, протокол про адміністративне правопорушення не можна визнати джерелом доказів, який би підтверджував наявність вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

В даній справі, суд не надав належної правової оцінки тій обставині, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено з порушенням вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Розписка ОСОБА_1 про отримання ним копії протоколу в матеріалах справи відсутня.

Відповідно до ч.2 ст. 256 КУпАП при наявності свідків протокол може бути підписаний і цими особами.

Також відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп'яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів

поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння поліцейським з використанням

спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його

результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Інспектором поліції ОСОБА_4 зазначено в рапорті, що ОСОБА_1 було запропоновано у присутності двох свідків пройти медичний огляд на стан спяніння за допомогою алкотестера, на що він відмовився, але погодився пройти огляд на стан спяніння у медичній установі.

Проте в протоколі про адміністративне правопорушення прізвища свідків, у присутності яких ОСОБА_1 начебто відмовився від проходження медичного огляду на місті із використанням спеціального технічного засобу, не зазначені, не містить відомостей щодо осіб цих свідків і рапорт інспектора поліції.

Згідно п.2.5. Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для виявлення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про незгоду ОСОБА_1 на проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, та про те, що йому взагалі пропонувалося на місті пройти такий огляд.

У разі відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку, він мав бути притягнутий за таку відмову до адміністративної відповідальності, проте таких відомостей протокол про адміністративне правопорушення не містить.

В протоколі зазначено про те, що огляд на стан спяніння проводився у лікаря в лікарні.

Проте порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного спяніння та відповідна процедура чітко визначені статтею 266 КУпАП, Постановою Кабінету міністрів України «Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» від 17.12.2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Зокрема, пунктами 3, 4, 6 Постанови та пунктами 1, 2, 3, 6, 7 ч.1 Інструкції передбачено, що огляд проводиться поліцейським уповноваженого підрозділу Національної поліції України на місті зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським уповноваженого підрозділу Національної поліції України, огляд на стан спяніння проводиться у найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на проведення такого огляду.

В нашому випадку ОСОБА_1 не відноситься до категорії осіб, щодо яких вищевказаними нормативними актами передбачені підстави для проведення огляду на стан спяніння в закладі охорони здоровя, оскільки він не відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння на місці затримання.

Таким чином, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння проведено з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, проте суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені обставини і не надав їм належної правової оцінки.

Відповідно до ч.5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

За таких обставин апеляційний суд визнає висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння та акт медичного огляду ОСОБА_1 недопустимими доказами.

Не можуть бути використані у якості доказів і рапорт особи, яка склала протокол та її показання у судовому засіданні.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного спяніння не була доведена, а тому постанова судді суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 293, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 березня 2017 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Луганської області ОСОБА_5.