Справа №592/1837/17 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Труханова Л. М.
Номер провадження 33/788/98/17 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2017 року суддя Апеляційного суду Сумської області Рунов В. Ю. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ГРИЩУКА Д.В. на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 23 лютого 2017 року, якою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець смт. Мала Дивиця Прилуцького району Чернігівської області, мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_4

захисників - адвокатів Грищука Д.В. і Кондратенка М.М., -

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 - адвокат ГРИЩУК Д.В. просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу правопорушення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що під час розгляду справи було порушено право ОСОБА_4 на ознайомлення з матеріалами справи, а також право на захист, до протоколу про адміністративне правопорушення були долучені не всі зазначені в ньому додатки, проведений огляд на стан сп'яніння є недійсним через упередженість свідків, а також, що розгляд справи відбувся без його участі.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 23.02.2017 ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Крім того, постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 320 грн. судового збору.

Відповідно до постанови судді ОСОБА_4. 10.02.2017 близько 01-45 години по вул. Засумській біля будинку 104 в м. Суми керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9 Правил дорожнього руху України.

Вислухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 та його захисників Грищука Д.В. і Кондратенка М.М., які просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі через відсутність в діях ОСОБА_4 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що вказана вище апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як було встановлено під час апеляційного розгляду протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_4 надійшов до суду першої інстанції 15.02.2017 і його розгляд в суді був первісно призначений працівниками поліції на 09 год. 00 хв. 23.02.2017, про що ОСОБА_4 був повідомлений під розпис.

23.02.2017 від ОСОБА_4 до суду надійшло письмове клопотання про надання можливості для ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення та про перенесення розгляду справи, надавши йому достатній час для ознайомлення (а.с.11).

Наступний розгляд справи був призначений судом на 09 год. 30 хв. 23.02.2017, що підтверджується відповідною розпискою (а.с.12), надавши таким чином ОСОБА_4 час на ознайомлення з матеріалами справи і підготовку до судового засідання лише 30 хв.

Відповідно до постанови судді суду першої інстанції ОСОБА_4 був присутнім 23.02.2017 під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення і свою вину в суді визнав повністю. При цьому, ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Однак, будучи допитаним під час розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_4 у категоричній формі заперечив той факт, що він нібито визнав свою вину в суді першої інстанції. Крім того, останній наполягав на тому, що просив у судді відкласти розгляд справи на інший день для залучення ним захисника, але його прохання було проігноровано.

Оскільки перебіг судового засідання по даній справі про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції не фіксувався технічним засобом у встановленому законом порядку, тому з'ясувати на теперішній час як відбувався судовий розгляд не є можливим, але в матеріалах справи відсутня інформація про рішення судді суду першої інстанції щодо вирішення вказаного вище клопотання ОСОБА_4 в частині перенесення розгляду справи.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (п.п.26 і 29, № 7460/03) наголосив, що «принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом» (див., інші рішення та mutatis mutandis, «Кресс проти Франції» (Kress v. France), [GC], no. 39594/98, п.72, ECHR 2001-VI; «Ф.С.Б. проти Італії» (F.C.B. v. Italy), рішення від 28.08.1991, серія A no. 208-B, п.33; «Т. проти Італії» (Т. v. Italy), рішення від 12.10.1992, серія A no. 245-C, п.26; та «Кайя проти Австрії» (Kaya v. Austria), no. 54698/00, п.28, рішення від 08.06.2006). За наслідками розгляду цієї справи Суд дійшов висновку, «що у провадженні, яке розглядається, важливі процесуальні гарантії були відсутні та що ці процесуальні недоліки, у світлі обставин справи, були достатньо серйозними, щоб піддати сумніву справедливість провадження. Відповідно було порушення п.1 ст.6 Конвенції».

З огляду на вказану вище практику ЄСПЛ вважаю, що ОСОБА_4 не мав розумної можливості представляти свою сторону в тих умовах, за яких відбувся судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення, що призвело до істотних порушень процесуальних норм законодавства України про адміністративні правопорушення.

Крім того, як вбачається з постанови судді суду першої інстанції підставою для притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності стало порушення ним вимог п.2.9 ПДР України.

Відповідно до Правил дорожнього руху України, вказаній вище пункт має ряд підпунктів: від підпункту а) до підпункту д), про що не було зазначено суддею суду першої інстанції в мотивувальній частині постанови при кваліфікації дій особи, яка притягувалася до адміністративної відповідальності, хоча відповідне посилання і містилося в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у відношенні ОСОБА_4, внаслідок чого був порушений матеріальний закон і дії особи, яку було притягнуто до адміністративної відповідальності були кваліфіковані неправильно (не коректно), оскільки диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП є бланкетною і відсилає до іншого нормативно-правового акту чи підзаконного нормативно-правового акту, який повинен бути зазначений разом з конкретною матеріальною нормою КУпАП.

Враховуючи вказані вище фактичні обставини справи у взаємозв'язку з положеннями ч.1 ст.268 КУпАП, виходячи із основних (загальних) засад судочинства, закріплених в Конституції України, Законі України «Про судоустрій і статус суддів» та інших нормативно-правових актах, в тому числі і з принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, вважаю, що суддею суду першої інстанції були істотно порушені права та законні інтереси ОСОБА_4, а також проігноровані вимоги чинного процесуального законодавства України, яке застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, і міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, внаслідок чого судове рішення підлягає також скасуванню і через порушення норм процесуального права, згідно яких особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право на захист, яке полягає у наданні їй можливості надати усні пояснення з приводу обставин правопорушення, право збирати і подавати докази, у порядку, передбаченому законом, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені законом.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги захисника в частині порушення права ОСОБА_4 на захист через розгляд справи у відсутність захисника і не наданні останньому часу на підготовку до судового розгляду є обґрунтованими і заслуговують на увагу, оскільки ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а постанову судді з цих підстав не можна вважати законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою.

Разом з тим, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що 10.02.2017 близько 01 год. 45 хв. водій ОСОБА_4 в м. Суми по Засумська, 104 керував автомобілем НОМЕР_2 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 144790 від 10.02.2017 (а.с.2), огляд на стан сп'яніння за згодою водія в установленому порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Проба позитивна - 0,960/00.

Зазначені вище обставини об'єктивно підтверджуються дослідженими в судовому засіданні під час апеляційного розгляду справи доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 144790 від 10.02.2017; роздруківкою показників спеціального технічного засобу «Drager» (а.с.1) та відповідним актом огляду на стан сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу (а.с.3); письмовими поясненнями водія ОСОБА_4 (а.с.4), згідно яких останній погодився з результатами огляду на стан сп'яніння і не заперечив щодо вжиття ним напередодні 09.02.2017 близько 12 год. 00 хв. спиртного; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 (а.с.5) і ОСОБА_7 (а.с.6), згідно яких останні були присутні під час огляду працівниками патрульної поліції водія ОСОБА_4 на стан алкогольного сп'яніння і підтвердили показники спеціального технічного засобу.

Допитаний в апеляційному суді в якості свідка - інспектор № 3 батальйону УПП в м. Суми ОСОБА_8 підтвердив в судовому засіданні факт керування ОСОБА_4 транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння за обставин, викладених ним у протоколі про адміністративне правопорушення.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, керуючись законом, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Крім того, наведені вище докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і показаннями особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_7 щодо обставин правопорушення, які в судовому засіданні під час апеляційного розгляду справи заперечили факт керування ОСОБА_4 у стані алкогольного сп'яніння.

Свідок ОСОБА_6 у своїх письмових поясненнях (а.с.5) також зазначив, що не помітив, щоб ОСОБА_4 знаходився у стані алкогольного сп'яніння, останній вів себе адекватно.

Зазначені показання не можуть бути узяті до уваги, оскільки повністю спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами по справі. При цьому, підлягає врахуванню те, що вказані свідки підтвердили результат огляду ОСОБА_4 на стан сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу «Drager», а тому їх показання в частині того, що ОСОБА_4 не перебував у стані алкогольного сп'яніння є недостовірними доказами захисту.

Крім того, відповідно до положень ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у 2-х екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, а згідно вимог ст.256 цього Кодексу у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Аналізуючи вказані вище положення закону, прихожу до переконання, що працівником патрульної поліції при складанні у відношенні ОСОБА_4 протоколу про адміністративне правопорушення були дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм та права останнього.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника Грищука Д.В. про невідповідність складеного у відношенні ОСОБА_4 протоколу про адміністративне правопорушення та його огляду на стан сп'яніння вимогам закону, а також упередженості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, то вони є необґрунтованими та не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Таким чином, факт вчинення ОСОБА_4 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні під час розгляду його апеляційної скарги, а тому вважаю за необхідне визнати останнього винним у вчиненні даного правопорушення.

Однак, зважаючи на те, що адміністративне правопорушення було вчинене 10.02.2017, то строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_4 сплинув 10.05.2017, внаслідок чого після скасування постанови судді від 23.02.2017 провадження по справі у відношенні ОСОБА_4 підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв'язку із закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку, передбаченого ст.38 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ГРИЩУКА задовольнити частково.

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 23 лютого 2017 року відносно ОСОБА_4 скасувати через неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а провадження у справі закрити у зв'язку із закінченням на момент апеляційного розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіРунов В. Ю.