АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/2331/17Суддя 1 інстанції Мельник Ю. П.
Номер провадження 33/774/77/К/17Суддя- доповідач Русакова І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2017 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області Русакова І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кривому Розі Дніпропетровської області апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_2 на постанову Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 7 червня 2017р. у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Кривого Рогу

Дніпропетровської області, громадянина України,

не працюючого, мешкаючого за адресою:

АДРЕСА_1, -

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір у розмірі 320(триста двадцять) 00 копійок -

за участю:

правопорушника ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Постановою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 7 червня 2017р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно постанови суду першої інстанції, водій ОСОБА_2 , 18.05.2017р. о 08.50 керував автомобілем НОМЕР_1 біля буд.2 по вул.Тимірязєва в м.Кривому Розі Дніпропетровської області з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на встановлення стану та ступеня алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить, поновити строк на апеляційне оскарження у зв'язку з поважністю його пропуску і скасувати постанову суду від 07 червня 2017 року та провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції 7 червня 2017р. розглянув справу за його відсутності, не повідомивши його належним чином в порядку ст.277-2 КУпАП про дату і місце розгляду адміністративної справи чим позбавив його можливості реалізувати свої законні права та інтереси, зокрема, дати пояснення, надати необхідні докази, заявити клопотання тощо.

ОСОБА_2 вказує на те, що постанову суду про накладення на нього адміністративного стягнення від 7 червня 2017р. він отримав 14.06.2017р., що підтверджено наданими ним документами з поштампу, через, що він був позбавлений можливості у встановлений законом строк, оскаржити зазначену постанову, тому вважає, що строк апеляційного оскарження пропущено ним з поважних причин, і просить його поновити.

Апелянт вважає, що суд належним чином не з'ясував обставини справи та не надав належної оцінки доказам в матеріалах справи, що на його думку потягло передчасний висновок про доведеність його вини.

Крім того, зазначає, що він не перебував за кермом автомобіля та не здійснював керування транспортним засобом, а перебував поруч з ним, здійснюючи ремонт магнітоли.

ОСОБА_2 зазначає, що він відмовився від огляду на стан сп'яніння, оскільки він не керував технічним засобом, його автомобіль стояв на місці.

ОСОБА_2 вважає, що суд першої інстанції через порушення права на захист, що пов'язано з розглядом справи за його відсутності позбавив його можливості заявити в судовому засіданні клопотання про допит свідків, які могли спростувати зазначені у протоколі обставини.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції при розгляді його адміністративної справи, грубо порушив матеріальне право, тому постанова суду є незаконною і повинна бути скасована.

В судовому засіданні ОСОБА_2, підтримав клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду і апеляційну скаргу на постанову Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 7 червня 2017р. в повному обсязі, просив її задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати, провадження закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Розглянувши клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його задовольнити.

Так, доводи правопорушника про те, що він не був присутній у судовому засіданні і отримав копію постанови від 7.06.2017р. не своєчасно, а тільки 14.06.2017р., підтверджуються матеріалами справи(ар.12, 13), тому на думку апеляційного суду, виходячи з зазначеного, пропущення ОСОБА_2 строку апеляційного оскарження слід вважати з поважних причин(ар.сп.24).

Вислухавши ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, проглянувши відеозапис з нагрудної камери поліцейського з зафіксованим правопорушенням, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 294 КУпАП перегляд постанов судді проводиться виключно у межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Оцінюючи докази, апеляційний суд приходить до висновку, про правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою поліції.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності.

Як видно з матеріалів справи, суд першої інстанції обґрунтував своє рішенні доказами щодо винності ОСОБА_2, на які слушно послався в постанові про адміністративне правопорушення, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №145487 від 18.05.2017 року, згідно якому ОСОБА_2 з протоколом був ознайомлений, заперечень не висловив, надав письмове пояснення , з якого видно, що він підтвердив факт відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння (а.с.1, 4);

- письмовими поясненнями ОСОБА_3, ОСОБА_4, які підтвердили, факт знаходження за кермом водія ОСОБА_2, а також те, що він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння (а.с.3);

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського з зафіксованим правопорушенням, який достатньо повно відображає всі події, що відбулися 18.05.2017року.

Вказаний відеозапис дає підстави для висновку про те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, складений без порушень норм чинного законодавства. Отже вказаний доказ беззаперечно доводить винуватість ОСОБА_2, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.7).

Об'єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених доказів по справі не вбачається.

Протокол про адміністративне правопорушення серії БР №145487 від 18.05.2017 року, як доказ ніким не спростовувався. Доказів, які спростовують дані протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційному суду не надано.

Для повного і всебічного з'ясування і аналізу фактичних обставин події зазначеної в протоколі про адміністративне правопорушення БР №145487 від 18.05.2017 року відносно ОСОБА_2, суд апеляційної інстанції, задовольнивши клопотання ОСОБА_2, безпосередньо, допитав в судовому засіданні свідка ОСОБА_3, який підтвердив, що був очевидцем того, як 18.05.2017р. о 06.15 год., водій ОСОБА_2, під час здійснення руху назад, збив огорожу біля під'їзду будинку 2 по вул.Тимірязєва, у м.Кривому Розі, підійшовши до водія, щоб зробити зауваження, він побачив, що водій перебуває в стані алкогольного сп'яніння, через що він викликав поліцію. В його присутності, а також ще одного свідка, водій ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому Законом порядку за допомогою приладу «Драгер» для визначення стану сп'яніння.

Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції вивчивши матеріали адміністративної справи дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним, обґрунтованим і вмотивованим, повністю узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст.254 - 256 КУпАП; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які були залучені в якості понятих при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а також поясненнями свідка ОСОБА_3 в судовому засіданні в апеляційній інстанції.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п.2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як зазначено у п.6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 7 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об'єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у ОСОБА_2 ознаки алкогольного сп'яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти медичний огляд.

Доводи апелянта про те, що він не був зупинений працівниками поліції під час керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а під час приїзду поліції знаходився біля свого автомобіля, ремонтуючи магнітолу, тобто відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, як керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, повністю спростовуються доказами по справі, а саме показаннями свідка ОСОБА_3, допитаного в суді апеляційної інстанції, який підтвердив, що саме ОСОБА_2, знаходився за кермом свого автомобілю при здійсненні руху назад, збивши огорожу біля під'їзду будинку, а також протоколом про адміністративне правопорушення БР №145487 від 18.05.2017 року відносно ОСОБА_2

У п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, із змінами, звернуто увагу, на те, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Щодо доводів ОСОБА_2, про те, що в супереч ст.277-2 КУпАП його не повідомили належним чином про дату і місце розгляду адміністративної справи, то вони не обґрунтовані і суперечать матеріалам справи, порушень ч.2 ст.268 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

При розгляді адміністративної справи судом першої інстанції порушень ст. ст.279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.7, 252, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_2 строк апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 7 червня 2017р. у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області І.Ю. Русакова