Єдиний унікальний номер 225/6917/16-п Номер провадження 33/775/122/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2017 року місто Бахмут Донецької області

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області ОСОБА_1, за участю прокурора Куценко М.С., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дзержинського міського суду Донецької області від 27 березня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, розлученого, працюючого начальником державної установи «Торецька виправна колонія (№2), який має двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4О, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень, стягнуто в дохід держави судовий збір 320 гривень, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, 26.02.2016 року до Торецької (на той час Дзержинської) виправної колонії УДПтС України в Донецькій області (№2) з управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області надійшов лист голови ДПтС України №4/3-717- Пл/2-16 від 25.02.2016 року з проханням провести заохочення персоналу з числа жінок наказами начальників територіальних органів Управління ДПтС України (далі УДПтС України), установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, Департаменту забезпечення діяльності ДПтС України та відомчих навчальних закладів з нагоди святкування Міжнародного жіночого дня.

ОСОБА_2О, порушуючи вимоги ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 14-1 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», будучи особою начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, начальником Торецької (на той час Дзержинської) виправної колонії УДПтС України в Донецькій області (№2), полковником внутрішньої служби, згідно з п.п. «д» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктом відповідальним за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, перебуваючи в кабінеті начальника Торецької (на той час Дзержинської) виправної колонії УДПтС України в Донецькій області (№2), розташованому в будівлі за адресою: Донецька область, м Торецьк, вулиця Херсонська, будинок 32, після отримання зазначеного листа голови ДПтС України №4/3-717- Пл/2-16 від 25.02.2016 року, з 26.02.2016 року негайно, та в подальшому, не повідомив у встановленому законом випадку та порядку начальника УДПтС України в Донецькій області про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час вирішення питання про заохочення своїм наказом співробітників Торецької (Дзержинської) виправної колонії УДПтС України в Донецькій області (№2) з нагоди Міжнародного жіночого дня, до складу яких входила його дружина старший прапорщик внутрішньої служби, молодший інспектор відділу нагляду і безпеки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 та 05.03.2016 року (точний час не встановлений), вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів - власноручно підписав, як начальник Торецької (Дзержинської) виправної колонії УДПтС України в Донецькій області (№2) наказ про заохочення співробітників установи з нагоди Міжнародного жіночого дня №123 від 05.03.2016 року.

В березні місяці 2016 року ОСОБА_6 (на підставі виданого ОСОБА_2 наказу №123 від 05.03.2016 року) нарахована у розмірі 630 гривень та виплачена в розмірі 614 гривень 25 копійок разова грошова винагорода з нагоди Міжнародного жіночого дня 8 Березня.

Зазначена премія мала індивідуальний і разовий характер.

З таким судовим рішенням не погодився ОСОБА_2, та оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у звязку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. На обґрунтування своїх вимог вказує, що протоколи про адміністративне правопорушення складені з порушенням вимог КУпАП, оскільки дату зазначено однією особою, проте протоколи складено різними особами, крім того без зазначення імен та по батькові. Також стверджує, що в протоколах про адміністративне правопорушення зазначено, місце складання кабінет начальника Торецької виправної колонії, проте ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в кабінеті начальника колонії ніколи не було. Зазначає, що йому було розяснені права після дачі пояснень, чим було грубо порушено право на захист. Звертає увагу, що в суді першої інстанції заявляв клопотання про допит свідка ОСОБА_9 з метою встановлення обставин складання та вручення йому протоколів про адміністративне правопорушення. Також на других екземплярах протоколів відсутні підписи та пояснення самого правопорушника, також відсутній підпис ОСОБА_8

Зазначає, що його дружина була переведена до Торецької виправної колонії та він усно повідомив начальника управління ОСОБА_10, що ОСОБА_6 є його дружиною. Ніяких привілей по відношенню до дружини не було, розмір премії був однаковим з усіма жінками, що працюють в колонії.

Стверджує, що на момент винесення постанови судом першої інстанції пройшов строк давності накладання адміністративного стягнення. Також постанови про зупинення провадження, які містяться в матеріалах справи винесені не Іменем України, тому не мають юридичної сили.

Заслухавши пояснення правопорушника та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який вважає постанову суду обґрунтованою та просить залишити без змін, дослідивши матеріали справи та піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції, вимоги вказаних статей були виконані.

Відповідно до ст.172-7 КУпАП адміністративна відповідальність за цією статтею виникає у разі неповідомлення особою безпосереднього керівника, у випадках передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів. А згідно ч.2 вказаної статті під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Судом встановлено, що наказом начальника управління Державної пенітенціарної служби України №150 о/с від 03.12.2012 на ОСОБА_2 покладено обовязки начальника Дзержинської ВК №2 з 04.12.2012, також наказом голови Державної пенітенціарної служби України №11о/с-13 від 15.02.2013 ОСОБА_2 призначено начальником Дзержинської виправної колонії №2 УДПтС України в Донецькій області. Наказом ДПтС України від 28.07.2016 № 225/ОД-16 «Про внесення змін до Переліку найменувань органів, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів і навчальних закладів, що належать до сфери управління ДПтСУ» установу Дзержинської виправної колонії УДПтС України в Донецькій області (№2), перейменовано на Торецьку виправну колонію УДПтС України в Донецькій області (№2), перереєстрація 13.09.2016 року.

Положенням про Торецьку виправну колонію УДПтС України в Донецькій області (№2), затвердженого наказом Державної пенітенціарної служби України від 19.04.2012 №241 (в редакції наказу ДПтС України від 02.09.2016 №253/ОД-16) - п.8 передбачено, що начальник виправної колонії здійснює керівництво та організовує роботу виправної колонії; персоналу; відповідає за виконання покладених на виправну колонію завдань і функцій, дотримання штатної та фінансової дисципліни; заохочує персонал виправної колонії, а також накладає на нього стягнення за порушення службової дисципліни; забезпечує виконання підпорядкованим персоналом вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Згідно посадової інструкції начальника Дзержинської ВК УДПтС України в Донецькій області №2, затвердженої начальником управління ДПтС України в Донецькій області 19.06.2015, згідно п.п.1.5, 3.8 якої, серед інших повноважень та обовязків зазначено, що начальнику колонії безпосередньо підлеглий персонал всіх служб колонії та спецконтингент; начальник колонії заохочує персонал установи, а також накладає на нього стягнення в порядку, передбаченому чинними нормативно-правовими актами, а отже є особою начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби і відповідно до п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» - суб'єктом відповідальності за корупційні діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» під прямим підпорядкуванням розуміється відносини прямої організаційної або правової залежності підлеглої особи від її керівника, в тому числі через вирішення (участь у вирішенні) питань прийняття на роботу, звільнення з роботи, застосування заохочень, дисциплінарних стягнень, надання вказівок, доручень тощо, контролю за їх виконання.

Реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Обов'язковою ознакою, за якою будь-яка неправомірна поведінка державних службовців або інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, може визнаватися корупційною, є корисливий або інший особистий інтерес таких осіб або інтерес третіх осіб.

Крім того, корупційні правопорушення характеризуються умисною формою вини.

Об'єктивна сторона даного правопорушення полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які можуть вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, привести до невиконання або неналежного виконання своїх посадових обов'язків, тому зобов'язана була повідомити про це своєму керівникові, однак не зробила цього.

Суб'єктивна сторона характеризується прямим умислом.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дій чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання них наслідків.

Так, наказом начальника Дзержинської ВК УДПтСУ в Донецькій області (№2) від 05.03.2016 №123, нарахована в розмірі 630 гривень та виплачена в розмірі 614 гривень 25 копійокразова грошова винагорода з нагоди Міжнародного жіночого дня 8 Березня, у тому числі старшому прапорщику внутрішньої служби, молодшому інспектору відділу нагляду безпеки ОСОБА_6, яка є до останнього близькою особою.

Згідно листа начальника управління ДПтСУ в Донецькій області від 10.11.2016 №9/9767 про те, що в 2016 році повідомлень з боку працівників та керівництва Дзержинської ВК УДПтСУ в Донецькій області (№2) про виниклий у них конфлікт інтересів при виконанні службових (посадових) обовязків не надходило.

Як начальник Дзержинської ВК №2, станом на час винесення наказу про надання премії, зокрема, дружині ОСОБА_6, достеменно знав про реальний конфлікт інтересів, який міг вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішення, зокрема, надання премії, тому зобов'язаний був повідомити про це своєму керівнику, однак не зробив цього.

Таким чином, вважаю правильним висновок суду першої інстанції про те, що у ОСОБА_2 за даних обставин існувала суперечність між приватним інтересом, на користь близьких осіб вирішення питання щодо заохочення та його службовими повноваженнями, щодо обов'язку організації роботи юридичної особи публічного права, в тому числі дотримання трудового законодавства, дисципліни, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень, тобто на наявність реального конфлікту інтересів.

Так п. 2 ч. 1 ст. 28 зазначеного Закону чітко вказує на обов'язок повідомляти не пізніше наступного робочого дня, коли особа дізналась чи повинна була дізнатись про наявність конфлікту інтересів безпосереднього керівника, що не було зроблено.

Доводи ОСОБА_2 щодо того, що він виносив накази не лише відносно ОСОБА_6, а й інших працівників установи, є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на склад вчиненого правопорушення.

Доводи апеляційної скарги, щодо спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Так, датою складання протоколу, тобто часу виявлення адміністративних правопорушень є 12 грудня 2016 року.

Постановою Дзрежинського міського суду від 10 березня 2017 року зупинено провадження у справі, а постановою того ж суду від 27 березня 2017 року провадження по справі відновлено.

Постанову про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_2 винесено 27.03.2017 року. Отже, на момент ухвалення постанови, строк притягнення до відповідальності враховуючи положення ст. 38 КУпАП не сплинув.

Не заслуговують на увагу, на думку апеляційного суду, доводи апеляційної скарги про незаконність постанови суду про зупинення та відновлення провадження по вказаній справі, оскільки іменем України ухвалюються тільки судові рішення, якими закінчується розгляд справи.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції вірно розцінив доводи ОСОБА_2 про те, що 27.04.2015 року ним усно повідомлено керівника ОСОБА_11 про потенційний конфлікт інтересів, як спробу уникнути відповідальності, оскільки, як встановлено, при виникненні реального конфлікту інтересів ОСОБА_2 не дотримані вимоги закону про повідомлення безпосереднього керівника в порядку п.6.2 Кодексу етики та службової поведінки персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України, відповідно до якого у разі коли обставини, що можуть призвести до виникнення конфлікту інтересів, склалися після призначення на посаду, працівник повинен невідкладно повідомити в письмовій формі свого безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

Протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2, які наявні в матеріалах справи, складені із дотриманням вимог закону та сумнівів у апеляційного суду не викликають, тому доводи правопорушника в цій частині не заслуговують на увагу.

Також апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що обставини, за яких проводився розгляд протоколів про адміністративні правопорушення, надавали ОСОБА_2О та його захиснику можливість реалізовувати свої права, забезпечуючи при цьому надання до суду відповідних доказів та забезпечення явки до суду свідків, які ними заявлені.

Доводи ОСОБА_2 про те, що йому не були розясненні права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не знайшли свого підтвердження, оскільки згідно протоколів про адміністративне правопорушення складених уповноваженими особами (а.с.1-4, 65-68), міститься особистий підпис ОСОБА_2, про розяснення йому прав, ознайомлення з протоколом, зауважень ОСОБА_2 у протоколі не зазначено.

Крім того вказану обставину ОСОБА_2 підтвердив в судовому засіданні, в суді апеляційної інстанції.

Доводи щодо відсутності підписів та пояснень на другому екземплярі протоколів не заслуговують на увагу і не можуть бути підставою скасування судового рішення, оскільки не впливають на доведеність факту вчинення ОСОБА_2 правопорушення, крім того в протоколах, які містяться в матеріалах справи наявні підписи та пояснення, як самого ОСОБА_2 так і підписи посадових осіб.

За викладених вище обставин вважаю, що суд прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, та прийняв вірне рішення про накладення адміністративного стягнення у мінімальних межах встановлених санцією відповідної статті, а тому апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП при розгляді справи судом першої інстанції не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив.

На підставі викладеного, керуючись ст. 293, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Дзержинського міського суду Донецької області від 27 березня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних корупційних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та на підставі ч. 2 ч. 36накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 3400 гривень, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Донецької області