Зіньківський районний суд Полтавської області
_____________________________________________________________________________
20.04.2017 Справа №: 530/233/1530/233/17
Номер провадження 3/530/42/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

20.04.2017 рокум. Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Должко С.Р., секретарі Бедюх Н.І., з участю прокурора Чубенко А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Зіньків Полтавської області справу про адміністративне правопорушення за ч.1, ст.172-7 КУпАП, відносно громадянина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, одруженого, безробітнього, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, до адміністративної відповідальності за ч.1, ст.172-7 КУпАП раніше не притягувався, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звинувачується в тому, що будучи Загрунівським сільським головою, тобто субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, в порушення вимог п. 2, ч. 1, ст. 28, ч.ч. 1, 2, ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції», ч. 1, ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», без поважних на те причин не вжив відповідних заходів щодо недопущення, будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів, а саме на першій сесії сьомого скликання Загрунівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, яка відбулася 06.11.2015 року та на якій розглядалося питання про оплату праці сільського голови, належним чином у встановленому законом порядку не повідомив колегіальний орган (сесію сільської ради) про наявність у нього реального конфлікту інтересів, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене за ч. 1, ст. 172-7 КУпАП.

20.02.2017 року оперуповноваженим Управління захисту економіки в Полтавській області Національної поліції України підполковником поліції ОСОБА_2, за результатами розгляду матеріалів перевірки дотримання вимог Закону України «Про запобігання корупції» головою Загрунівської сільської ради ОСОБА_1, вбачаючи ознаки адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, було складено протокол від 20.02.2017 року за №2, про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч. 1, ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вказаного протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч.1, ст. 172-7 КУпАП, 06.11.2015 року ОСОБА_1, будучи сільським головою, тобто посадовою особою органу місцевого самоврядування, вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, яке полягає у неповідомленні про конфлікт інтересів, а саме не повідомив у встановленому порядку колегіальний орган сесію Загрунівської сільської ради, про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час проведення першої сесії сьомого скликання Загрунівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, на якій розглядалось питання про оплату праці сільського голови, що призвело до невиконання вимог ч.1 ст.59-1 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», п.2, ч.1, ст. 28 та ч. 2, ст. 35 ЗУ «Про запобігання корупції».

Зі змісту вищезазначеного протоколу, що відповідно до рішення першої сесії сьомого скликання Загрунівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області від 06.11.2015 року «Про визнання повноважень сільського голови та депутатів сільської ради», було визнано повноваження Загрунівського сільського голови ОСОБА_1, який 06.11.2016 року склав присягу посадової особи місцевого самоврядування, а отже відповідно до п.п. «б», п. 1, ч. 1, ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» він є субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією.

В приміщенні Загрунівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, 06.11.2015 року Загрунівський сільський голова ОСОБА_1, взяв участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішення про оплату праці сільського голови, при цьому публічно особисто не повідомив сесію Загрунівської сільської ради про наявність у нього реального конфлікту інтересів, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, а саме - неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів.

Як зазначено у протоколі, згідно рішення першої сесії сьомого скликання Загрунівської сільської ради від 06.11.2015 року «Про оплату праці сільського голови» ОСОБА_1, діючи в умовах реального конфлікту інтересів, взяв участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішення, яким на період здійснення ним повноважень сільського голови встановлено такий порядок його оплати праці:

а) посадовий оклад, встановлений відповідно до схеми посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату сільських і селищних рад та їх виконавчих органів;

б) надбавка за ранг державного службовця та вислугу років відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування»;

в) матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та допомога на оздоровлення в розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати;

г) преміювання відповідно до особистого вкладу в загальний розвиток територіальної громади та не менше 10% від посадового окладу.

При цьому, ОСОБА_1 самостійно публічно не оголосив про наявність реального конфлікту інтересів під час участі у розгляді, підготовці та прийнятті вказаного рішення.

Приватний інтерес ОСОБА_1 у даному випадку полягає у намірах та бажанні одержувати високу заробітну плату за рахунок виплати премії у розмірі не менше 10%.

В судовому засіданні громадянин ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 1, ст. 172-7 КУпАП, не визнав, проти протоколу заперечував та надав письмові заперечення в яких пояснює, що він не мав ніякого конфлікту інтересів, так-як 06.11.2015 року перша сесія сьомого скликання Загрунівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, була скликана територіальною виборчою комісією, а лише після того як було прийнято рішення про визнання повноважень сільського голови та депутатів сільської ради, він почав головувати на сесії сільської ради, оголосив присутнім депутатам перелік всіх питань які включались до регламенту сесії і депутати голосували за регламент. На розгляд та вирішення сесії виносилось одинадцять питань, в тому числі десятим питанням було питання про оплату праці сільського голови та одинадцятим питанням було питання про затвердження положення про преміювання аппарату сільської ради в цілому, а не тільки про оплату праці сільського голови, особисто він в підготовці проектів зазначених рішень участі не приймав, по питанню оплати прації сільського голови доповідав не він, а головний бухгалтер Загрунівської сільської ради ОСОБА_3, і по даному питанню він взагалі не голосував.

Прокурор Чубенко А.І., в судовому засіданні зазначив, що вина гр. ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, повязаних з корупцією, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, повністю підтверджується матеріалами справи, доведеним є факт неповідомлення ним про наявність реального конфлікту інтересів перед голосуванням. Тому його слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, ст. 172-7 КУпАП, та призначити йому відповідне адміністративне стягнення.

Суд, заслухавши пояснення гр. ОСОБА_1, думку прокурора Чубенко А.І., вивчивши матеріали справ, дійшов висновку, що в діях гр. ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, з наступних підстав:

Як встановлено в судовому засіданні, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, гр. ОСОБА_1, будучи Загрунівським сільським головою, 06.11.2015 року в засіданні першої сесії сьомого скликання Загрунівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, приймав участь у розгляді, підготовці та прийнятті сесією сільської ради рішення про оплату праці сільського голови і не повідомив колегіальний орган (сесію сільської ради) про наявність у нього реального конфлікту інтересів в результаті чого вчинив адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 9, ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», правопорушення, повязане з корупцією, це - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Під реальним конфліктом інтересів, згідно з п. 11, ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» та приміткою до ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та його службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Відповідно до п. 12, ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у звязку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

За змістом наведених норм обовязковою умовою складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.172-7 КУпАП, є наявність реального конфлікту інтересів, як суперечності між приватним інтересом особи та його службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність прийняття цією особою рішень, вчинення чи не вчинення дій на відповідній посаді, в тому числі у стосунках з фізичними чи юридичними особами.

З метою правильної оцінки дій особи на предмет наявності правопорушень, повязаних з корупцією, які передбачені ст.172-7 КУпАП, має встановлюватись наявність конфлікту інтересів в контексті розуміння корупції як правового явища.

Тобто конфлікт інтересів це конфлікт між публічно - правовими обовязками і приватними інтересами державної посадової особи, за якого її приватні інтереси котрі, випливають з її положення, як приватної особи, здатні неправомірним чином вплинути на виконання цією державною посадовою особою її офіційних обовязків або функцій.

Інакше кажучи, конфлікт інтересів це ситуація, при якій службова особа виконуючи свої обовязки має приватний інтерес (особисту заінтересованість), які хоча і необовязково призведуть до прийняття неправомірного рішення або вчинення неправомірного діяння, але здатний до цього призвести.

Таким чином, для реального конфлікту інтересів, характерна наявність трьох обєктивних компонентів: приватний інтерес; службове повноваження, представницьке повноваження; протиріччя між ними, що впливає на обєктивність, або неупередженість рішення, діяння службової особи.

Відповідно ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупція це використання особою, зазначеною у ч.1 статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи повязаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди, або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи повязаних з ними можливостей.

Коло службових повноважень наводиться у посадових інструкціях, трудових договорах, які визначають не лише безпосередні повноваження конкретного службовця, в тому числі, як законом або іншим нормативно-правовим актом може додатково визначатись коло як безпосередніх, так і загальнослужбових повноважень, які повинні братись до уваги при розгляд питання про наявність чи відсутність конфлікту інтересів.

Перелік представницьких повноважень розкривається, як правило, у відповідних законах, що визначають правовий статус наділених ним осіб. В контексті антикорупційного законодавства, це насамперед, стосується депутатів різних рівнів, та законів, які розкривають їх правовий статус, визначають коло їх представницьких повноважень.

Наявність протиріччя встановлюється в кожному окремому випадку виконання доручення, розгляду листа, здійснення контрольного заходу тощо шляхом порівняння повноважень та існуючого у особи приватного інтересу із подальшим визначенням можливості, чи неможливості такого інтересу вплинути на обєктивність прийняття тих, чи інших рішень, вчинення діяння особою.

Як вбачається із протоколу першої сесії сьомого скликання Загрунівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області від 06.11.2015 року, по десятому питанню про оплату праці сільського голови та по одинадцятому питанню про положення про преміювання працівників апарату сільської ради доповідала головний бухгалтер сільської ради ОСОБА_3, і за результатами розгляду зазначених питань були прийняті наступні рішення: рішення про оплату праці сільського голови прийняти та затвердити положення про преміювання працівників апарату сільської ради.

При цьому у протоколі не зазначено як було проведено голосування, скільки депутатів і як голосували та чи приймав ОСОБА_1 участь в голосуванні.

Нормою ст . 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», встановлено, що повноваження новообраного сільського, селищного, міського голови починаються з моменту складення ним присяги відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" на пленарному засіданні відповідної сільської, селищної, міської ради, на якому відповідною територіальною виборчою комісією були оголошені рішення щодо його обрання та реєстрації. Повноваження сільського, селищного, міського голови закінчуються в день відкриття першої сесії відповідної сільської, селищної, міської ради, обраної на наступних чергових місцевих виборах, або, якщо рада не обрана, з моменту вступу на цю посаду іншої особи, обраної на наступних місцевих виборах, крім випадків дострокового припинення його повноважень відповідно до частин першої та другої статті 79 цього Закону та визначено повноваження сільського, селищного, міського голови.

Відповідно частини 1, 2, 12, 13, 15, ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Перша сесія новообраної сільської, селищної, міської ради скликається відповідною територіальною виборчою комісією не пізніш як через два тижні після реєстрації новообраних депутатів ради в кількості, яка забезпечує повноважність складу ради відповідно до статті 45 цього Закону. Перше пленарне засідання першої сесії відкриває голова зазначеної територіальної виборчої комісії, який інформує раду про підсумки виборів депутатів, а також про підсумки виборів відповідно сільського, селищного, міського голови. З моменту визнання повноважень депутатів ради нового скликання та новообраного сільського, селищного, міського голови відповідно до статті 42 цього Закону головує на пленарних засіданнях ради першої сесії новообраний голова. Сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради. Пропозиції щодо питань на розгляд ради можуть вноситися сільським, селищним, міським головою, постійними комісіями, депутатами, виконавчим комітетом ради, головою місцевої державної адміністрації, головою районної, обласної ради, загальними зборами громадян. Пропозиції щодо прийняття рішень, які відповідно до закону є регуляторними актами, вносяться з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". Порядок проведення першої сесії ради, порядок обрання голови та заступника (заступників) голови районної у місті, районної, обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, скликання чергової та позачергової сесії ради, призначення пленарних засідань ради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії визначаються регламентом ради з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". До прийняття регламенту ради чергового скликання застосовується регламент ради, що діяв у попередньому скликанні.

Таким чином ОСОБА_1 при проведенні першої сесії сьомого скликання Загрунівської сільської ради мав, як службові, так і представницькі повноваження сільського голови.

В цьому контексті участь сільського голови у розгляді, підготовці та прийнятті сесією сільської ради рішення про оплату праці сільського голови, не стосувалось будь-яких інших фізичних чи юридичних осіб, не впливала і не могла вплинути на обєктивність прийняття зазначеного рішення, або вчинення чи не вчинення інших дій, повязаних із виконанням ним повноважень сільського голови, можливість у майбутньому використання ним в своїх інтересах при вирішенні тих чи інших службових завдань, є нічим іншим як припущенням, що не може мати в даному випадку будь-яких правових наслідків.

Рішенням про оплату праці сільського голови на підставі ст. 42 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006р. № 268 « Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», (із відповідними змінами), ст. 21 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування», сесія Загрунівської сільської ради вирішила встановити сільському голові порядок умови та розміри оплати праці який визначено Законом і ніяких положень, які б суперечили вимогам чинного законодавства в зазначеному рішенні не вбачається.

Так, відповідно до ч.4 ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ст. 1, 2 ЗУ «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу, та має таку структуру. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обовязки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, повязані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно ст. 7 ЗУ «Про оплату праці», законодавство про оплату праці ґрунтується на Конституції України і складається з КЗпПУ, цього Закону, ЗУ «Про колективні договори і угоди», ЗУ «Про підприємства в Україні» та інших актів законодавства України.

Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про оплату праці», оплата праці установ, що фінансується з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансується з бюджету затверджується одночасно з бюджетом.

Оплата праці державних службовців має певні особливості. Відповідно до ст. 31 ЗУ «Про державну службу», заробітна плата державного службовця складається з посадових окладів, премій, доплат за ранг, надбавок за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України №268 від 09.03.2006р., умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначається органом місцевого самоврядування виходячи з умов оплати праці, встановлених для держслужбовців відповідних категорій і схем посадових окладів згідно з додатками 48-54, 57 .

Відповідно до абзацу 2 п. 6, зазначеної Постанови преміювання сільських, селищних, міських голів районних, районних у містах рад, їх заступників, встановлення їм надбавок, надання матеріальної допомоги здійснюється у порядку та розмірі встановленому цією постановою, у межах затверджених видатків на оплату праці. Рішення про зазначені виплати приймаються відповідною радою.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ст. 38 Закону України «Про запобігання корупції» та виходячи із диспозиції ст. 172-7 ч.1 КУпАП, про реальний конфлікт інтересів безпосередньому керівникові, або іншому органу повинно бути невідомо, а зазначений конфлікт зароджується і розвивається в рамках свідомості однієї особи, у якої можливе виникнення реального конфлікту інтересів.

Так, відповідно до протоколу першої сесії сьомого Загрунівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області від 06.11.2015р. по питанню про оплату праці сільського голови, доповідала головний бухгалтер ОСОБА_3, окрім того депутати сільської ради, які приймали участь в засіданні сесії сільської ради, були достовірно обізнані щодо питань, які мали розглядатись на сесії і голосували за порядок денний роботи сесії.

Таким чином, про те, що на вирішення сесії сільської ради виноситься питання про оплату праці сільського голови, було достовірно відомо всім депутатам сільської ради, тобто відсутній факт приховування сільським головою ОСОБА_1 наявності у нього будь-якого конфлікту інтересів.

І в незалежності від того чи приймав би ОСОБА_1 участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішення про оплату праці сільського голови, чи не приймав, це ніяким чином не вплинуло і не могло вплинути на прийняття цього рішення і зазначене рішення всерівно було б прийняте і без його участі навіть і в тому разі, якби сільським головою був не ОСОБА_1, а будь-яка інша особа.

Разом з тим, беручи участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішення про оплату праці сільського голови, сільський голова ОСОБА_1 виконував свої представницькі, тобто публічні функції, як посадова особа представницького органу місцевого самоврядування, так-як відповідно ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування», сільський голова зобов'язаний брати участь у роботі сесій ради та має право ухвального голосу з усіх питань, які розглядаються на сесіях ради.

Таким чином, за відсутності інших корупційних чинників, сама по собі участь сільського голови у розгляді, підготовці та прийнятті рішення про оплату праці сільського голови не створює конфлікту інтересів, оскільки не має прямого звязку або відношення до корупційних діянь, а тому не може кваліфікуватись як правопорушення, повязане з корупцією.

Відповідно до пункту 1, статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень, а відповідно до пункту 10 статті 59 згаданого закону акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

В даному випадку зазначене рішення не скасовувалось і не визнавалось незаконним в судовому порядку і взагалі ніким не оскаржувалось.

Наявні в матеріалах справи протоколи та рішення послідуючих сесій сьомого скликання Загрунівської сільської ради, не містять ніяких фактичних даних про наявність у ОСОБА_1, реального конфлікту інтересів між його службовими повноваженнями сільського голови та його участю в роботі першої сесії сьомого скликання Загрунівської сільської ради при вирішенні питання про оплату праці сільського голови, про що він повинен був повідомити у встановлених законом випадках та порядку.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. В звязку з цим суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 на час прийннятя рішення був обраний але не працював в органах місцевого самоврядування та не отримував заробітну плату за рахунок місцевого самоврядування, тобто не був субєктом відповідальності за корупційні правопорушення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції».

Також до матеріалів справи не надано будь-яких фактичних даних, які б достовірно свідчили про наявність суперечності між службовими та представницькими повноваженнями ОСОБА_1, як сільського голови Загрунівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області і його особистими інтересами, про що він повинен був повідомити у встановлених законом випадках та порядку, а також в чому конкретно полягав приватний інтерес ОСОБА_1, та які саме службові, представницькі повноваження повинен був реалізувати під час вирішення зазначеного питання на сесії на користь прийняття вказаного рішення, не конкретизовано протиріччя між ними, та яким чином воно могло б вплинуло на обєктивність, або неупередженість, або вчинення чи не вчинення ним тих чи інших дій.

Суд також бере до уваги, що відповідно до рішення та протоколу 1 сесії сьомого скликання від 06.11.2015 року вирішувалося питання про оплату праці сільського голови. Слухали ОСОБА_3- головного бухгалтера сільської ради. Вирішили: «рішення про оплату праці сільського голови прийняти» (а.с.36-45). В даному протоколі нічого не вказується, як голосував саме ОСОБА_1, та чи голосував він взагалі. Даний протокол зазначено як однин із доказів вини ОСОБА_1, а тому суд до нього відноситься критично.

Суд також бере до уваги, що по факту видачі розпоряджень №08,09,11,12,13,14 ОСОБА_1 проводиться перевірка слідчим відділом Зіньківського відділення Гадяцького відділу ГУ НП в Полтавській області та на час розгляду даного протоколу немає вироку, по даних розпорядженнях, який набрав законної сили, то суд не бере до уваги посилання як на доказ в проколі№2 від 20.02.2017 року.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, проте викладене у протоколі твердження щодо наявності у ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів при викладених у ньому обставинах базується лише на припущеннях.

Суд вважає, що зазначений протокол складений без чіткого розуміння змісту інституту запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, насамперед ключового терміну конфлікту інтересів. Доведення достатніми доказами обставин чітко визначеної суперечності є обов'язковим для уповноваженої на складання протоколу про адміністративне корупційне правопорушення особи, оскільки відсутність доказів таких обставин свідчитиме й про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Норма ст.61 Конституції України встановлює, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно частин 1, 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. При цьому, застосування уповноваженими на те посадовими особами заходів адміністративного впливу здійснюється в точній відповідності з законом (ч.3, ст.7 КУпАП).

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин адміністративного провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд, заслухавши прокурора, ОСОБА_1 дослідивши наявні матеріали справи, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягується до відповідальності, пояснення свідків та інші матеріали, наявні у справі, приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду і в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, ст.172-7 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 33-35, ч.1 ст.172-7, п.1 ст. 247, 283, 284, 285,289, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, за ч.1 ст. 172-7 КУпАП, закрити у звязку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня винесення постанови. Згідно вимог частини другої статті 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області ОСОБА_4