Справа № 137/798/17
Провадження № 33/772/546/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції Білик Н. В.
Доповідач: Бурденюк С. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2017 р. м. Вінниця

Суддя судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Вінницької області Бурденюк С.І., з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Літинського районного суду Вінницької області від 19.06.2017 року

в с т а н о в и в :

Згідно матеріалів справи, 21.05.2017 року о 10-10 год.,на автодорозі Стрий-Знам'янка 346 км, керував автомобілем ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження медичного огляду на визначення стану сп'яніння, відмовився в присутності двох свідків, чим своїми діями порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Постановою Літинського районного суду Вінницької області від 19.06.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн (десять тисяч двісті гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 320,00 грн. судового збору на відповідний рахунок.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування постанови Літинського районного суду Вінницької області від 19.06.2017 року щодо нього та просить закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що через годину після складання протоколу, він у супроводі поліцейського був доставлений до ЦРЛ, де пройшов медичне обстеження, результат якого показав, що ОСОБА_2 не перебуває в стані алкогольного сп"яніння.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає до задоволення.

Стаття 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність водіїв за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

В судовому засіданні безспірно встановлено, що 21.05.2017 року о 10-10 год.,на автодорозі Стрий-Знам'янка 346 км, керував автомобілем ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження медичного огляду на визначення стану сп'яніння, відмовився в присутності двох свідків, чим своїми діями порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апелянта про те, що він не перебував у стані алкогольного сп'яніння, не знайшли свого підтвердження, оскільки останній відмовився від проходження медичного огляду у присутності свідків, які надали письмові пояснення. Крім того, у матеріалах справи наявні пояснення ОСОБА_2, де останній власноручно зазначив, що відмовився в присутності свідків від проходження освідування на факт вживання алкоголю (а.с. №4).

Апеляційний суд зважає на ту обставину , що відмова особи від проходження медичного огляду на стан сп'яніння утворює самостійний склад адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та підтверджуються належними доказами, які суд приймає до уваги, а саме даними протоколу про адмінправопорушення серії БР №178504 від 21.05.2017 року (а.с.№2); поясненнями ОСОБА_2, наявними у матеріалах справи та поясненнями, наданими безпосередньо в суді; рапортом поліцейського СРПП Літинського ВП Чуловського В.М. (а.с. №3); поясненнями свідків (а.с. №№5, 6).

Щодо доводів ОСОБА_2, що після складня протоколу на його прохання він у супроводі працівника поліції поїхав до ЦРЛ на огляд, який в подальшому показав результат, що ОСОБА_2 тверезий, то суд вважає, що суд першої інстанції вірно не взяв це до уваги, зазначивши при цьому, що невиявлення стану алкогольного сп'яніння не може спростовувати вчинення ОСОБА_2 правопорушення, оскільки він притягується до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом в стані сп'яніння, а саме за відмову від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння.

На суд покладається обов'язок відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Суд, застосовуючи до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, врахував ті обставини, що останній вину визнав частково, не працює, вперше притягується до адміністративної відповідальності, а також те, що санкція ст. 130 ч.1 КУпАП передбачає стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.55 Конституції України ст. ст. 293, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Літинського районного суду Вінницької області від 19.06.2017 року щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності - залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: