Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/343/17
Головуючий у суді І-ї інстанції Плохотніченко Л. І.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Іванов Д. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2017 року м. Кропивницький

Суддя апеляційного суду Кіровоградської області Іванов Д.Л., за участю ОСОБА_3, його представника - адвоката Біденко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому в порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 вересня 2017 року в справі про притягнення:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,-

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

З представлених матеріалів адміністративної справи вбачається, що постановою судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 вересня 2017 року ОСОБА_3 визнано винуватим, у тому, що він 16 червня 2017 року приблизно о 00.15 год., в порушення п. 2.9 а) Правил дорожнього руху керував автомобілем «Фольксваген», реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. В.Пермська, що в м. Кропивницькому в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується актом та результатами проведенного на місці зупинки, у присутності свідків, огляду ОСОБА_3 на стан алкогольного сп'яніння, з використанням спеціального технічного пристрою «Drager»№ 6810.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді районного суду, вказуючи на незаконність рішення суду та необґрунтованість притягнення його адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема ОСОБА_3 зазначає про те, що протокол про адміністративне правопорушення оформлений працівниками національної поліції з грубим порушенням вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП та Наказу МВС України від 07.11.2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення», яке виразилось у тому, що працівники поліції, за відсутності у нього - ОСОБА_3 офіційного документа, крім посвідчення учасника бойових дій, не встановили у відповідності до вимог Закону його особу, не роз'яснили йому права, не вручили копії акту про результати проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння та протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_3 вказує, про те, що суд, не заважаючи на його чисельні клопотання про відкладення та направлення справи до іншого суду, розглянув справу без нього, тим самим позбавив його можливості дати пояснення та представити суду додаткові докази його невинуватості у керуванні автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, позбавив його - ОСОБА_3 права керування автомобілем, за відсутності у нього взагалі такого права та посвідчення водія.

В судовому засіданні ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав повністю, просив суд її задовольнити і крім обставин, викладених у скарзі, доповнив, що 16 червня 2017 року, вдома в період приблизно з 18.00 год. до 23.00 год. він вживав слабоалкогольні напої (пиво) після чого разом з водієм ОСОБА_5 поїхав у службових справах (на полігон).

Проїжджаючи вул. В. Пермська, ОСОБА_5 вирішив зупинитися, сходити до дому та переодягнутися, автомобіль залишився на узбіччі дороги, з увімкненим двигуном.

Він, ОСОБА_3 спочатку знаходився на пасажирському сидінні, а потім вирішив пересісти на водійське, перекурити, в цей час до нього під'їхали працівники поліції і запропонували пред'явити документи.

Оскільки водійського посвідчення водія у нього не було, то він передав працівникам поліції для перевірки документи на автомобіль та посвідчення учасника бойових дій, пояснив куди і з якою метою вони направляються, після чого вони разом поїхали до нього до дому за документами, а коли повернулися, то працівники поліції, на місці зупинки оформили стосовно нього протокол за керування автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, його права не роз'яснили, протокол не вручили і поїхали далі.

Через деякий час ОСОБА_5 повернувся, вони разом сіли і поїхали у службових справах, при таких обставинах, ОСОБА_3 стверджує, що він автомобілем не керував, посвідчення водія ніколи не мав, був дуже схвильований і злякався працівників поліції, оскільки раніше в такій ситуації не був.

Будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання або за відмову від дачі показань ( ст. ст. 384 та 385 КК України ) свідок ОСОБА_5 пояснив суду про те, що за наказом командира підрозділу ОСОБА_3 він, як відповідальний за автомобіль, спочатку заїхав за ОСОБА_3 до дому, а потім, по ходу маршруту, вони зупинилися на узбіччі вул. В. Пермської, для того, щоб він міг зайти до дому (вул. Куропятникова ) прийняти душ та переодягнутися.

Автомобіль при цьому, він залишив на узбіччі з увімкненою аварійною сигналізацією та робочим двигуном, з ОСОБА_3 на пасажирському сидінні.

Повернувшись з дому на місце стоянки приблизно через 30-40 хв., він виявив зачинений автомобіль без ОСОБА_3, після чого через деякий час вони разом поїхали у власних справах.

Свідок стверджує про те, що в той час, який приблизно зазначений у протоколі, він чекав ОСОБА_3 неподалік магазину, працівників поліції біля автомобіля, разом з ОСОБА_3, він не помічав.

З'ясувавши обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_3, свідка ОСОБА_5, а також дослідивши матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 а) ПДР України водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За змістом положень ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно з вимогами п.п 6, 7 Розділу 1 Інструкції 1452/735, огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведенного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Із аналізу наведених вимог законодавчих актів слід зробити висновок, що огляд на визначення перебування особи, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного сп'яніння має бути проведеним поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, виключно у присутності двох свідків, і тільки у разі відмови особи від проходження такого огляду або незгоди із результатами такого огляду, лікарем закладу охорони здоров'я.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з акту огляду, даних спеціального технічного приладу «Drager»№ 6810, показання якого, його придатність, законність, порядок використання працівниками національної поліції та сама процедура проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння, самим ОСОБА_3 та його захисником не оспорюються, а також даних протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 220815, ОСОБА_3 16 червня 2017 року о 00.15 год., в порушення п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, керував автомобілем «Фольксваген», реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. В.Пермська, в м. Кропивницькому в стані алкогольного сп'яніння (а.с.1 - 8 ).

Даний факт також підтверджується детальними поясненнями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 та інспектора патрульної поліції ОСОБА_9 під час судового розгляду, які об'єктивно узгоджуються з фактичними обставинами цієї справи і зафіксовані на відео.

Очевидно, що припаркований в нічний час, за перехрестям вул. В.Пермська та Куропятникова, в м. Кропивницькому, на узбіччі дороги автомобіль «Фольксваген», реєстраційний номер НОМЕР_1, в зоні дії дорожнього знаку, який забороняє зупинку або стоянку, з увімкненою аварійною сигналізацією, не міг не звернути на себе увагу працівників патрульної поліції.

На відеозапису обставин пригоди, яке містись у справі, читко видно, як за кермом вказаного автомобіля знаходиться ОСОБА_3, який представившись військовослужбовцем окремого підрозділу та пред'явивши посвідчення учасника бойових дій, на запитання, пояснює працівникам поліції ціль, мету та маршрут своєї поїздки, переконливо наполягає на тому, що всі документи, у тому числі на право керування автомобілем у нього вдома, і він готовий їх представити, якщо патрульна машина прослідує за ним.

Далі, один з працівників поліції пропонує ОСОБА_3 вийти, зачинити автомобіль і прослідувати разом з ними на патрульній машині за документами, ОСОБА_3 погоджується і сідає в автомобіль.

Після цього, на відео зображено, як ОСОБА_3 пропонується пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння із застосуванням спеціального технічного приладу «Drager», він виконує всі вимоги поліцейського щодо процедури, в результаті проба на вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_3 повітрі, виявляється позитивною, про що поліцейським, у присутності свідків складаються відповідні документи.

При цьому, апеляційний суд відмічає, що версія ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_5, про те, що ОСОБА_3 взагалі не має посвідчення водія, навиків керування та не керував автомобілем, фактично спростовується відеозаписом обставин цієї пригоди, згідно з яким ОСОБА_3 нікому не повідомляє і не пояснює про те, що він не керував автомобілем і чекає на водія на узбіччі дороги, який нібито повинен щойно повернутись, а навпаки відверто запевняє працівника поліції про те, що йому необхідно повернутися на автомобілі до дому, щоб представити всі необхідні документи.

Таким чином, апеляційний суд, з об'єктивністю констатує явну невідповідність, а по суті неправдивість версії ОСОБА_3, його підлеглого ОСОБА_5 та захисника - адвоката Біденка О.С., які намагаються через призму нібито допущених судом процесуальних порушень та помилок поліцейських різними способами, виправдати протиправні дії ОСОБА_3, у тому числі в очах оточуючих, констатують порушення прав учасника АТО та необ'єктивність суду, з формальних підстав, суб'єктивних та надуманих мотивів.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що в даному випадку, суддя районного суду, відповідно до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП, об'єктивно з'ясував обставини цієї справи і з урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При призначенні ОСОБА_3 виду адміністративного стягнення , суддя також в повній мірі врахував суспільно небезпечний характер вчиненого ним правопорушення, його особу, ступінь вини, обставини, які пом'якшують та обтяжують його відповідальність, відповідно до вимог ст. ст. 33-35 КУпАП призначив ОСОБА_3 справедливе покарання, в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, яке є достатнім для його виправлення, а також запобіганню вчинення ним, а так само іншими особами аналогічних правопорушень.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про необ'єктивність та невідповідність висновків суду фактичним обставинам цієї справи, а також несправедливість судового рішення, апеляційний суд вважає безпідставними і такими, що констатуються порушником з метою уникнути справедливого покарання за скоєне.

Таким чином, висновки районного суду про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та доведеність його вини являються правильними і такими, що підтверджуються достовірними доказами, а тому підстав для скасування постанови судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 врересня 2017 року стосовно ОСОБА_3 апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 вересня 2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області Д.Л. Іванов