Справа № 382/1205/17 Головуючий у І інстанції Литвин Л. І.
Провадження № 33/780/898/17 Доповідач у 2 інстанції Гайдай
Категорія 251 26.09.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 вересня 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської області Гайдай Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Яготинського районного суду Київської області від 04 вересня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Лозовий Яр Яготинського району Київської області, мешканця АДРЕСА_1 директора Панфильської дослідної станції ННЦ «Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 320 гривень.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що обіймаючи посаду директора Панфильської дослідної станції ННЦ "Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України", будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 1 ст. 45 даного Закону, пункту 2 частини першої Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 року № 958/29088 із змінами внесеними згідно з Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 1 від 18.08.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.08.2016 року № 1153/29283, без поважних причин не подав щорічну декларацію за 2016 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову Яготинського районного суду Київської області від 04 вересня 2017 року скасувати та постановити нову постанову, якою звільнити його від адміністративної відповідальності за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 280 КУпАП не більш ніж формально підійшов до встановлення обставин, обмежившись лише прямою вказівкою про їх наявність у постанові та виклавши лише їх зміст.

В додаткових поясненнях ОСОБА_2 вказав, що 07 квітня 2017 року він отримав ключ свого електронного підпису та 09 квітня 2017 року о 12 годині 29 хвилин зареєструвався на сайті НАЗК для подачі декларації вперше. Після збору необхідної інформації про свої доходи та майно, в кінці квітня та на початку травня не менше 15 разів безуспішно намагався подати декларацію в різний час доби з різних комп'ютерів, однак лише у двох випадках система дала можливість заповнити таблицю, проте фіксація та відправлення даних не відбулися. В зв'язку з цим, декларацію було подано несвоєчасно лише 10 липня 2017 року.

Таким чином, він своєчасно не подав електронну декларацію, не переслідуючи при цьому мету уникнути фінансового моніторингу, а його дії свідчать про відсутність з його боку умислу на несвоєчасне подання вказаної декларації, що було проігноровано судом першої інстанції.

Апелянт вказав, що органом, яким складено протокол, не надано суду доказів про наявність в його діях умислу, направленого на порушення положень абз. 3 п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції», а суд, при прийнятті рішення, не встановив його вину та не надав належних обґрунтувань щодо визначення її форми.

Апелянт зазначив, що при винесенні рішення судом не було взято до уваги, що він не мав наміру та мети умисно порушувати встановлені вимоги та подати декларацію пізніше встановленого строку, а адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, вчинене ним вперше, з необережності, а також те, що він розкаявся, має незначні статки, дані про те, що відомості у декларації не відповідають наявному майновому стану відсутні, його дії не завдали збитків чи суспільним інтересам.

Крім того, судом не враховано вимоги ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Заслухавши ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Левченко Я.О., котрі підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задоволити, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався.

Частиною 1 ст. 172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він намагався подати декларацію вчасно, суд визнає необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи з огляду на наступне.

Як вбачається із додатку послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», ОСОБА_2 взагалі не намагався заповнити декларацію у встановлений законом період, оскільки початок сесії в нього відбувся в момент реєстрації в ІТС Реєстр 09 квітня 2017 року, а декларація була подана останнім фактично лише 10 липня 2017 року, тобто вже, згідно закону, несвоєчасно.

Крім того, під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 підтвердив те, що електронний цифровий підпис (ЕЦП) він отримав 07 квітня 2017 року, а тому, на думку апеляційного суду, в останнього було достатньо часу щоб подати електронну декларацію вчасно.

Будь-яких поважних причин, з яких ОСОБА_2, міг подати декларацію несвоєчасно, в апеляційній скарзі не наведено, не наведено їх і в судовому засіданні апеляційної інстанції.

При накладенні адміністративного стягнення суд першої інстанції в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обґрунтовано застосував стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано та законно визнав винним ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Підстав для скасування постанови районного суду апеляційний суд не знаходить.

Керуючись, ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Яготинського районного суду Київської області від 04 вересня 2017 року, стосовно ОСОБА_2 - без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Київської області Р.М. Гайдай