Категорія: ст. 130 ч.1 КУпАП Головуючий 1 інстанції: Ковтуненко О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року м. Маріуполь

Апеляційний суд Донецької області у складі судді судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області ОСОБА_1,

при секретарях Болдовській К.В., Меркуловій Я.О., Папакіній К.Ю.,

за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

захисника адвоката ОСОБА_3,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 12.06.2017 року, якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, -

В С Т А Н О В И В:

Суддею місцевого суду встановлено, що ОСОБА_2 08 квітня 2017 року о 04.10год. в районі будинку № 33 по вулиці Азовстальській у Лівобережному районі міста Маріуполя керував автомобілем АЗЛК 2140, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, у стані алкогольного сп`яніння, який визначений за допомогою спеціального приладу - алкотестеру DRAGER - 6820 ARHK-0526; результат аналізу 1,16 проміле алкоголю в крові, чим порушив п.2.9(а) Правил дорожнього руху України.

Постановою судді Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 12.06.2017 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік,

Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, скасувати останню та постановити своє рішення, яким провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На обґрунтування вимог про поновлення строку на апеляційне оскарження, зазначає, що Орджонікідзевський районний суд м.Маріуполя Донецької області у порушення вимог ст. 268 КУпАП розглянув справу у його відсутність, без належного повідомлення про місце, час та дату розгляду справи, копію судового рішення він отримав у суді лише 29.06.2017 року.

Вказує, що транспортним засобом він не керував, на що звертав увагу і інспекторів поліції, зазначивши цей факт в протоколі про адміністративне правопорушення. Інспекторами поліції посвідчення водія на право керування транспортними засобами у нього не вилучалось, оскільки було відсутнє, а на відеозапису з регістратору вбачається, що інспектор поліції під`їхав до автомобілю, який стояв на узбіччі, місце водія було порожнє, оскільки він втік, апелянт сидів на правому задньому сидінні автомобіля, а на передньому пасажирському сидінні сиділа жінка, яка могла би підтвердити цей факт, але її анкетні дані інспектор Зінченко О.В. відмовився вносити до протоколу, а ті свідки, які зазначені в протоколі, не були свідками того факту, що апелянт не керував транспортним засобом, вони тільки засвідчили факт знаходження останнього у стані алкогольного сп`яніння.

Зазначає, що протокол щодо нього складений інспектором поліції ОСОБА_4, яка на його думку, не мала права складати цей протокол, а з відеозапису взагалі вбачається, що до автомобілю підійшов інспектор поліції ОСОБА_5, який і спілкувався з ним, проводив особистий огляд, при цьому були присутні і інші чоловіки поліції, які не внесені до протоколу про адміністративне правопорушення, та взагалі, протокол щодо нього інспектор повинен був складати не на місті стоянки автомобілю, а повинен був це здійснити в приміщенні управління поліції.

Вказує, що у матеріалах справи відсутній журнал судового засідання, в якому судом досліджувалися докази, перелічені в постанові суду, вважає, що суд взагалі не досліджував докази, та не допитав свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7

Що стосується відеозапису з регістратора інспектора поліції, на думку апелянта, на ньому відсутній безперервний відеозапис події, нарізані короткі непослідовні відеороліки, що викликає сумнів в достовірності наданих відеоматеріалів, оскільки вони не є оригінальними, виривання з контексту може повністю спотворити зміст фактичних подій, що відбувалися. Також не збігається час складання протоколу, зазначений в ньому, з часом його складання на відео, що також свідчить про те, що в протокол внесені неправдиві відомості. Цим обставинам суд першої інстанції не надав будь-якої оцінки.

Зазначає, що інспектор Зінченко О.В. при розгляді справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, щодо нього не роз`яснила йому права, передбачені ст.268 КУпАП, та взагалі цей матеріал розглянутий з порушеннями.

Заслухавши ОСОБА_2 та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, просили закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП або на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, допитавши свідків, перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги в її межах, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 вбачається, що судове рішення постановлено 12.06.2017 року, а апеляційна скарга особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, подана 10.07.2017 року, тобто з порушенням строку апеляційного оскарження.

Дана справа розглянута у відсутність ОСОБА_2, копію оскаржуваного судового рішення ОСОБА_2 отримав під розпис 29.06.2017 року (а/п 20).

Враховуючи викладене, вважаю, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений.

Дана справа розглянута у відсутність ОСОБА_2, але в матеріалах справи наявна розписка про сповіщення останнього 23.05.2017 року під розпис про розгляд адміністративної справи щодо нього 12.06.2017 року о 15.30год. (а/с 14), клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

В матеріалах справи наявна заява від ОСОБА_2 від 14.06.2017 про долучення до матеріалів справи довідки лікарні (а/с 15) та довідка комунальної установи «Маріупольська міська лікарня № 4 ім. І.К.Мацука» від 13.06.2017 року, яка до суду надійшла 14.06.2017 року, про те, що ОСОБА_2 знаходився з 09.06.2017 року по 13.06.2017 року на амбулаторному лікуванні у лікаря-травматолога (а/с 16).

Між тим, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи викладене, розглядаючи справу по суті 12.06.2017 року суд не порушив вимог ст. 268 КУпАП та прав особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки ОСОБА_2, відповідно до вимог ч.1 ст. 277-2 КУпАП, завчасно 23.05.2017 року був повідомлений повісткою про дату та місце розгляду справи, який відбувся 12.06.2017 року о 15.30год., тобто останній мав можливість належно підготуватися до свого захисту; на час розгляду справи до суду від ОСОБА_2 не надходило клопотань про відкладення розгляду справи.

Згідно до ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. В ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови судді Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 12 червня 2017 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, вчинене ОСОБА_2 відповідає вимогам, передбаченим ст.ст.283-284 КУпАП, а саму справу суддею розглянуто відповідно до вимог ст.280 КУпАП.

Суддею суду першої інстанції обґрунтовано визначено як достовірні докази у справі протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 116049, який складений 08.04.2017 року (а/с 2); акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу драгера «Алкотестер № 6820» від 08.04.2017 року, в якому зазначені результати огляду на стан сп`яніння 1,16 %, та у графі «З результатами згоден» зазначено: «Петінов Дмитро Ашотович» і наявний особистий підпис останнього (а/с 2а-3), що не спростовує і сам ОСОБА_2; розписка ОСОБА_2, в якій він зобов`язується не керувати транспортним засобом 08.04.2017 року, оскільки знаходиться у стані алкогольного сп`яніння (а/п 4); письмові пояснення свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 (а/с 5); рапорти інспекторів поліції ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а/с 6-7); відеозапис з регістраторів поліцейських (а/с 10).

Так, суддя місцевого суду правильно дійшов висновку про порушення ОСОБА_2 пункту 2.9(а) Правил дорожнього руху України, який 08.04.2017 року о 04.10год. в районі будинку № 33 по вулиці Азовстальській у Лівобережному районі м.Маріуполя керував автомобілем АЗЛК 2140, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, у стані алкогольного сп`яніння, пройшов медичний огляд, своїми діями порушив вимоги п.2.9(а) Правил дорожнього руху України.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_2 показав, що 08.04.2017 року о 04.00год. повертався додому на своєму автомобілі під керуванням ОСОБА_8, його прізвища не знає, це знайомий ОСОБА_9, його подруги, потім, з невідомих йому причин, водій зупинив автомобіль на узбіччі дороги і пішов у невідомому напрямі. Приблизно через декілька хвилин побачили у дзеркало заднього виду, що до них наближається автомобіль патрульної поліції. Поліцейські невдовзі підійшли до машини, а вже через 5 хвилин біля них було три екіпажа патрульної поліції. Патрульні запропонували йому продути алкотестер, що він і зробив, а після цього почали складати щодо нього протокол про керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, хто саме складав протокол, він не зрозумів.

Допитаний при апеляційному розгляді інспектор патрульної поліції ОСОБА_5, пояснив, що ОСОБА_2 до події не знав, 08.04.2017 року разом з інспектором патрульної поліції ОСОБА_4 вели патрулювання згідно наряду, який складає командир роти, на лівому березі. На перехресті бульвару 50 років Жовтня та вулиці Азовстальської вони помітили автомобіль НОМЕР_2, який рухався та не виконав вимогу дорожнього знаку «Проїзд без зупинки заборонено», проїхав без зупинки. Вони увімкнули проблискові маячки та зупинили цей автомобіль по вулиці Азовстальській біля будинку № 33, який зупинився з правого боку. Після зупинки особа з водійського сидіння почала пересаджуватись на заднє пасажирське сидіння, та коли вони з інспектором Зінченко О.В. підійшли до машини, двері відкрив саме ОСОБА_2 з заднього правого сидіння, а на передньому пасажирському сидінні сиділа жінка. У ОСОБА_2 не було при собі посвідчення водія, згодом з`ясувалось, що у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, тому йому було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, на що останній погодився. Після цього інспектор Зінченко О.В. почала складати протокол, а він з`ясовував обставини події. Стверджує, що автомобілем керував саме ОСОБА_2, а після зупинки з цього автомобілю ніхто не виходив, автомобіль увесь час перебував у полі їх зору, відеозйомку вів на свій розсуд, знімав усі важливі моменти, було добре видно, що відбувається у салоні автомобіля, оскільки було освітлення.

З оглянутого у судовому засіданні відеозапису з місця події - зупинки автомобіля вбачається, що поліцейські, коли наближалися до зупиненого автомобіля, світили ліхтариком та проїжджаючи автомобілі фарами освітлювали автомобіль, при цьому весь салон автомобіля у світлі фар було видно, що підтверджує свідчення ОСОБА_5, що вони з напарницею бачили, як пересів ОСОБА_2 на заднє сидіння.

Крім того, з вказаного відеозапису також вбачається, що ОСОБА_2 спочатку казав, що за кермом була жінка ОСОБА_9, що сиділа на передньому пасажирському сидінні, яка не спростовувала це, але коли поліцейські задали їй питання та намагалися, вона відповіла, що спала та не бачила, хто був за кермом.

Допитаний свідок ОСОБА_8 пояснив, що ОСОБА_2 знає як знайомого ОСОБА_9, яка подзвонила йому на роботу, а він працює сторожем, попросила відвезти товариша, який випив з кафе «Чайка», яке розташоване у Приморському районі, на вулицю Азовстальську, коли це було вже не пам`ятає, 3 місяця тому, а то і більше. Він викликав таксі і поїхав до кафе «Чайка», де його чекали ОСОБА_9 і ОСОБА_2, він повіз їх на вулицю Азовстальську, ОСОБА_2 сидів на задньому пасажирському сидінні. Він зупинив автомобіль на узбіччі дороги і пішов на роботу, де проживають ОСОБА_9 і ОСОБА_2 не знає.

Суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_8, оскільки він не пам`ятає, коли подія відбувалась, тобто не можна стверджувати, що його свідчення стосуються саме 08.04.2017 року, а також пояснив, що ОСОБА_2 не знає, знайомий з ОСОБА_9, прізвища не знає, декілька разів зустрічався з нею.

Доводи ОСОБА_2, що він не керував автомобілем, оскільки перебував у стані алкогольного спяніння, знаходився в автомобілі в якості пасажиру, а водій втік, не знайшли підтвердження в ході судового розгляду та спростовуються матеріалами провадження, а саме показаннями свідка ОСОБА_5, оглянутим відеозаписом з місця зупинки автомобіля, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 851870 від 08.04.2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП за те, що він керуючи транспортним засобом 08.04.2017 року о 04.10 не виконання вимог дорожнього знаку «Проїзд без зупинки заборонено» на перехресті бульвару 50 років Жовтня та вулиці Азовстальської у м.Маріуполі, при цьому не мав посвідчення водія, вказана постанова ОСОБА_2 не оскаржена та є чинною.

Що стосується доводів ОСОБА_2 щодо того, що інспектор поліції ОСОБА_4 не мала права складати протокол щодо нього, а до автомобіля підійшов інспектор Лісняк О.В., спростовуються показаннями свідка ОСОБА_5, який пояснив, що патрулювання вони вели екіпажем, до складу якого входила інспектор Зінченко О.В., яка і складала протокол, а він з`ясовував обставини події, а також копією наказу начальника поліції «Про приєднання нарядів патрульної поліції м.Маріуполя до єдиної дислокації Лівобережного ВП ЦВП».

Доводи ОСОБА_2 щодо відсутності в матеріалах провадження журналу судового засідання, в якому судом першої інстанції досліджувались би докази, перелічені в постанові суду, а тому, на його думку, суд взагалі не досліджував ці докази, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції розглянув справу у відсутність особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, тому введення журналу судового засідання вважав необов`язковим, взагалі ведення журналу судового засідання не є обов`язковим при розгляді справ про адміністративні правопорушення, і це суд вирішує на свій розсуд.

Що стосується вимоги про допит свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7, з матеріалів провадження вбачається, що від ОСОБА_2 не надходили до суду першої інстанції заяви або клопотання про їх допит, тому ці доводи також не заслуговують на увагу, а під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 визнав, що вказані свідки були присутні при визначені стану його спяніння поліцейськими за допомогою алкотестеру.

Стосовно вимог щодо того, що інспектор Зінченко О.В. при розгляді справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст. 126 КУпАП, не роз`яснила йому права, передбачені ст.268 КУпАП та цей матеріал розглянутий з порушеннями, то вважаю їх безпідставними, оскільки ці питання не є предметом апеляційного розгляду, а названу постанову ОСОБА_2 не оскаржив у передбаченому законом порядку.

Відповідно до п.2.9(а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Оскільки адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в діях ОСОБА_2 є склад даного адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі не наведено належних та достатніх підстав для спростування висновків суду.

Суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу про адміністративні правопорушення України, визначив вид стягнення та його розмір у межах, встановлених ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновків про відмову у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2, оскільки відсутні підстави для скасування постанови суду та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 12 червня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 12.06.2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя