АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Мельник В.В., за участю:

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 травня 2017 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП),

в с т а н о в и в:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 травня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн. 00 коп.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 08 березня 2017 року, о 04 год. 20 хв., ОСОБА_2 керував автомобілем «Хюндай», державний номер НОМЕР_1, по вулиці Ак. Заболотного у м. Києві, в стані алкогольного сп'яніння, огляд на який проводився у встановленому законом порядку, результат тесту - 1,00 проміле, чимпорушив вимоги пункту 2.9 "а" "Правил дорожнього руху", затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року України (надалі - Правил дорожнього руху), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження, в якій просив постанову судді місцевого суду скасувати, та закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

На обґрунтування доводів клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження апелянт зазначав, що копію оскаржуваної постанови він отримав лише 19 липня 2017 року, тоді як подав апеляційну скаргу 25 липня 2017 року, у зв'язку з чим строк апеляційного оскарження постанови пропустив з поважних причин.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що дані складеного стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, оскільки він проходив огляд на стан сп'яніння у відсутності свідків, яких було почергово зупинено працівниками поліції значно пізніше, при цьому йому не роз'яснили його права, та на його прохання відмовили у супроводі до закладу охорони здоров'я для проходження медичного огляду на стан сп'яніння, від керування транспортним засобом його не відсторонили.

Апелянт зазначав, що на місці зупинки транспортного засобу він не погодився з результатами огляду на стан сп'яніння, однак помилково поставив свій підпис у графі протоколу «із результатами згоден», сприйнявши це лише як підтвердження проходження ним огляду за допомогою приладу «Драгер».

Також ОСОБА_2 посилався на неправдивість наявних у справі письмових пояснень свідків, оскільки вони не містять даних про дату, час та місце, коли вказані свідки були запрошені для засвідчення проходження огляду на стан сп'яніння, та не містять даних про його заперечення щодо результатів огляду та пропозицію пройти огляд у закладі охорони здоров'я.

Крім того, апелянт посилався на порушення суддею місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення вимог ст. 268 КУпАП, оскільки справу було розглянуто у його відсутність, без повідомлення про дату, час та місце судового розгляду.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_2, який просив задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_2 вручено 17 липня 2017 року, тоді як подано апеляційну скаргу 25 липня 2017 року.

З урахуванням положень, вважаю обгрунтованими доводи апелянта про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про вручення апелянту у визначений законом строк копії оскаржуваної постанови, а відтак пропущений строк підлягає поновленню.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9"а" Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджуєтьсяданими протоколу по адміністративне правопорушення від 08 березня 2017 року, у відповідності до якого, 08 березня 2017 року, о 04 год. 20 хв., ОСОБА_2 керував автомобілем «Хюндай», державний номер НОМЕР_1, по вулиці Ак. Заболотного у м. Києві, в стані алкогольного сп'яніння, огляд на який проводився у встановленому законом порядку, результат тесту - 1,00 проміле, чимпорушив вимоги пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху /а.с. 1/;даними роздруківки результату тестування ОСОБА_2 за допомогою приладу «Драгер» на стан алкогольного сп'яніння, результат тесту становить 1,00 проміле /а.с. 2/; актом огляду на стан сп'яніння, згідно даних якого, у зв'язку із виявленням у ОСОБА_2 ознак стану алкогольного сп'яніння: почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнин рота, тремтіння пальців рук, працівниками поліції у присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проведено огляд останнього за допомогою приладу Драгер, результат тестування - 1,00 проміле /а.с. 3/; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 08 березня 2017 року, з яких убачається, що у присутності вказаних осіб 08 березня 2017 року о 04 год. 30 хв. ОСОБА_5 пройшов перевірку для визначення стану сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», результат тесту якого становив 1,00 проміле /а.с. 4/.

Доводи апелянта про те, що на місці події працівники поліції не запрошували свідків для проведення огляду, спростовуються даними досліджених під час апеляційного розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, акту огляду на стан сп'яніння та письмовими поясненнями свідків.

Посилання апелянта на відсутність у письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 даних про дату, час та місце, коли вказані свідки були запрошені для засвідчення проходження огляду на стан сп'яніння, а також даних щодо його заперечення результату тестування та пропозицію пройти огляд на стан сп'яніння у закладі охорони здоров'я, не є підставою для визнання їх неналежними та недопустимими доказами, та не спростовують висновків судді місцевого суду про керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Обгрунтованих доводів про наявність у свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підстав оговорювати апелянта, останній не навів, а тому посилання ОСОБА_2 на неправдивість пояснень вказаних осіб вважаю безпідставними.

Відсутність у матеріалах справи про адміністративне правопорушення направлення для проходження медичного огляду на стан сп'яніння у закладі охорони здоров'я, не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки положення ст.ст. 256, 266 КУпАП, не передбачають обов'язок уповноваженої особи долучати до протоколу про адміністративне правопорушення направлення особи для проходження медичного огляду у закладі охорони здоров'я.

Посилання апелянта на відсутність у матеріалах справи даних про його відсторонення від керування транспортним засобом, не впливають на правильність висновку судді місцевого суду про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про не роз'яснення йому прав під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, спростовуються даними протоколу, у відповідній графі якого наявний підпис ОСОБА_2 про роз'яснення йому прав та обов'язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КпАП України (а.с.1).

Посилання ОСОБА_2 на те, що суд першої інстанції при розгляді даної справи не дотримався вимог закону в частині розгляду справи за відсутності правопорушника, то, з урахуванням усунення цих недоліків судом апеляційної інстанції та отриманих при цьому відомостей, якими підтверджуються викладені в постанові судді суду першої інстанції фактичні обставини справи та висновок про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, − такі порушення не тягнуть за собою скасування постанови.

При цьому, як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно нього шляхом направлення на його адресу судових повісток від 17 березня 2017 року та 24 квітня 2017 року /а.с.а.с. 6-7/.

Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги висновків судді місцевого суду не спростовують.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_2 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_2 задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 травня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 травня 2017 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва В.В. Мельник