Справа № 276/583/17
Провадження по справі№ 3/276/194/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року смт. Хорошів

Суддя Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області Мельник М. Л. з участю секретаря Свиридок А.В.., прокурора Стужука І.В., захисника ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління захисту економіки в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженого, працюючого директором Хорошівського житлово-комунального підприємства, до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ст. ст. 172-6 ч.1, 172-6 ч.4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 з 16 липня 2009 року працюючи на посаді директора Хорошівського житлово-комунального, являючись посадовою особою юридичних осіб публічного права та субєктом відповідальності за корупційні правопорушення передбачені п.п. «а» , п. 2 ч.1 ст. 3 Закону України « Про запобігання корупції» зобовязаний щорічно 1 квітня подавати декларацію особи уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування за минулий рік шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції. Законом України № 1975 VIII від 23.03.2017 року « Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб» строк подання щорічної декларації для осіб, які відповідно до ЗУ « Про запобігання корупції» подають таку декларацію продовжено до 01.05.2017 року . В порушення ст. 45 ЗУ « Про запобігання корупції»» ОСОБА_2 подав декларацію за минулий рік 12.05.2017 року, тобто несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» у декларації зазначаються відомості про корпоративні права, що належать субєкту декларування або членам його сім»ї, із зазначенням найменування кожного субєкта господарювання, його організаційно-правової форми, коду Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України, частки у статутному (складеному) капіталі товариства, підприємства, організації у грошовому та відсотковому вираженні.

В порушення вимог ст. 46 Закону ОСОБА_2 без поважних причин не вніс у декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік відомості, що останній є співзасновником ПП « Регіон» та ТОВ « Граніт Ресурси».

В суді ОСОБА_2 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.172-6 ч.1 КУпАП визнав, за ст.172-6 ч.4 КУпАП не визнав та пояснив, що він працює директором Хорошівського ЖКП. Про подання декларації знав із засобів масової інформації та про це йому говорили голова селищної ради та заступник. В 2017 році вперше подавав декларацію, компютерної техніки вдома не має, сам не вміє користуватися комп`ютером. У звязку з відсутністю навиків своєчасно не подав декларацію. Вказав, що до 2009 року працював у приватному підприємстві та був засновником двох підприємств ТОВ « Граніт Ресурс» та ПП «Регіон». Маючи похилий вік та стан здоровя в 2016 році зустрівся з засновниками ТОВ «Граніт Ресурс» та ПП «Регіон» просив вийти з засновників цих підприємств з передачею своїх часток в статному капіталі своєму сину ОСОБА_3 та дочці ОСОБА_4 ,про що написав заяви та на

- 2 -

зборах засновників його виключили з засновників ТОВ «Граніт Ресурс» та ПП « Регіон», тому вважав , що не є засновником підприємств, однак не перевірив чи виключений із засновників. Коли працівники поліції надали документи, що він є засновником, то в поясненнях наданих поліції вказав, що є засновником і зрозумів, що статутні документи не були перереєстровані. Визнає свою помилку, що своєчасно не подав декларацію та не впевнився, що виключений із засновників. Підприємства ТОВ «Граніт Ресурс» та ПП « Регіон» з 2009 року не працюють. За весь час девідентів не отримував. Так як вперше заповнював декларації, був необізнаний, не розумів значення своєчасності та достовірності подання декларації, тому її подав із запізненням, лише 12.05.2017 року та з неперевіреними відомостями.

Прокурор в судовому засіданні вважає доведеною вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченого ст.ст.172-6 ч.1, 172-6 ч.4 КУпАП, просить визнати його винним та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу.

Заслухавши особу, щодо якої складено протоколи про адміністративні правопорушення, пояснення прокурора, дослідивши матеріали про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступного висновку.

Щодо адміністративного правопорушення за ст.172-6 ч.1 КУпАП.

Для кваліфікації діяння за ч.1 ст.172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларацій, тобто подання поза строком, визначеним законом. Конструктивною ознакою цього правопорушення є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин.

Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у звязку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха, технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребування відомостей, необхідних для внесення в декларацію, тощо.

Доказів на підтвердження поважності причин несвоєчасної подачі декларації ОСОБА_2 та його захисник не надали. Із пояснення ОСОБА_5 від 13.06.2017 року слідує, що він особисто повідомляв ОСОБА_2 про своєчасне внесення електронної декларації до реєстру.

Дослідивши матеріали справи, надаючи оцінку всіх зібраних доказів в їх сукупності, суддя приходить до висновку, що ОСОБА_2 несвоєчасно подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, а тому в його бездіяльності наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.172-6 ч.1 КУпАП.

Щодо адміністративного правопорушення за ст.172-6 ч.4 КУпАП.

Згідно поданої ОСОБА_2 декларації на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, не вказав жодних відомостей про те, що він є співзасновником ТОВ «Граніт Ресурс» та ПП «Регіон».

Відповідно до диспозиції ч.4 ст.172-6 КУпАП, відповідальність передбачена саме за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Отже, в даному випадку необхідно довести субєктивну сторону складу адміністративного правопорушення, а саме прямий умисел на його вчинення, на відміну від інших складів корупційних правопорушень, які відносяться до формальних складів.

Так, у судовому засіданні ОСОБА_2 надав пояснення стосовно невнесення до декларації відомостей про те, що він є співзасновником вказаних підприємств, так як вважав, що написав заяви про вихід із складу засновників, подання завідомо недостовірних відомостей в декларацію здійснив не навмисно, а через необізнаність з вимогами електронних декларацій, які заповнював вперше.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що корупційне правопорушення це діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

- 3 -

Корупція, це використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи повязаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи повязаних з ними можливостей.

Правопорушенням, повязане з корупцією є діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Із змісту даних визначень вбачається обовязкова наявність корисливої мети та наслідків вчиненого, зокрема правопорушення повязаного з корупцією.

Статтею 10 КУпАП визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративна відповідальність передбачена ст.172-6 ч.4 Кодексу України про адміністративні правопорушення за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації стосовно майна або іншого обєкта декларування, що має вартість, якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 100 до 250 МЗП.

У пункті 67 Розяснення щодо застосування окремих положень ЗУ «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції 11.08.2016 року №3 зазначено, що адміністративна та кримінальна відповідальність передбачені виключно за подання «завідомо недостовірних» відомостей.

Тобто відповідне діяння має бути вчинено субєктом декларування з прямим умислом. При цьому для притягнення до відповідальності за вчинення правопорушень повязаних з корупцією необхідно довести наявність такого умислу, а саме те, що субєкт декларування усвідомлював недостовірність відомостей, які він зазначив у декларації.

Субєктивна сторона указаного правопорушення передбачає вину лише у формі умислу, тобто, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Частинами 2-3 ст.7 КУпАП визначено , що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. При цьому закон передбачає не лише диференціацію відповідальності за типовими ознаками посягання, але і її індивідуалізацію з врахуванням ознак, притаманних для конкретного правопорушення. При цьому відбувається врахування індивідуальних ознак конкретного діяння й особи, яка його вчинила, а не типові властивості.

Суд також зазначає, що одним із основоположних аспектів права особи на справедливий судовий розгляд, закріплений у статті 6 Конвенції, є принцип правової визначеності, основу якого утворює концепція передбачуваності. Згідно з нею люди повинні мати змогу планувати свої дії із впевненістю, що знають про їх правові наслідки.

При вирішенні спору суд виходить із загальних засад недопустимості притягнення особи до адміністративної відповідальності на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності провини особи тлумачить на її користь (ч.2 ст.62 Конституції України).

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

- 4 -

З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що ОСОБА_2 декларацію заповнював вперше, не мав на меті приховати відомості, що він є співзасновником ТОВ «Граніт Ресурс» та ПП «Регіон», а тому не бажав подавати завідомо недостовірні відомості до декларації.

За встановлених обставин в діянні ОСОБА_2 не доведено наявності умислу на внесення недостовірних відомостей у заповнені ним на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції за 2016 рік декларації особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування про те, що він являється співзасновником ТОВ «Граніт Ресурс» та ПП «Регіон».

За викладених обставин, в діях ОСОБА_2 відсутня субєктивна сторона адміністративного правопорушення передбаченого ст.172-6 ч.4 КУпАП.

Відтак провадження у справі відносно нього підлягає закриттю за відсутності у його діяннях (діях чи бездіяльності) складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП.

Вирішуючи питання про притягнення до відповідальності ОСОБА_2 за вчинене правопорушення передбачене ст.172-6 ч.1 КУпАП суд враховує, що він вину у вчиненні даного правопорушення визнав повністю, правопорушення вчинив вперше, характеризується позитивно, що дає підстави суду накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень.

Керуючись ст.ст. 247,283,284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.172-6 ч.1 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.

Провадження по справі відносно ОСОБА_2 за ст.172-6 ч.4 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 320 (триста двадцять) гривень.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області протягом 10 днів з дня винесення постанови через Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області.

Суддя /підпис/

Копія вірна.

Суддя: М. Л. Мельник