Справа № 750/6003/17 Головуючий у 1 інстанції Кулініч Ю. П.
Провадження № 33/795/411/2017
Категорія - ст. 130 ч.1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого - судді Демченка О.В.,

особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, захисника адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 серпня 2017 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн. 00 коп.

Судом ОСОБА_1 було визнано винним в тому, що він 19 червня 2017 року о 16 год. 50 хв. в м. Чернігові по вулиці 1-го Травня, 269, керував транспортним засобом «Дачіа», номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову як незаконну та закрити провадження у справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вказуючи про необґрунтованість та неповноту проведеного судового розгляду, а також порушення права на справедливий судовий захист, вимог ст.ст. 268, 280, 283 ч.2 КУпАП та звертає увагу апеляційного суду, на той факт що судом першої інстанції не було надано належної оцінки тому факту, що одним і тим же екіпажем патрульної поліції щодо нього складено два протоколи про адміністративне правопорушення, які протирічать один одному, судом надано перевагу одним доказам і повністю відхилено пояснення та докази. Так, при складанні протоколу за керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння в порушення п.10 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, не було додано акт огляду на стан алкогольного спяніння. Крім того, автор скарги переконаний, що протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП був складений поліцейськими у звязку з упередженим ставленням, коли водієм було виявлено зникнення мобільного телефону під час складання протоколу за ч.1 ст. 122 КУпАП. При цьому також звертає увагу на суперечність між цими протоколами, адже за ст. 130 КУпАП відповідальність настає за керування автомобілем в стані алкогольного спяніння, а диспозиція ст. 122 ч.1 КУпАП передбачає відповідальність саме за стоянку, а не зупинку в забороненому місці. Стверджує, що і відеозапис з нагрудних камер поліцейських, переглянутий в судовому засіданні зафіксував нерухомий автомобіль, водій якого знаходився поруч та не керував транспортним засобом, а також відсутність свідків, які могли засвідчити факт відмови від проходження медичного огляду. Переконаний, що суд безпідставно відхилив пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які були допитані в судовому засіданні та підтвердили, що автомобіль тривалий час не рухався.

В засіданні апеляційного суду особа, що притягнута до адміністративної відповідальності повністю заперечував свою вину та наполягав на задоволенні його апеляційної скарги. Повідомив суду, що не керував транспортним засобом, а лише спав за його кермом.

Захисник також підтримала апеляційну скаргу ОСОБА_1 та переконана, що дана конфліктна ситуація виникла із-за зникнення телефону.

Дослідивши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, захисника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю доказів, перевірених в судовому засіданні як суду першої інстанції, так і при повторному їх дослідженні в апеляційному суді.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 19 червня 2017 року (а.с.3) ОСОБА_1, 19 червня 2017 року о 16 год. 50 хв. в м. Чернігові по вулиці 1-го Травня, 269, керував транспортним засобом марки «Дачіа Логан», номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, про що працівниками поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення в присутності двох свідків.

Крім того, вина ОСОБА_1 підтверджується:

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 (а.с.5) та ОСОБА_6 (а.с.6), згідно яких на водія ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення за відмову в їх присутності від проходження огляду на стан спяніння;

- рапортом інспектора роти №3 БУПП в м. Чернігові ДПП від 19.06.2017 року (а.с.7);

- актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 19.06.2017 року (а.с.8);

- відеозаписом місця події, що долучений до матеріалів справи (а.с.28), з якого вбачається , що ОСОБА_1 дійсно перебував у стані алкогольного спяніння і відмовлялвся слідувати в медичний заклад для відповідного медичного огляду на стан спяніння;

- показаннями свідка ОСОБА_7, який в засіданні апеляційного суду показав, що саме він складав протокол та пояснив, що вони з напарником під час патрулювання вулиці побачили, як по тротуару повільно рухався автомобіль, потім він зупинився і із-за керма майже випав водій, особу якого вони встановили, ним виявився ОСОБА_1 При перевірці його стану було встановлено, що особа має сильні ознаки алкогольного спяніння, запах з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Коли громадянин певним чином прийшов до тями та міг розуміти те що відбувається, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння, на що отримана відмова в присутності свідків.

- допитаний в засіданні місцевого суду свідок інспектор поліції ОСОБА_8 дав аналогічні показання.

Що стосується показань свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_9, то як вірно вказав місцевий суд, вони жодним чином не спростовують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, а лише вказуючи певний час, а саме 15:00 та 15:30 зазначають, що машина ОСОБА_1 була некерована, проте дані обставини в часі значно передували часу про який йде мова в протоколі.

До показань свідка ОСОБА_10, уперше допитаного в засіданні апеляційного суду, суд відноситься критично, адже його показання не узгоджуються з показаннями самого водія ОСОБА_1, який вказував в суді апеляційної інстанції, що просто спав сидячи за кермом, в той час як свідок зазначає, що ОСОБА_1 спав на землі під деревом, що свідчить про намагання завести апеляційний суд в оману з допомогою свідчень свідка про якого зовсім не йшла мова в місцевому суді.

Оцінивши зазначені докази в їх сукупності, суддя правильно прийшов до висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що зобовязує водія на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

Твердження особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності про те, що даний протокол складений лише через конфлікт щодо зникнення у нього мобільного телефону, також жодним чином не підтверджене та в судове засідання не надано жодних доказів. Так, заява ОСОБА_1 по факту зникнення телефону зареєстрована в Управлінні патрульної поліції лише 03.07.2017 року, самі ж події датовані 19 червня 2017 року, що жодним чином не підтверджує наявності неприязних відносин між особою, притягнутою до адміністративної відповідальності та патрульними поліції, які складали протокол. Таких свідчень не давали і допитані в справі свідки.

Що стосується долученої до апеляційної скарги постанови про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст. 122 КУпАП, то вона не суперечить обставинам викладеним в протоколі серії БР №248733 складеному за ч.1 ст. 130 КУпАП та як слідує з показань поліцейського ОСОБА_7 постанова була складена лише після того, як водій здійснив стоянку на тротуарі, при цьому пояснив що його патрульний екіпаж не зупиняв, а він сам повільно рухався, після чого здійснив стоянку.

Таким чином, апеляційний суд вважає безпідставним скасування постанови суду першої інстанції з вказаних підстав, оскільки вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення повністю доведена вказаними доказами.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та не можуть бути прийняті до уваги.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 серпня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_11