Справа № 448/603/17 Головуючий у 1 інстанції: Білоус Ю.Б.
Провадження № 33/783/925/17 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року суддя Апеляційного суду Львівської області Маліновська-Микич О.В. з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 04 липня 2017 року,

встановив:

постановою судді Мостиського районного суду Львівської області від 04 липня 2017 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 41 КУпАП закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно з постановою суду 05.04.2017 під час проведення позапланової перевірки у Мостиській РДА було виявлено порушення вимог законодавства про працю, а саме: в порушення вимог ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника не проводиться нарахування та виплата компенсації за всі невикористані дні відпустки. Так, відповідно до розпорядження голови Мостиської РДА №45/01-05 від 09.03.2017 ОСОБА_2 звільнено з роботи з 09.03.2017року за прогул, вчинений з 21.06.2016 по 09.03.2017, однак при звільненні їй нараховано та виплачено компенсацію лише за 13 календарних днів невикористаної основної щорічної відпустки (пропорційно відпрацьованому часу) за відпрацьований період з 26.10.2015 по 25.10.2016 в сумі 1825,99 гривень. Згідно даних особової картки форми П-2 ДС впродовж 2011-2015 років ОСОБА_2 надавалися додаткові щорічні відпустки за вислугу років, однак за наявності у неї відповідного стажу роботи за період з 26.10.1998 по 25.10.2016 за 2016 рік додаткова відпустка тривалістю 15 календарних днів у 2016 році не була надана, а при звільненні не виплачено за неї компенсацію. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 83 КЗпП України і його дії кваліфіковано за ч.1 ст. 41 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції потерпіла ОСОБА_2 оскаржила дану постанову, просить скасувати її та постановити нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП.

В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що суд першої інстанції жодним чином не обґрунтував на яких підставах дійшов до вищенаведеного висновку. Більше того, апелянт вважає, що необґрунтованим є й посилання на розпорядження Мостиської райдержадміністрації від 20.01.2017 №6/01-07 про накладення на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді догани за прогул із 21.06.2017 та розпорядження від 09.03.2017 №45/01-05 про звільнення мене з посади 09.03.2017 за вчинення дисциплінарного проступку, а саме прогулу без поважних причин із 12.01.2017 по 28.02.2017, що вчинений систематично, оскільки вважає їх незаконними та такими, що підлягають скасуванню і оскаржені апелянтом до Львівського окружного адміністративного суду.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, то матеріалами справи підтверджуються пояснення ОСОБА_2 щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження.

Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч.1 ст. 41 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена у разі порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Обєктом правопорушення статті 41 КУпАП є конституційні права громадян на працю, на охорону праці, та на інші трудові права, закріплені в статтях 43, 44, 45, 46 Конституції України, а також в інших нормативно правових актах України.

Обєктивною стороною даного правопорушення є невиконання чи не належне виконання діючого законодавства про працю посадовими особами підприємств, організацій та установ, незалежно від форм власності, а також громадяни субєкти підприємницької діяльності при невиконанні ними законодавства та інших нормативних актів про працю, внаслідок яких відбувається порушення трудових прав працівників.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, в період з 03 квітня 2017 року по 05 квітня 2017 року Головним управлінням Держпраці у Львівській області проводилась перевірка на предмет додержання Мостиською райдержадміністрацією законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування. В ході даної перевірки державні інспектори праці керувались виключно Кодексом законів про працю, виявивши порушення ст. 83 вказаного Кодексу та на підставі цього було складено відносно голови Мостиської райдержадміністрації ОСОБА_1 протоколом про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 41 КУпАП.

ОСОБА_2 працювала на посаді начальника Служби у справах дітей Мостиської РДА Львівської області з 26 жовтня 1998 року. Дисциплінарною комісією встановлено прогули начальника служби у справах дітей Мостиської райдержадміністрації із 21 червня 2016 р. За поданням дисциплінарної комісії від 11 січня 2017 року, розпорядженням голови Мостиської районної державної адміністрації від 20 січня 2017 року № 6/01-07 Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_2 оголошено догану за прогул без поважних причин із 21 червня 2016 року. Після накладення дисциплінарного стягнення ОСОБА_2 і надалі була відсутня на роботі.

Розпорядженням голови райдержадміністрації від 09 березня 2017 року № 45/01-05 Про звільнення ОСОБА_2О. звільнена з посади 09 березня 2017 року за вчинення дисциплінарного проступку, а саме прогулу без поважних причин з 12 січня до 28 лютого 2017року, що вчинений систематично (повторно протягом року).

Виходячи з наведеного, ОСОБА_2 була відсутня на роботі без поважних причин, не здійснювала встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо повязані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, не одержувала заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету.

Так як прогули були вчинені ОСОБА_2 із 21 червня 2016 року, а право на надання щорічної відпустки за стаж державної служби мало настати після 26 жовтня 2016 року, правових підстав надання при звільненні грошової компенсації в повному розмірі за невикористану щорічну додаткову відпустку за 2016 рік не було.

Враховуючи вищенаведене, Мостиська РДА при звільненні ОСОБА_2 правомірно нарахувала та виплатила компенсацію за 13 календарних днів невикористаної основної щорічної відпустки (пропорційно відпрацьованому часу) за відпрацьований період з 26.10.2015 по 25.10.2016 в сумі 1825,99 гривень.

Таким чином, відповідно до ст. 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність ОСОБА_1 та об'єктивна сторона цього адміністративного правопорушення, передбачена ч.1 ст. 41 КУпАП, судом апеляційної інстанції не встановлена.

Також, ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції надав розпорядження №216/0/8-17 від 21 квітня 2017 року, згідно якого ОСОБА_3 надано додаткову відпустку із збереженням заробітної плати за 2017 рік як учаснику бойових дій тривалістю 14 календарних днів з 21 квітня до 06 травня 2017 року, тобто при складені протоколу про адміністративне правопорушення №13/19/138/0423 24 квітня 2017 року ОСОБА_1 не був присутній на робочому місці і не міг відмовитись від підпису, про що зазначено у вищенаведеному протоколі.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, причини своєї неявки суду не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду апеляційної скарги, що підтверджуються супровідним листом.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування чи зміни постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП суддя,

постановив:

Поновити ОСОБА_2 строк апеляційного оскарження постанови Сихівського районного суду м.Львова від 16 січня 2017 року.

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 04 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду О.В. Маліновська-Микич

Львівської області