Справа № 645/2712/17
Провадження № 3/645/1292/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2017 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Горпинич О.В.,

секретар судового засідання Денісенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції у м. Харків відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, не одруженого, що має середню спеціальну освіту, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 117/2, мешкає за адресою: м. Харків, вул. Манюшко, б. 14, кв. 120, про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, 14 червня 2017 року, о 23 год. 15 хв. в м. Харкові, по вул. Братьскій, б.25-а, керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Огляд проводився приладом Drager Alcotest 6820 ARHK 0123.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1, вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав та пояснив суду, що 14 червня 2017 року він керував транспортним засобом та приблизно о 23 годині був зупинений працівниками поліції без пояснення причини його зупинки. Після зупинки його транспортного засобу працівники поліції запропонували йому пройти тест на стан алкогольного спяніння, на що він погодився, але результат виявився позитивним. ОСОБА_1 та його представник повідомили, що результат на стан алкогольного спяніння був позитивним, оскільки Drager Alcotest не відповідає ДСТУ, та результат був спотворений. Також ОСОБА_1 повідомив суду, що всупереч вимогам КУпАП, працівники поліції не розяснили йому права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, а також в протоколі міститься посилання на те, що розгляд справи відбудеться у Фрунзенському районному суді м. Харкова без зазначення дати та часу його проведення. Крім того, представник особи, що притягується до адміністративної відповідальності, в судовому засіданні повідомив, що всупереч вимогам Закону, поліцейськими в протоколі по справі про адміністративне правопорушення, не зазначено, що саме ОСОБА_1 вживав того дня, а саме: горілку, вино, кефір, тощо, що в свою чергу є неприпустимим. А також протокол по справі про адміністративне правопорушення складено нерозбірливим почерком, тестування на алкоголь проведено особою, взагалі не зрозуміло ПІБ та посада останнього. Крім того, свідки ОСОБА_2, ОСОБА_3 підписували пояснення на пустих бланках.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1, його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що в діях останнього міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 193638 від 14.06.2017 року; актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, цифровими показниками спеціального технічного засобу «DrаgerAlcotest 6820» № ARНК-0123 тест № 46, за результатами якого у ОСОБА_1 у видихаємому повітрі виявлено 0,58 проміле; поясненнями ОСОБА_3, ОСОБА_2, згідно яких встановлено, що ОСОБА_1 погодився пройти процедуру перевірки для визначення стану алкогольного спяніння, та результат виявися позитивним.

Суд приймає як належний та допустимий доказ протокол про адміністративне правопорушення, оскільки він відповідає п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» та ч. 2 ст. 266 КУпАП.

Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан спяніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан спяніння в заклади охорони здоровя та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки спяніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову саме особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

Відповідно до п. 2.9 а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Що стосується доводів ОСОБА_1, а також його представника про порушення працівниками поліції прав, передбачених ст. 63 Конституції України та що він не був попереджений про зміст ст. 268 КУпАП при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно зауважити наступне.

Так, згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 193638 від 14 червня 2017 року складеного відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП прямо зазначено, що громадянину ОСОБА_1 роз'яснено його права і обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, і повідомлено, що справа про адміністративне правопорушення буде розглянута у Фрунзенському районному суді м. Харкова і в цьому в протоколі є особистий підпис ОСОБА_1 який все це засвідчив, тому доводи в частині не роз'яснення ОСОБА_1 працівниками поліції його прав є безпідставними.

Що стосується доводів відсутності в протоколі дати та часу судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, то необхідно зауважити, що дату та часу розгляду справи про адміністративне правопорушення, визначає саме суд.

Не є спроможними доводи представника проте, що працівниками поліції не зазначено, що саме вживав ОСОБА_1 14 червня 2017 року, оскільки згідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України 09.11.2015 року № 1452/723, зареєстрована в МЮ України 11.11.2015 року за № 1413/27858 визначається процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан спяніння), та оформлення результатів такого огляду.

Установлення стану алкогольного спяніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Тобто, від поліцейського, згідно Інструкції вимагається тільки встановлення стану алкогольного спяніння, а не встановлення який саме продукт вживала особа, відносно якої проводиться огляд на стан алкогольного спяніння.

В судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що його працівники поліції не направили на його прохання до медичного закладу для перевірки на стан спяніння. Проте справа не містить будь яких обєктивних даних щодо відмови поліцейських на вимогу останнього направити його до медичного закладу, про що не має заперечень ані в протоколі по справі про адміністративне правопорушення самого притягуваного, ані в окремих поясненнях, які б давалися ОСОБА_1. Крім того, ОСОБА_1 був не позбавлений можливості самостійно протягом двох годин пройти у медичному закладі перевірку на стан наявності або відсутності алкогольного спяніння. Посилання ОСОБА_1 на відсутність знань щодо самостійного здійснення перевірки на стан наявності або відсутності алкогольного спяніння, висновків суду не спростовують.

Необхідно зауважити, що протокол по справі про адміністративне правопорушення серія БР № 193638 складений розбірливим почерком, де зазначені усі реквізити, передбачені діючим Законодавством України. Також тестування на алкоголь до протоколу також заповнений відповідно до вимог Закону де зазначено уповноважена особа ОСОБА_4.

Що стосується пояснень, що свідки підписували пусті бланки, то це тільки припущення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його представника, докази з цього приводу відсутні.

Доказування, в свою чергу, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, протокол по справі про адміністративне правопорушення складений уповноваженою особою, та підстави на які посилається ОСОБА_1 та його представник не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Враховуючи, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

При таких обставинах, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1, скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Отже, враховуючи доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд вважає за необхідне ОСОБА_1, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння. Враховуючи, що порушення ПДР України, допущене ОСОБА_1, є грубим, тому для запобігання вчиненню нових правопорушень та виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття необхідно накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції статті Закону у виді штрафу в дохід держави та позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Згідно положення ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

У відповідності вимог ст. 34 КУпАП, обставинами, що помякшують провину ОСОБА_1, судом не встановлено.

У відповідності вимог ст. 35 КУпАП, обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення ОСОБА_1, судом не встановлено.

Адміністративні стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Проте, покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

Враховуючи результат розгляду даної справи, а також вимоги закріплені у п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 320,00грн.

Керуючись ст.ст. 23, 33, 36, ч.1 ст. 130 , 252, 268, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня її вручення шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Суддя -