АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/371/2017 Постанова винесена суддею Тітовим М.Ю.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Києві, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, та проживає за адресою:

АДРЕСА_1,

на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Як встановив суддя місцевого суду в постанові, ОСОБА_2 19 листопада 2016 року о 22 годині, по вул. 7-ма лінія, Пуща Водиця, в м. Києві, керував транспортним засобом марки «БМВ», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5, чим порушив п. 2.5 ПДР України, отже вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність судового рішення, яке, за його твердженнями, постановлено з грубим порушенням норм процесуального права, просить скасувати постанову Оболонського районного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року та закрити провадження в справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На обґрунтування наведеного апелянт зазначає, що працівниками поліції безпідставно та в порушення ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», в якій зазначено вичерпний перелік випадків зупинки транспортного засобу, було зупинено його автомобіль і необґрунтовано звинувачено в тому, що він керував ним з ознаками алкогольного сп'яніння. При цьому, як стверджує апелянт, пропозиції від працівників поліції пройти огляд на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів, як того вимагають положення

ст. 266 КУпАП, не надходило, а він, поспішаючи до свого хворого батька, відмовився від огляду на встановлення факту сп'яніння в медичному закладі охорони здоров'я. Між тим, вважаючи, що правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, він не вчинював, в подальшому пройшов медичний огляд на стан сп'яніння самостійно в Київській міській наркологічній клінічній лікарні «Соціотерапія», результати якого є негативні.

На ці обставини, як указує апелянт, суд першої інстанції увагу не звернув, його пояснення в суді, в яких він заперечував вчинення правопорушення, не перевірив та фактично не надав йому можливості для реалізації усіх процесуальних прав, передбачених ст. 266 КУпАП, отже прийняв рішення про його винуватість без належного дослідження й оцінки доказів у справі, не допитавши при цьому свідків правопорушення і не надавши оцінку їхнім письмовим поясненням, що викладені на бланку, чим в сукупності порушив вимоги, передбачені ст.ст. 245, 279, 280 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати постанову суду першої інстанції і закрити провадження в справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, допитавши за клопотанням захисника свідка ОСОБА_5 та патрульних поліцейських ОСОБА_6 і ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню з таких підстав.

Розглядаючи справи про адміністративне правопорушення, суддя, як це визначено у ст. 245 КУпАП, повинен всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати всі обставини справи на основі належно досліджених та оцінених в судовому засіданні доказів та вирішити справу в точній відповідності з законом.

Водночас, згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам в їх сукупності.

Цих вимог закону суддя місцевого суду, розглядаючи справу щодо ОСОБА_2, не дотримав.

Так, частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп'яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП з дотриманням вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровHYPERLINK "http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_11_09/pravo1/RE27858.html?pravo=1"'HYPERLINK "http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_11_09/pravo1/RE27858.html?pravo=1"я України 09.11.2015 року № 1452/735, а також «Інструкції про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженої постановою Кабінету міністрів України від 17.12.2008 року № 1103.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та вищезазначених Інструкцій, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп'яніння, який першочергово проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як убачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість

ОСОБА_2 у порушенні ним п. 2.5 ПДР України, суддя місцевого суду фактично послався лише на протокол про адміністративне правопорушення від 19 листопада 2016 року АП2 № 049786, в якому зазначено, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя), від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, однак, незважаючи на відсутність будь-яких пояснень ОСОБА_2 у протоколі та зміст пояснень в суді щодо невизнання винуватості у вчиненні правопорушення, а також за наявності пояснень свідків, викладених фактично на бланку, в якому заповнені певні графи, належним чином не перевірив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та не дав їм належної оцінки, що призвело до неповноти з'ясування фактичних обставин справи.

Між тим, переглядаючи справу в межах поданої апеляційної скарги, вважаю, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх та належних доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_2 п. 2.5 Правил дорожнього руху, яким передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, оскільки процедура проведення такого огляду, яка чітко регламентована статтею 266 КУпАП та вищезазначеними Інструкціями, була порушена.

Зокрема, зметою перевірки доводів апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції були допитані: свідок ОСОБА_5, інспектори патрульної поліції ОСОБА_6 і ОСОБА_7

З пояснень свідка ОСОБА_5 слідує, що 19 листопада 2016 року в м. Києві, Пуща Водиця, його зупинили працівники поліції з метою засвідчення відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння. Дійсно в його присутності та присутності іншого свідка - жінки, яка вже була на місці події, працівник поліції запропонував водію ОСОБА_2, який вів себе спокійно та адекватно, проїхати в медичний заклад для проходження огляду на стан сп'яніння, від якого той відмовився, але пригадати чи пропонували працівники поліції водію пройти огляд на стан сп'яніння на місці за допомогою спеціального технічного приладу він не може, безпосередньо у працівників поліції жодного приладу для експрес аналізу на стан сп'яніння не бачив, як і не бачив у ОСОБА_2 будь-яких ознак сп'яніння. Звернув увагу лише на те, що працівник поліції хотів, щоб він підписав пустий бланк протоколу, і тільки після його зауваження з цього приводу зазначений протокол заповнив, а вже потім він його підписав.

Патрульний поліцейський ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції пояснив, що ввечері 19 листопада 2016 року по вул. 7-ма лінія, Пуща Водиця, в м. Києві, був зупинений автомобіль марки «БМВ» за дрібне правопорушення, яке не було зафіксовано. В процесі розмови з водієм виникла підозра щодо його перебування в стані алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння шкіри обличчя), а тому ОСОБА_2 було запропоновано пройти відповідний огляд на стан сп'яніння з роз'ясненням п. 2.5 ПДР України та наслідків невиконання законних вимог.

Крім того, свідок указував, що водію пропонувався огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», але такого засобу при них не було і треба було чекати коли інший екіпаж патрульної поліції його підвезе, проїхати ж до медичного закладу ОСОБА_2 відмовився.

Водночас, надати пояснення чому не було виконано вимог ст.ст. 265-2, 266 КУпАП щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом та тимчасового затримання транспортного засобу, свідок ОСОБА_6 не зміг.

Патрульний поліцейський ОСОБА_7 дав аналогічні пояснення, підтвердивши, що безпосередньо у їх екіпажа спеціального технічного засобу для проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці не було, отже ОСОБА_2 було запропоновано, щоб не чекати коли такий засіб доставить інший екіпаж, проїхати до медичного закладу, на що він відмовився, бо поспішав у власних справах.

Такі пояснення патрульних поліцейських фактично підтверджують доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що працівниками поліції було порушено порядок огляду на стан алкогольного сп'яніння, передбачений ст. 266 КупАП, отже як протокол про адміністративне правопорушення, так і письмові пояснення свідків, є неналежними доказами, інші же у провадженні відсутні.

До того ж, небезпідставними є доводи апелянта про те, що ґрунтуються лише на припущеннях, викладені в постанові судді, твердження про наявність у нього на час складання протоколу явних ознак алкогольного сп'яніння, оскільки за даними висновку Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» о 23 годині 50 хвилин 19 листопада 2016 року, тобто менш ніж через дві години після складання протоколу про адміністративне правопорушення (час за протоколом 22 години 00 хвилин), ознак сп'яніння у ОСОБА_2 виявлено не було.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги слід дійти висновку, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддею місцевого суду не було дотримано вимог, передбачених ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, що призвело до ухвалення незаконного рішення, а тому, враховуючи, що матеріали провадження не містять доказів на підтвердження того, що працівники поліції зупинили водія ОСОБА_2 під час керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння, який відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння в присутності двох свідків, вважаю, що постанова судді Оболонського районного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року підлягає скасуванню із закриттям провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, а також стягнуто судовий збір - скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва О.П.Павленко