АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/727/17 Справа № 192/759/17 Головуючий у 1 й інстанції - Стрельников О. О. Доповідач - Джерелейко О.Є.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Джерелейко О.Є., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2017 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 28 травня 2017 року о 16 годині 00 хвилин в с. Радянське Солонянського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2, керував мотоциклом Іж Юпітер 3, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень та стягнуто з останнього на користь держави судовий збір у розмірі 320 гривень.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в який просить постанову скасувати та закрити провадження по адміністративній справі щодо нього за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суддя залишив поза увагою, що в його діях немає складу адміністративного правопорушення, оскільки обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсним обставинам, поясненням свідків та його поясненням щодо відсутності у нього водійського посвідчення та тим, що він не керував мотоциклом і не має навичок керування транспортним засобом.

Вважає, що суд позбавив його права надати в судовому засіданні пояснення та викликати свідків, крім того, судом не досліджувалися усі матеріали справи.

Посилається на те, що суд не прийняв до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього складений з порушенням вимог закону, також інспектором поліції йому не було роз'яснено прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Крім того, суд не вказав жодного доводу, на підставі якого обирав адміністративне стягнення.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.

Судом першої інстанції відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення було здійснено розгляд справи, з посиланням на відповідні докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, роздруківку результатів проведення тесту на стан сп'яніння, пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, суд дійшов вмотивованого висновку про визнання винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП .

Твердження апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що судом першої інстанції не було надано йому можливості викликати свідків та надати пояснення, не підтверджуються наданими до суду апеляційної інстанції доказами, оскільки судом надано йому для ознайомлення матеріали справи, що підтверджується відповідною заявою ОСОБА_2.(а.с.14), інших заяв , зокрема, щодо допиту свідків, в матеріалах справи немає, під час розгляду справи ОСОБА_2 визнавав себе винним у вчиненому правопорушенні, про що зазначено у постанові суду, тому підстави визнавати обгрунтованими доводи щодо порушення прав особи, яка притягувалась до відповідальності, під час розгляду справи відсутні.

Також не вбачається порушення прав ОСОБА_2 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, який ним підписаний без будь-яких зауважень.

Викладені у постанові суду обставини відповідають наявним в матеріалах справи доказам, зокрема, письмовим поясненням самого ОСОБА_2, написаним власноручно, в яких вказував на те, що він керував мотоциклом, будь-яких даних, що такий запис робився під тиском працівників поліції, немає, не вказують на таке і свідки, що були присутні під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

Та обставина, що ОСОБА_2 не отримував посвідчення водія, не може бути достатнім доказом того, що він не має навиків керування мотоциклом, а правильно врахована судом при призначенні стягнення, оскільки суд не позбавляв права керування транспортним засобом особу, яка такого права не отримувала, що підтверджується довідкою (а.с.7). Зазначені в апеляційній скарзі доводи про те, що ОСОБА_2 надавав працівникам поліції пояснення щодо того, що він не має навиків керування, але вони не були долучені до справи, спростовуються матеріалами справи, в яких наявні власноручно надані ОСОБА_2 письмові пояснення, відповідно до яких він керував мотоциклом, був зупинений працівниками поліції, а не котив мотоцикл, як ОСОБА_2 пояснював вже в суді апеляційної інстанції.

Не є слушними і доводи сторони захисту про те, що у разі відсутності посвідчення водія, особа має притягуватись до відповідальності за ст.126 КУпАП, що не було зроблено працівниками поліції, оскільки відповідно до рапорту (а.с.6) була винесена відповідна постанова.

Підстав для дослідження нових доказів, а саме: допиту свідків відповідно до ст.294 КУпАП в суді апеляційної інстанції не встановлено, оскільки не обґрунтовано поважність причин ненадання такого клопотання до суду першої інстанції, так, відповідно до матеріалів справи ОСОБА_2 заявлялось клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, а тому він не був позбавлений можливості заявити також інші клопотання.

Доводи про те, що мотоцикл не був поставлений на штраф майданчик, не спростовують даних роздруківки результатів проведення тесту на стан сп'яніння, відповідно до яких результат у ОСОБА_2 складає 1,32 %, що свідчить про його перебування у стані алкогольного сп'яніння.

Постанова про накладення адміністративного стягнення виносилась щодо ОСОБА_2 судом, а не поліцейським, тому посилання в апеляційній скарзі на відсутність в матеріалах спеціального бланку постанови не відповідає вимогам ст.221 КУпАП, відповідно до якої справи за ст.130 КУпАП розглядаються судом, який виносить постанову відповідно до вимог ст.283 КУпАП. Винесена судом постанова щодо ОСОБА_2 відповідає вимогам зазначеної статті.

Також твердження апеляційної скарги про те, що в поясненнях до протоколу, які надавав ОСОБА_2, містяться зауваження щодо не роз'яснення його прав, не відповідають як тексту письмових пояснень ОСОБА_2, в яких відсутні такі зауваження, так і протоколу про адміністративні правопорушення, який підписаний ОСОБА_2 без зауважень.

Отже, підстав для задоволення апеляційної скарги не встановлено, а тому постанова суду має бути залишена без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2017 року - залишити без задоволення.

Постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.Є. Джерелейко