Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 311/1354/17 Головуючий в 1 інст. Носик М.А.
Провадження №33/778/551/17 Доповідач в 2 інст. Городовенко В.В.
Категорія ч.1 ст.164-14 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Городовенко В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 з апеляційною скаргою останньої на постанову Василівського районного суду Запорізької області від 30 червня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, яка працює заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, начальником відділу економічного розвитку виконавчого апарату Василівської міської ради Запорізької області, та проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-14 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 700 (сімсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 11 900 грн.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона будучи головою комітету з конкурсних торгів Василівської міської ради, в період з 24 травня 2016 року по 27 травня 2016 року, не вжила заходів щодо оприлюднення на офіційному загальнодержавному веб-порталі «Державні закупівлі» Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, (www.tender.me.gov.ua) протоколу оцінки пропозицій конкурсних торгів під час проведення відкритих торгів на закупівлю тракторів сільськогосподарських, інших (28.30.23-30.00 трактори сільськогосподарські та лісогосподарські нові, колісні з потужністю двигуна більше ніж 59 кВт, але не більше від 75 кВт (крім тракторів керованих людиною, що йде поруч), оголошення про проведення процедури закупівлі у бюлетені від 20 квітня 2016 року №76 (20 квітня 2016 року) за №105417.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, не оспорюючи обставин справи, доведеність вини та кваліфікацію її дій, просить вищевказану постанову суду першої інстанції змінити, в частині накладення стягнення, застосувати ст.22 КУпАП та звільнити її від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, та закривши провадження в справі. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що не оспорює формальної наявності в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення, однак судом застосовано надто суворе стягнення. Зазначає, що судом не наведено мотивів відхилення клопотання її захисника про застосування ст.22 КУпАП та звільнення її від адміністративної відповідальності.

У призначене судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не з'явилася, при тому, що була своєчасно та належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи в апеляційному суді.

До початку апеляційного розгляду будь-яких заяв та клопотань про перенесення розгляду даної справи від ОСОБА_2 не надходило.

Оскільки права ОСОБА_2 щодо участі у розгляді даної справи порушені не були, тому розгляд справи проводиться за її відсутності, що не суперечить вимогам ч.6 ст.294 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-14 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах, є обґрунтованими, та ніким з учасників справи не оспорюються.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_2, визначенні його виду та розміру, судом першої інстанції дотримані загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення визначені ст.33 КУпАП.

Так судом враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника ОСОБА_2, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, має на утримані двох малолітніх дітей, ступінь її вини, та накладено адміністративне стягнення у межах санкції ч.1 ст.164-14 КУпАП, - у вигляді штрафу, але у мінімальному його розмірі.

У зв'язку з цим, твердження апелянта про те, що судом при накладенні стягнення невраховано в повному обсязі даних про її особу, є безпідставними.

Доводи ОСОБА_2 щодо щирого її розкаяння у вчиненому, визнання своєї вини, обставин вчинення правопорушення, а саме, вчинення у зв'язку з технічною неможливістю, досягнення пенсійного віку, не впливають на висновки суду першої інстанції.

Так з постанови суду вбачається, що під час розгляду даної справи судом першої інстанції ОСОБА_2 свою вину у вчиненому не визнала, а тому щире каяття у ОСОБА_2 відсутнє.

Інші обставини, на які посилається ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі, не є обставинами, що пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, з огляду на положення ст.34 КУпАП, однак вони судом враховані при накладенні адміністративного стягнення та визначенні розміру штрафу.

Перевіряючи доводи апелянта щодо малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 порушила законодавство України про закупівлю, а саме: не оприлюднила на офіційному загальнодержавному веб-порталі певної інформації щодо державних закупівель, за що передбачена адміністративна відповідальність у вигляді штрафу.

Виходячи із суті вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, завдання кодексу України про адміністративні правопорушення та мети адміністративного стягнення визначеної у ст.ст.1, 23 вказаного Кодексу, твердження апелянта про можливість застосування ст.22 КУпАП та закриття провадження в справі через малозначність вчиненого, є безпідставними.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Василівського районного суду Запорізької області від 30 червня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-14 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області В.В. Городовенко