Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №317/439/17 Головуючий в 1 інст. Громова І.Б.
Провадження №33/778/659/17 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2017 року місто Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі судді Дадашевої С.В.,

за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, та захисника-адвоката Макаренка В.М., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за апеляційною скаргою останнього на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 21 липня 2017 року, якою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працевлаштованого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 18 червня 2017 року о 13-00 год. по вул.Миру в смт.Кушугум Запорізького району, керував транспортним засобом (мопед ХВ 50QT-60, без державного номера), з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: млява мова, тремтіння пальців рук, зіниці ока не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп'яніння в медичній установі відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_4 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, окрім вимог щодо скасування даної постанови, просив поновити йому строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що під час розгляду даної справи судом першої інстанції він участі не брав, а копію постанови суду отримав поштою лише 04 серпня 2017 року.

На думку апеляційного суду, заявлене апелянтом клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки доводи щодо причин пропуску цього строку підтверджуються матеріалами справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить вищевказану постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження в справі закрити. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що викладені у постанові суду висновки не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки свідків правопорушення на місці складання працівниками поліції протоколу не було, а вказані в матеріалах справи свідки є колишніми працівниками Державтоінспекції та діючими членами Громадського формування «Автодружина «Радар». Також зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не підписаний свідками, а їх письмові пояснення не є змістовними, оскільки не містять даних, кому були надані ці пояснення або на чиє ім'я. Матеріали справи не містять відомостей, що працівники поліції пропонували провести огляд на місці зупинки транспортного засобу. Крім того, апелянт вказує на те, що суд не викликав і не допитав цих свідків у судовому засіданні, а справу розглянув поверхово, формально та без його участі.

Вислухавши захисника-адвоката Макаренка В.М., який підтримав апеляційну скаргу і наполягав на її задоволенні; перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що остання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з'ясуванню питання: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Всупереч вказаним вимогам закону, суд в достатній мірі не з'ясував всіх обставин справи, не перевірив наявних доказів та не дав їм належної оцінки. Свої висновки, викладені у постанові, суд належним чином не вмотивував.

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 складений за відмову останнього від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння в присутності двох свідків.

Свідками вказаної події у протоколі зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Згідно з положеннями п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція №1452/735), огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Вказані вимоги зазначені і в п.7 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

Проте, згідно з інформацією, викладеною у листі від 29 вересня 2017 року з ГУ Національної поліції в Запорізькій області, наданої на запит захисника Макаренка В.М., ОСОБА_5 та ОСОБА_6, раніше працювали в державтоінспекції на посадах інспекторів дорожньо-патрульної служби відділу ДАІ ГУМВС України в Запорізькій області та були звільнені.

З врахуванням викладеного, сумніви сторони захисту щодо неупередженості цих свідків є обґрунтованими.

Вказані свідки були викликані до суду апеляційної інстанції з метою перевірки доводів, викладених в апеляційній скарзі, проте за викликами не з'явились.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія ОСОБА_4 до закладу охорони здоров'я для проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння, обов'язковість складення якого передбачена п.8 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Суд першої інстанції, всупереч положенням ст.280 КУпАП, не з'ясував всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, розглянув справу за відсутності ОСОБА_4, при цьому, відомості про належне сповіщення останнього про такий розгляд відсутні.

Враховуючи зазначене, вищевказана постанова суду, як прийнята з порушенням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, не може вважатися законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню.

Оскільки на момент апеляційного розгляду закінчилися строки, передбачені ст.38 КУпАП, суд апеляційної інстанції не проводить подальше з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами, та вважає, що, відповідно до положень п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження постанови Запорізького районного суду Запорізької області від 21 липня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 21 липня 2017 року, якою ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, скасувати, провадження в справі закрити у зв'язку із закінченням на момент апеляційного розгляду строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області С.В. Дадашева