АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/492/2017 Постанова винесена суддею Курило А.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьк, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28 грудня 2016 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28 грудня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Як встановив суд, 25 листопада 2016 року, приблизно о 12 год. 10 хв., ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1, рухався по а/д П-08 Бориспіль-Дніпро (Дніпропетровськ) на 437 км, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах з порожнини рота, порушення мови, почервоніння очей. Від медичного огляду для встановлення стану сп'яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вважаючи зазначену постанову необґрунтованою, такою, що прийнята через неповноту з'ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм права, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП та п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За доводами апеляційної скарги ОСОБА_2, оскільки працівник поліції вимагав від нього проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння з порушенням встановленого порядку, визначеного положеннями ст. 266 КУпАП, Інструкції Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.09.2009 № 400/666 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103, зокрема, не проінформував його про порядок застосування спеціального технічного засобу та на його вимогу не надав свідоцтво про державну реєстрацію і свідоцтво про повірку технічного приладу «Драгер», відмова від проведення такого огляду не може розцінюватися як порушення вимог п. 2.5 ПДР України.

Вказані порушення працівниками поліції процедури огляду на стан алкогольного сп'яніння, як зазначає апелянт, підтверджуються поясненнями свідка ОСОБА_4, котрий перебував у якості пасажира в його автомобілі, проте безпідставно не були взяті судом до уваги, а посилання в рапорті поліцейського на відсторонення його від керування транспортним засобом, не відповідає дійсності, бо після видачі тимчасового посвідчення на право керування транспортним засобом, він безперешкодно продовжив керування автомобілем, що свідчить про відсутність стану алкогольного сп'яніння або його ознак, а відтак вказує на протиправні дії працівників поліції.

За таких обставин, апелянт вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, отже суддя місцевого суду, притягнувши його до відповідальності за цим законом, постановив незаконне рішення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3 на підтримку апеляційних вимог, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, допитавши свідка ОСОБА_4, прихожу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у

ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи щодо ОСОБА_2 слідує, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.

Як вбачається з провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, суддя місцевого суду при її розгляді вислухав пояснення порушника, дослідив письмові докази, та, проаналізувавши у постанові всі докази, повно та всебічно з'ясував обставини вчиненого правопорушення, надав усім доказам об'єктивну оцінку з належним обґрунтуванням неприйняття доводів ОСОБА_2, отже дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1

ст. 130 КУпАП, а тому судове рішення, всупереч твердженням апелянта, є належно обґрунтованим та відповідає вимогам закону.

Виходячи з положень статті 130 КУпАП, якими визначено декілька діянь, які утворюють об'єктивну сторону зазначеного правопорушення, зокрема й відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на доказах у справі, оскільки підтверджується даними, які містяться:

- впротоколі про адміністративне правопорушення серія АП2 № 271453 від

25 листопада 2016 року, складеному уповноваженою на те особою з дотриманням вимог

ст. 256 КУпАП, в якому вказано, що 25 листопада 2016 року о 12 год. 10 хв. на 437 км а/д

П-08 Бориспіль-Дніпропетровськ, ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей); від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків (а.с. 1);

- уписьмових поясненнях свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_2 25 листопада 2016 року від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку, а також від підписів у протоколі та наданні пояснень (а.с. 2-3);

- урапорті поліцейського ОСОБА_7 щодо обставин пригоди, за змістом якого

25 листопада 2016 року, під час несення служби на 437 км а/д П-08 Бориспіль-Дніпропетровськ, був зупинений автомобіль НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, при спілкування з яким у водія було виявлено ознаки алкогольного сп'яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, а тому ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» або пройти медичний огляд у встановленому порядку на факт вживання алкогольних напоїв, на що той відмовився в присутності двох свідків. Крім того, водій відмовився від дачі пояснень та підпису в протоколі, при цьому йому було роз'яснено щодо відповідальності за відмову пройти огляд на стан сп'яніння. Водія було відсторонено від керування транспортним засобом (а.с. 4).

Таким чином, суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у його вчиненні.

Підстав вважати рішення судді місцевого суду таким, що постановлено без дотримання вимог ст. 245, 278, 280 КУпАП, у суду апеляційної інстанції немає.

За клопотанням ОСОБА_2 в судове засідання суду апеляційної інстанції неодноразово викликалися свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а також поліцейський ОСОБА_7, які в суд не прибули з поважних причин, оскільки постійно проживають в інших регіонах України. При цьому зі змісту листа, який надійшов на адресу суду від свідка ОСОБА_6 слідує, що він 25 листопада 2016 року дійсно був свідком на трасі Бориспіль-Запоріжжя відмови особи від проходження медичного огляду.

За таких обставин, письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, як такі, що узгоджуються з іншими доказами у справі, обґрунтовано були враховані судом першої інстанції при постановленні рішення, водночас пояснення свідка ОСОБА_4, який є зацікавленою особою, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони спростовуються доказами у справі.

Що стосується доводів апелянта про порушення, на його думку, патрульними поліцейськими під час проведення його огляду на стан алкогольного сп'яніння

ст. 266 КУпАП та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103, то вони є надуманими, оскільки спростовуються матеріалами справи, які переконливо доводять про зворотне.

До того ж необхідно зазначити, що свідки відмови ОСОБА_2 від огляду жодних зауважень щодо неправомірності дій поліцейських як в письмових поясненнях, так і в протоколі не указали. Підстав вважати, що ОСОБА_2 на етапі складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення був позбавлений можливості особисто викласти в протоколі ті порушення, які, на його думку, допустили поліцейські, як і вказати підстави відмови від огляду, у суду апеляційної інстанції не має.

Крім того, за скаргою захисника питання щодо дотримання поліцейськими вимог законодавства під час складання щодо ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення були предметом додаткової перевірки та, як слідує з повідомлення старшого окремої групи з обслуговування стаціонарного посту "Солонянський" ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 від 02 червня 2017 року, не знайшли свого підтвердження.

Доводи апелянта про порушення працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення положень Інструкції Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.09.2009 № 400/666 взагалі не перевіряються, з огляду на втрату чинності відповідної Інструкції.

Що стосується посилань апелянта у скарзі на те, що поліцейським, у відповідності з ч. 1 ст. 265-1 КУпАП, не було відсторонено його від керування транспортним засобом, то вони є безпідставними, водночас будь-яким чином не спростовують висновок судді місцевого суду щодо його винуватості в порушенні п. 2.5 ПДР України. До того ж ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Таким чином, апеляційним переглядом указаної справи не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, а висновки судді місцевого суду в постанові від 28 грудня 2016 року відповідають фактичним обставинам справи і не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Виходячи з обставин справи, характеру вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху та є умисним, особи ОСОБА_2, суддя Дніпровського районного суду м. Києва, дотримуючись вимог ст. 33 КУпАП, обґрунтовано визначив вид та розмір адміністративного стягнення, з огляду на санкцію ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, вважаю, що постанова судді Дніпровського районного суду

м. Києва від 28 грудня 2016 року є законною та обґрунтованою, отже апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28 грудня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва О.П. Павленко