Єдиний унікальний номер 263/3175/17 Головуючий суддя в суді 1-ої інст.: Папаценко П.І.
Номер провадження 33/775/158/2017(м) Суддя-доповідач: Демяносов О.В.
Категорія: ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року м. Маріуполь

Суддя Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області Демяносов О.В.,

при секретарі судового засідання Папакіній К.Ю.,

за участю:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_3,

захисника ОСОБА_4,

представника потерпілого ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 травня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ч.1 ст.130 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 320 грн. судового збору.

в с т а н о в и л а:

відповідно до постанови до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшло два адміністративних матеріали відносно ОСОБА_3 для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП, які постановою того ж суду від 09 березня 2017 року були об'єднані в одне провадження.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР№117498 від 01 березня 2017 року, водій ОСОБА_3 22 лютого 2017 року о 16.20 год., керуючи автомобілем «Сhevrolet Aveo», державний номер НОМЕР_2 на перехресті вул. А. Куїнджи та вул. Кальміуської в Центральному районі м. Маріуполя, не обрав безпечну швидкість руху при виконанні повороту та зміни напрямку руху транспортного засобу опинився на зустрічній смузі руху, в результаті чого відбулося зіткнення з транспортним засобом «Mitsubishi Pejero», державний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_7, що призвело до пошкодження транспортних засобів. У протоколі зазначено, що ОСОБА_3 порушив п.п.10.1, 10.5, 12.1 Правил дорожнього руху України.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія БР №117499 від 01 березня 2017 року, водій ОСОБА_3 22 лютого 2017 року о 16.20 год., керував автомобілем «Сhevrolet Aveo», державний номер НОМЕР_2 в стані алкогольного сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився. У протоколі зазначено, що ОСОБА_3 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 травня 2017 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.; провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись із судовим рішенням, потерпілий ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження постанови, змінити останню, ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього стягнення в межах санкції, встановленої за більш тяжке правопорушення з числа вчинених. Зазначив, що судом про місце та час розгляду справи судом повідомлений не був, а про існування оскаржуваної постанови дізнався лише коли отримав її у поштовому відділенні. Крім того, вважає, що судом не було повно та всебічно з'ясовано всіх обставин по справі, через що суд передчасно прийшов до висновку про невинуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши представника ОСОБА_5, діючого в інтересах потерпілого ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги потерпілого, який просив поновити строк на оскарження постанови, змінити останню, ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього стягнення в межах санкції, встановленої за більш тяжке правопорушення з числа вчинених; думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, які, в свою чергу, заперечували відносно апеляційної скарги потерпілого, просили залишити її без задоволення, а постанову місцевого суду, як законну і обґрунтовану, залишити без зміни; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, ознайомившись з доводами апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_6 вважаю, що вона підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Стаття 6 Конвенції гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

Практика Суду стосовно гарантій, закріплених статтею 6 Конвенції знайшла своє відображення у справах, які стосуються права доступу до суду та справедливого судового розгляду.

Зокрема, у справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Так, в матеріалах справи не міститься жодних відомостей про належне повідомлення апелянта про те, що розгляд справи відбудеться 26 травня 2017 року в приміщенні Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області. Копію постанови судді Борзенко І.Я. отримав лише 21 червня 2017 року, про що свідчать матеріали справи.

Виходячи з принципу верховенства права, основною складовою якого, зокрема, є право доступу до суду, вважаю, що ОСОБА_6 має бути забезпечена можливість звернутись до суду з апеляційною скаргою, і з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що строк апеляційного оскарження постанови місцевого суду ОСОБА_6 пропустив за поважних причин і підлягає поновленню.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

У відповідності до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення,чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, як встановлено судом апеляційної інстанції, не дотримуючись вищевказаних вимог закону, суд першої інстанції, закриваючи провадження в справі відносно ОСОБА_3 у зв'язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не з'ясував, чи наявний в діях останнього склад інкримінованого адміністративного правопорушення.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пояснили, що 22 лютого 2017 року перебували в боксі автомийки «Маяк» по вул. Торговій в м. Маріуполі, коли до них підійшов ОСОБА_3 і почав висувати вимоги щодо миття його автомобілю, при цьому почав нецензурно лаятися, неадекватно себе поводити, від нього тхнуло алкоголем і була хитка хода. Після конфлікту ОСОБА_10 сів за кермо і намагався наїхати на ОСОБА_8, однак, останній відскочив і ОСОБА_3 виїхав з мийки. ОСОБА_8 зателефонував на «102» і повідомив про водіння автомобілем особою, яка, на його думку, знаходилась в нетверезому стані. Наряд поліції зупинив автомобіль під керуванням ОСОБА_3 біля автовокзалу, куди вони (свідки) прибули і стояли неподалік автомобіля ОСОБА_3 Працівники поліції запропонували ОСОБА_3 заглушити двигун, вийти з автомобіля і продути пристрій «Драгер», оскільки у них виник сумнів відносно тверезості водія.

Інспектор роти № 3 лейтенант поліції ОСОБА_11 та командир роти №3 капітан поліції ОСОБА_12, в суді пояснили, що 22 лютого 2017 року прибули за викликом до автомийки «Маяк», після переслідування зупинили автомобіль «Chevrolet Aveo» під керуванням ОСОБА_3 біля автовокзалу м. Маріуполь. Працівники поліції запропонували водієві заглушити двигун автомобіля, вийти з автомобіля, пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин за допомогою алкотестера «Драгер» чи в медичній установі. Останній відмовився від проходження та самовільно залишив місце зупинки. При переслідуванні автомобілю «Chevrolet Aveo» під керуванням ОСОБА_3, останній на перехресті вул. Куїнджі та вул. Кальміуської здійснив зіткнення з транспортним засобом «Mitsubishi Pagero» під керуванням ОСОБА_7 Вони надали першу медичну допомогу ОСОБА_3, викликали слідчого та швидку допомогу. Після чого лікарі швидкої медичної допомоги забрали ОСОБА_3 і відвезли до лікарні.

Свідок ОСОБА_13 суду апеляційної інстанції пояснила, що працює медсестрою приймального відділення обласної лікарні інтенсивного лікування м. Маріуполь, 22 лютого 2017 року о 17.20 год. ОСОБА_3 доставила карета швидкої медичної допомоги. У прийомному відділенні лікарні ОСОБА_3 відмовився надати дані відносно його особи, його ідентифікували за супровідним листом швидкої медичної допомоги. У відділення викликали лікаря-нейрохирурга, який направив ОСОБА_3 для здачі аналізів на вміст алкоголю в крові. Проте, він, поводячи себе некоректно, висловлюючись нецензурною лайкою, відмовився від проходження вказаного припису лікаря і залишив прийомне відділення. За даним фактом, діючи, відповідно до власних інструкцій, медсестра, лікар та санітарка поставили свої підписи у відповідному журналі реєстрації медичних оглядів осіб, з відміткою про відмову проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.124-125).

Інспектор УПП в м. Маріуполі старший лейтенант ОСОБА_14 суду пояснив, що після того, як 01 березня 2017 року надійшла копія постанови старшого слідчого Центрального ВП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_15 про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_3, він, склав протокол про адміністративне правопорушення БР № 117499 від 01 березня 2017 про для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, за ч.1 ст.130 КУпАП. Зазначив, що вказаний протокол складався в присутності ОСОБА_3, який не заперечував факт відмови від проходження відповідного медичного огляду і повідомив, що він дійсно вживав алкогольні напої на станції технічного обслуговування. Однак, злякавшись відповідальності, втік з місця зупинки працівниками поліції. Протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 підписав самостійно, заперечень щодо змісту складеного протоколу не надавав.

Крім того, винність ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП логічно узгоджується з іншими письмовими доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення БР № 117499 від 01 березня 2017 (а.с.21), рапортами інспектора роти № 3 лейтенанта поліції ОСОБА_11 та командира роти №3 капітана поліції ОСОБА_12 (а.с.23,24), протоколом допиту свідка ОСОБА_7 (а.с.34), а також постановою старшого слідчого Центрального ВП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_15 про закриття кримінального провадження від 01 березня 2017 року у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, в якій зазначено, що ОСОБА_3 спробував уникнути проходження освідування на алкогольне та наркотичне сп'яніння, чим порушив п.2.5 ПДР України

Ці докази суд апеляційної інстанції визнає достовірними, оскільки вони не суперечать фактичним обставинам і об'єктивно узгоджуються між собою. А тому пояснення ОСОБА_3 про обливання себе спиртом з метою дезінфекції поранення, отриманого внаслідок ДТП, суд визнає недостовірними та як спробу уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для визначення стану сп'яніння, а тому суд правильно визначив, що не виконання такого обов'язку з боку водія є грубим порушенням Правил дорожнього руху України.

Оскільки адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема, настає за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, то в діях ОСОБА_3 є склад даного адміністративного правопорушення.

Разом з тим, до ч.2 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 01 березня 2017 року, подія з участю ОСОБА_3 відбулась саме 22 лютого 2017 року, тобто строк накладення адміністративного стягнення на теперішній час сплинув. Таким чином, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.247, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

поновити потерпілому ОСОБА_6 строк апеляційного оскарження постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 травня 2017 року.

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 травня 2017 року щодо ОСОБА_3 скасувати.

Постановити нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження у справі закрити на підставі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Донецької області О.В.Демяносов