Справа 573/1283/17
Номер провадження 3/573/337/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді Терещенко О.І.,

з участю секретаря Кислої Ю.М.,

захисника ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі матеріали, які надійшли з Сумського РВП ГУНП в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, пенсіонера,

- за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

16 червня 2016 року до Білопільського районного суду Сумської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №520513, складений 09 червня 2017 року відносно ОСОБА_2

Як вбачається з протоколу, 09 червня 2017 року о 20 годині 01 хвилині в смт. Улянівка Білопільського району Сумської області по вул. Кооперативній водій ОСОБА_2 керував мотоблоком, без державного номерного знаку, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю, млява мова. Від проходження у встановленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного спяніння ОСОБА_2 ухилився шляхом відмови в присутності двох свідків.

Як зазначено у протоколі, своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_2 з протоколом не погодився, зазначив, що близько 20 години 09 червня 2017 року, коли він повертався на своєму мотоблоці з городу, де обгортав картоплю, його зупинили працівники поліції. В них на формі не було ніяких розпізнавальних знаків, посвідчення поліцейських вони не показували, йому не представилися. Запропонували сісти в їхню машину. Коли він сів в машину, то працівники поліції спитали, чи вживав він сьогодні спиртні напої, на що він відповів, що сьогодні не вживав, а випив учора 100 г горілки, у стані алкогольного спяніння він не перебуває. Вони запропонували йому поїхати в лікарню для освідування, але він відмовився і запропонував їм пройти освідування на місці за допомогою спеціального приладу, який у них був. Дихати в спеціальний прилад для визначення стану алкогольного спяніння на місці зупинки вони йому не захотіла давати. Далі поліцейські по черзі зупинили понятих, в присутності яких він відмовився їхати в лікарню, оскільки в стані алкогольного спяніння не перебував. Поняті розписалися в протоколі та в поясненнях. Сам він розписувався в протоколі, коли той вже був заповнений, однак за якою саме частиною він притягується до адміністративної відповідальності в ньому зазначено не було, про це йому й не сказали поліцейські, які до того ж не розяснили йому його права.

Свідок ОСОБА_3 суду показав, що 09 червня 2017 року в ході патрулювання ними було зупинено мотоблок з двома людьми, водієм якого виявився ОСОБА_2 Останньому він представився та показав свій нагрудний знак та посвідчення поліцейського. За зовнішніми ознаками ОСОБА_2 знаходився у стані алкогольно спяніння, а саме: у нього була млява мова, він не міг орієнтуватися в просторі, з-за керма мотоблоку випав, а не вийшов. У звязку з тим, що їхні патрулі не оснащені приладом Драгер, який знаходиться на балансі тільки в лікарнях, ним було запропоновано ОСОБА_2 проїхати в лікарню для освідування, на що він відмовився. В подальшому було зупинено двох понятих, в присутності яких ОСОБА_2 відмовився їхати в лікарню. Далі відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. У звязку з тим, що необхідно було перевірити по базі АРМОР, чи не притягувався раніше ОСОБА_2 до адміністративної відповідальсноті за ст. 130 КУпАП, в протоколі не була зазначена частина ст. 130 КУпАП, за якою складено протокол. Копія вказаного протоколу без зазначення частини ст. 130 КУпАП була надана ОСОБА_2 Вже потім, коли ОСОБА_2 перевірили по базі, в оригінал протоколу була дописана відповідна частина ст. 130 КУпАП.

Свідок ОСОБА_4 суду зазначив, що 09 червня 2017 року близько 20 год. його зупинили працівники поліції і попросили підписати протокол відносно ОСОБА_2, який, з їх слів, відмовляється їхати в лікарню на медосвідування. Останній був в нормальному стані, не хитався, мова його млявою не була. ОСОБА_4 точно сказати не може, що саме пропонували працівники поліції зробити ОСОБА_2 Він лише пам'ятає, що в нього запитали: "Ти поїдеш?", на що ОСОБА_2 відповів відмовою. Але куди йому пропонували їхати свідок не знає.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин справи, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 2 та 5 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до п. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України від 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п. 6 зазначеної Інструкції огляд на стан спяніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Згідно з п. 5 розділу ІІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС від 06 листопада 2015 року №1376, зі змінами та доповненнями, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне затримання, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне затримання підписано особою, щодо якої його складено.

Відповідно до надісланого до суду оригіналу протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №520513 дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП. В той же час, як вбачається з копії вказаного протоколу, наданої ОСОБА_2 в судовому засіданні, його дії кваліфіковані за ст. 130 КУпАП без зазначення частини (а. с. 1, 24).

Суд звертає увагу на те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення саме на посадову особу, яка його складає, покладається обовязок надання суду доказів на підтвердження того правопорушення, яке зазначається у протоколі про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_2 суду зазначив, що на місці зупинки працівники поліції не дали йому можливості пройти перевірку на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, хоча таку можливість мали.

Але будь-яких доказів з боку посадової особи, в даному випадку інспектора Кривошеєва О.П., на спростування зазначеного ОСОБА_2 суду не надано.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Заслухавши ОСОБА_2, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з вимогами ст. 283 КУпАП постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в тому разі, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі у звязку відсутністю в діях ОСОБА_2 складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 36, ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у звязку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Строк предявлення постанови до виконання три місяці з наступного дня після набрання рішенням законної сили, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Суддя