А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

19.04.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Стана І.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її представника - адвоката Бачинської А.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подала ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 березня 2017 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканка АДРЕСА_1 гр. України, українка, приватний підприємець,

визнана винною у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320,00 гривень у дохід держави.

Згідно постанови, 08 грудня 2016 року о 23-й годині 10 хвилин ОСОБА_1 по вул. Будителів у м. Ужгороді, керувала автомобілем марки "PEUGEOT 206", державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, хитна хода). Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовилася у присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною. В обґрунтування доводів посилається на наступне: працівники поліції безпідставно склали на неї протокол, оскільки в неї не було жодних ознак, які б підтверджували її перебування в стані алкогольного сп'яніння, у тому числі й хиткої ходи, почервоніння очей, запаху алкоголю з порожнини рота; при складанні протоколу громадяни ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які зазначені як свідки її відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, присутні не були, а наявні в матеріалах справи їх пояснення не відповідають дійсності, оскільки були надруковані поліцейськими на заздалегідь заготовлених бланках, є ідентичними й такими, що не відображають фактичні обставини справи; поліцейські не пропонували їй пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів, передбачених п. 3 Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень Правил дорожнього руху України (далі - Правил), затвердженого наказом МВС України від 01.03.2010 № 33, що підтверджується як протоколом, так і письмовими поясненнями свідків; поліцейські також не пропонували їй пройти огляд на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я; складений щодо неї протокол не містить даних про її відмову проходити огляд на стан сп'яніння в медичному закладі, у зв'язку з чим, такий не може бути визнаний як належний та допустимий доказ у справі. Крім того, вказує на те, що посилання суду на відеозапис події як на доказ її вини є необґрунтованим, оскільки такий засіб доказування не міститься в додатках до протоколу, а надісланий до суду під час розгляду справи; не містить даних про посадову особу, що його здійснила; технічні дані пристрою, яким здійснювався; правову підставу його використання, що у свою чергу свідчить про те, що такий не відповідає вимогам допустимості засобу доказування у розумінні ст. 251 КУпАП. При цьому, посилається на те, що оглянутим відеозасобом підтверджено неправдивість пояснень свідків, порушення порядку складання протоколу, порушення її права на захист та відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення. Просить постанову скасувати й провадження в справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її представника - адвоката Бачинської А.В., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова судді є незаконною, не підлягають задоволенню з таких підстав.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії АП 1 № 457606 підтверджено, що 08 грудня 2016 року о 23-й годині 10 хвилин ОСОБА_1 по вул. Будителів у м. Ужгороді, керувала автомобілем марки "PEUGEOT 206", державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, хитна хода), від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовилася у присутності двох свідків, чим порушила вимоги передбачені п. 2. 5 Правил. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 своїми підписами в протоколі підтвердила, що права та обов'язки їй роз'яснені, зі змістом протоколу ознайомлена, його копію отримала, що відомості внесені в протоколі щодо неї є правильними. У графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення» зазначила, що із протоколом не погоджується, однак не вказала чому саме (а. с. 1).

Під час розгляду справи апеляційним судом ОСОБА_1 підтвердила, що, ознайомившись із протоколом про адміністративне правопорушення підписала його, у тому числі власноручно зазначила, що права та обов'язки їй роз'яснені, у тому числі передбачені ст. 268 КУпАП, а також їй роз'яснені положення ст. 63 Конституції України, однак указала в ньому, що не погоджується з таким. Крім того, ОСОБА_1 пояснила, що добровільно відмовилась від проходження огляду на стан сп'яніння, у тому числі на місці події із застосуванням приладу «Драгер» та в медичному закладі, що під час спілкування поліцейський знаходився від неї на віддалі приблизно 1.0-1.5 метра.

З наявних у матеріалах справи письмових пояснень громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які були залучені інспектором роти № 2 батальйону Управління ПП у м. Ужгород та Мукачеве ОСОБА_5 в якості свідків відмови ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп'яніння, убачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовилася від проходження медичного огляду в установленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» та в лікаря нарколога для визначення стану сп'яніння (а. с. 2, 3).

Копією постанови про накладення адміністративного стягнення серії АР № 053711

підтверджено, що ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП адміністративного правопорушення й на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 гривня. З указаної постанови також убачається, що ОСОБА_1 визнана винуватою в тому, що 08 грудня 2016 року о 23-й годині 10 хвилин, по вул. Будителів у м. Ужгороді, керуючи автомобілем марки "PEUGEOT 206", державний номерний знак НОМЕР_1, не була пристебнута паском безпеки, чим порушила вимоги, передбачені п. 2.3 «в» Правил (а. с. 4).

Під час розгляду справи апеляційним судом ОСОБА_1 підтвердила факт скоєння нею передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП адміністративного правопорушення, накладення не неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 51 гривня, а також пояснила, що вину в скоєнні цього проступку визнала, штраф сплатила.

З наявної в матеріалах справи письмової розписки ОСОБА_1 від 08.12.2016, убачається, що остання підтвердила факт залишення автомобіля марки "PEUGEOT 206", державний номерний знак НОМЕР_1, на зберігання за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 5).

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що командир роти № 2 батальйону Управління ПП у м. Ужгород та Мукачеве Лисничка І.В. був упереджений при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, - у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, таких до апеляційної скарги не додано, і на такі не вказували як ОСОБА_1, так і її представник - адвокат Бачинська А.В., під час розгляду справи апеляційним судом, а також не має даних у зацікавленості інспектора у фальсифікації протоколу чи результатах розгляду справи.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що командир роти № 2 батальйону Управління ПП у м. Ужгород та Мукачеве Лисничка І.В. при виконанні своїх функціональних обов'язків діяв у межах наданих йому повноважень, у зв'язку із чим, викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що працівники поліції безпідставно склали щодо ОСОБА_1 протокол, оскільки в неї не було жодних ознак, які б підтверджували її перебування в стані алкогольного сп'яніння, у тому числі й хиткої ходи, почервоніння очей, запаху алкоголю з порожнини рота, апеляційний суд, враховуючи вищенаведене, відхиляє.

При оцінці доводів апеляційної скарги в цій частині враховуються усні пояснення зафіксовані на бодікамері поліцейського, які ОСОБА_1 давала командиру роти № 2 батальйону Управління ПП у м. Ужгород та Мукачеве Лисничка І.В., з яких убачається, що ОСОБА_1 підтвердила факт вживання нею до зупинення автомобіля 100 грамів вина.

Враховуючи викладене апеляційний суд надає перевагу сукупності наведених вище доказів і вважає, що пояснення ОСОБА_1 про те, що під час зупинення автомобіля вона не мала ознак алкогольного сп'яніння спрямовані на її ухилення від відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення.

Крім того, під час апеляційного розгляду справи апеляційним судом не встановлено й даних про те, що в громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які були залучені інспектором роти № 2 батальйону Управління ПП у м. Ужгород та Мукачеве ОСОБА_5 в якості свідків відмови ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп'яніння, письмові пояснення яких наявні в матеріалах справи, були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема, у відмові від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, - на такі також не вказується як в апеляційній скарзі, так і ОСОБА_1 та її представником - адвокатом Бачинською А.В., під час розгляду справи апеляційним судом, у зв'язку з чим, доводи апеляційної скарги про те, що при складанні протоколу громадяни ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які зазначені як свідки її відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, присутні не були, а наявні в матеріалах справи їх пояснення не відповідають дійсності, оскільки були надруковані поліцейськими на заздалегідь заготовлених бланках, є ідентичними й такими, що не відображають фактичні обставини справи, відхиляються як такі, що не спростовують висновок судді про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння та, відповідно, винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. При цьому, ураховується те, що вказані пояснення свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили своїми підписами; що з переглянутого під час апеляційного розгляду справи відеозапису з бодікамер поліцейських убачається, що вищезгадані свідки були зупинені поліцейськими саме після відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, були присутні під час відмови останньої від проходження запропонованого їй поліцейським огляду як за допомогою приладу «Драгер», так і в закладі охорони здоров'я.

При оцінці доводів апеляційної скарги щодо приладу за допомогою якого командир роти № 2 батальйону Управління ПП у м. Ужгород та Мукачеве Лисничка І.В. пропонував ОСОБА_1 на місці зупинки пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння враховуються фактичні обставини справи, які свідчать про те, що поліцейські при виконанні своїх функціональних обов'язків використовують тільки ті прилади, які їм видаються відповідними посадовими особами патрульної поліції при заступленні на чергування, що ОСОБА_1 не вказувала на те, що поліцейські застосовують не передбачені нормативно-правовими актами технічні засоби.

Доводи апеляційної скарги про те, що пояснення громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були надруковані поліцейськими на заздалегідь заготовлених бланках, є ідентичними, тому не відповідають дійсності, визнаються такими, що не узгоджуються з вимогами закону; при їх оцінці враховується наведене вище й те, що апелянт не вказувала на те, вимогам якого закону не відповідають ці докази.

Складений щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не суперечить вимогам ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (пункт 1 розділу 11), тому апеляційним судом доводи скарги у цій частині відхиляються (а. с. 1, 27-28).

Вищенаведені докази в їх сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 Правил дорожнього руху України, і винуватість останньої у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейські не пропонували їй пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів, передбачених п. 3 Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень Правил дорожнього руху, затвердженого наказом МВС України від 01.03.2010 № 33, що підтверджується як протоколом, так і письмовими поясненнями свідків; що поліцейські не пропонували їй пройти огляд на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я; що складений щодо неї протокол не містить даних про її відмову проходити огляд на стан сп'яніння в медичному закладі, у зв'язку з чим, такий не може бути визнаний як належний та допустимий доказ у справі, апеляційний суд відхиляє як такі, що повністю спростовані наявними в матеріалах справи та вищенаведеними доказами (їх змістом), а також дослідженим під час апеляційного розгляду справи відеозаписом із бодікамер поліцейських.

Доводи апеляційної скарги про те, що посилання суду на відеозапис події як на доказ її вини є необґрунтованим, оскільки такий засіб доказування не міститься в додатках до протоколу, а надісланий до суду під час розгляду справи; не містить даних про посадову особу, що його здійснила; технічні дані пристрою, яким здійснювався; правову підставу його використання, що у свою чергу свідчить про те, що такий не відповідає вимогам допустимості засобу доказування у розумінні ст. 251 КУпАП, апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано послався на відеозапис із бодікамер поліцейських як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. Відсутність у додатках до протоколу про адміністративне правопорушення даних про відеозапис події, зафіксований на бодікамері поліцейського, час надіслання до суду диску з відеозаписом, не свідчать про порушення вимог КУпАП як при фіксуванні факту правопорушення, так і при розгляді протоколу суддею місцевого суду.

При оцінці цих доводів апеляційний суд зазначає, що на бодікамері поліцейського зафіксовані пояснення ОСОБА_1, її поведінка, які дають підстави для вказаних вище висновків про законність дій поліцейських, про їх неупередженість при виконанні функціональних обов'язків, про добровільність пояснень ОСОБА_1, а також про те, що на бодікамері зафіксовано фактичні дані, які є об'єктивними, і які мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що відеозаписом підтверджено неправдивість пояснень свідків, порушення порядку складання протоколу, порушення права ОСОБА_1 на захист та відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення, апеляційний суд відхиляє як такі, що повністю спростовані вказаним відеозаписом. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що в складеному щодо ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення, міститься підпис останньої, яким вона підтвердила, що права та обов'язки їй роз'яснені.

Викладені в протоколі пояснення ОСОБА_1 про те, що вона не згідна із протоколом, спростовуються дослідженим під час апеляційного розгляду вищезгаданим відеозаписом із бодікамер поліцейських, з якого вбачається те, що на місці події ОСОБА_1 підтвердила, що перед тим як сісти за кермо автомобіля і, відповідно, керувати ним, випила 100 гр. вина. Під час розгляду справи апеляційним судом ОСОБА_1 не заперечувала того, що на відеозаписі зображена саме вона; що перед тим, як працівники поліції зупинили керований нею автомобіль, випила вино; що наявні в протоколі підписи виконані нею.

Надані під час розгляду справи апеляційним судом пояснення ОСОБА_1 про те, що незадовго до її зупинки в бачок для омивання скла керованого нею автомобіля було залито речовину для омивання скла, а тому, у поліцейського й виникла підозра про різкий запах алкоголю, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі не підтверджені жодними доказами. Як убачається з вищезгаданого відеозапису, на місці зупинки про вказаний факт ОСОБА_1 не заявляла, що у свою чергу дає підстави вважати, що вказані пояснення спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене правопорушення. При оцінці доводів апеляційної скарги в цій частині та прийнятті судового рішення враховується те, що як ОСОБА_1, так і її захисник - адвокат Бачинська А.В., не вказували на назву речовини, яку ОСОБА_1 незадовго до її зупинки заливала в бачок для омивання скла керованого нею автомобіля, не надали докази про вміст цієї речовини, про наявність у ній тих чи інших спиртів, або спиртовмісних речовин, а також не приєднали висновки спеціалістів, які б підтверджували факт можливого залишення різкого запаху алкоголю від заливання у бачок для омивання скла тих чи інших речовин.

Під час розгляду справи апеляційним судом ОСОБА_1 не вказувала на застосування щодо неї командиром роти № 2 батальйону Управління ПП у м. Ужгород та Мукачеве Лисничка І.В. незаконних методів, примусу чи інших дій, які б свідчили про їх незаконність і призвели до примусового підписання нею протоколу та інших документів, що містяться у справі.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1. обґрунтовано визнано винною у порушенні передбачених пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України вимог та скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на неї накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази; те, що учасники процесу не заявляли клопотань про приєднання або витребування доказів по справі; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту жодних належних та допустимих доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги надано не було.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подала ОСОБА_1.,залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 березня 2017 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП й накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та постановлено стягнути судовий збір у розмірі 320,00 грн., - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Стан