Справа № 162/637/17
Номер провадження 3/162/186/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Гладіч Н.І.,

за участю секретаря Гичук О.М.,

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу, що надійшла від Луцького прикордонного загону ВПС „Дольськ, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, приватного підприємця, до адмінвідповідальності не притягувався,

за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, --

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ПнРУ № 301542 від 29.06.2017 року ОСОБА_1 29 червня 2017 року близько 09 год 10 хв в районі прикордонного знаку 0396Б-0396В ІПЗ № 1340 відділу прикордонної служби "Дольськ" Луцького прикордонного загону на території Великоглушанської сільської ради Любешівського району, здійснив незаконний перетин державного кордону України до 4 м в напрямку Україна Республіка Білорусь та у зворотньому напрямку поза пунктом пропуску через державний кордон України, чим порушив вимоги ст. 9 Закону України „Про державний кордон України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

ОСОБА_1 в суді факт правопорушення не визнав. Пояснив, що 29 червня 2017 року із своєю сестрою ОСОБА_2 та її неповнолітнім сином ОСОБА_3 перебував в лісовому масиві на території Великоглушанської сільської ради Любешівського району поблизу Державного кордону України, де збирали чорниці. Близько 09 год до його з племінником ОСОБА_3 підійшли прикордонники та запропонували підійти до лінії Державного кордону України для перевірки щодо можливого незаконного перетину ним кордону, а саме співставлення слідів. На вимогу інспектора прикордонної служби ОСОБА_4 він пройшов по виявлених слідах перетину кордону, після чого його звинуватили у незаконному перетині Державного кордону України та разом із неповнолітнім племінником ОСОБА_3 доставили до відділення інспекторів прикордонної служби с. Ветли Любешівського району, де відносно нього склали протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП. Вказав, що державний кордон не перетинав, коли проходив по слідах на вимогу інспектора прикордонної служби йому не відомо чи перетнув державний кордон, оскільки там розмежувальних знаків не було і він не обізнаний де саме проходить лінія Державного кордону України. Просить закрити провадження у справі за відсутністю складу вказаного правопорушення в його діях.

Ознайомившись із матеріалами справи, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, допитавши свідків, дослідивши додані докази, суд вважає, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі ст. 247 п. 1 КУпАП за відсутністю складу в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, з слідуючих підстав.

Так, допитані в суді свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2, кожен зокрема, повністю підтвердили дані під час розгляду справи пояснення ОСОБА_1 Неповнолітній ОСОБА_3 ствердив, що бачив як саме прикордонники запропонували ОСОБА_1 підійти до лінії Державного кордону України та пройтися через неї, щоб порівняти сліди. Доповнив, що на вимогу інспекторів прикордонної служби він трактором ОСОБА_1 завіз його до відділення інспекторів прикордонної служби в с. Ветли Любешівського району. Ствердив, що ОСОБА_1 лінію Державного кордону України не перетинав.

Свідок ОСОБА_2 показала, що 29 червня 2017 року разом із братом ОСОБА_1, неповнолітнім сином ОСОБА_3 та іншими односельчанами збирали ягоди чорниці у лісі неподалік Державного кордону України. ОСОБА_1 та її неповнолітній син ягоди збирали разом. Через деякий час виявила відсутність брата, сина та трактора, яким вони приїхали. Повідомила, що неповнолітнього сина затримали прикордонники без її згоди і відома, утримували на заставі впродовж майже 4-х годин. З їх відома та мовчазної згоди син керував трактором, оскільки ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного спяніння. Ствердила, що син повідомив їй, що ні він, ні ОСОБА_1 лінію Державного кордону України не перетинали, натомість саме прикордонники підвели їх до лінії кордону, де заставили ОСОБА_1 зайти на контрольну слідові смугу.

Свідок ОСОБА_4 показала, що 29 червня 2017 року під час перебування в наряді по охороні Державного кордону України з інспектором прикордонної служби ОСОБА_5 в районі прикордонного знаку 0396Б-0396В ІПЗ № 1340 відділу прикордонної служби "Дольськ" Луцького прикордонного загону на території Великоглушанської сільської ради Любешівського району виявили сліди перетину лінії Державного кордону України, де неподалік бачили ОСОБА_1 та ОСОБА_3, яким пропонували підійти до лінії кордону, однак заперечила, що пропонували ОСОБА_1 пройти по контрольно-слідовій смузі. Викликаний нею наряд прикордонників доставив порушників до відділення інспекторів прикордонної служби з місцем дислокації в населеному пункті с. Ветли Любешівського району. Не заперечувала, що протокол про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення не був складений, а ОСОБА_1 та неповнолітній ОСОБА_3 без відома батьків останнього були доставлені на заставу.

З доданих до протоколу про адміністративне правопорушення рапортів ВПС „Дольськ вбачається, що ОСОБА_1 29.06.2017 року о 09 год на території Великоглушанської сільської ради Любешівського району на відстань 1м від лінії Державного кордону України в районі прикордонного знаку 0396Б-0396В здійснив незаконний перетин Державного кордону України поза пунктом пропуску через Державний кордон України.

Крім того, суддя констатує, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, як-то пояснення свідків, схеми тощо. Наявні в матеріалах справи рапорти інспекторів прикордонної служби ОСОБА_4 та ОСОБА_6 містять лише відомості про факт ніби-то вчинення ОСОБА_1 незаконного перетинання Державного кордону України.

Викликані до суду в якості свідків прикордонники ОСОБА_7 та ОСОБА_6, яким могли б бути відомі обставини правопорушення, на розгляд справи не зявились, начальник Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України ОСОБА_8 прохання суду про забезпечення явки в суд свідків інспекторів прикордонної служби ОСОБА_7 та ОСОБА_6 проігнорував, відповіді не надав.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 204-1 КУпАП відповідальність за даною нормою настає в разі перетинання або спроби перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Субєктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Однак під час розгляду справи встановлено, що умислу на незаконне перетинання чи спробу такого перетинання у ОСОБА_1 не було, так як останній, як установлено судом, на вимогу інспектора прикордонної служби ОСОБА_4 пройшовся по слідах невідомої особи можливого незаконного перетину Державного кордону України.

Разом з тим, як убачається з показів ОСОБА_4 щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не на місці ніби-то вчиненого правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, а в приміщенні відділення інспекторів прикордонної служби з місцем дислокації в населеному пункті с. Ветли Любешівського району, показів свідка ОСОБА_2 щодо відсутності ОСОБА_1 та неповнолітнього ОСОБА_9 протягом більше 4-х годин, та відсутності в матеріалах справи протоколу про адміністративне затримання ОСОБА_1 та неповнолітнього ОСОБА_9, суд констатує про неналежне виконання своїх посадових обовязків інспекторами прикордонної служби ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_7

Таким чином, під час розгляду справи в суді не здобуто належних та допустимих доказів щодо вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Показання свідка ОСОБА_4 суд вважає неправдивими, оскільки вони спростовуються іншими дослідженими в суді доказами.

Крім того, Європейський суд з прав людини, прецедентне на практика якого є частиною українського національного законодавства, зважаючи на розмір, профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених КУпАП, вважає адміністративні провадження кримінальними для цілей застосування Конвенції захист прав людини і основоположних свобод.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що як і у кримінальних провадженнях у адміністративних справах національні суди мають бути неупередженими, безсторонніми і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті є Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення у справах „Малафєєва проти Росії від 30.05.2013 року, „Карелін проти Росії від 20.09.2016 року.

За таких обставин в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, а тому справа підлягає закриттю відповідно до ст. 247 п. 1 КУпАП за відсутністю складу в його діях адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 247, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу в його діях адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Любешівський районний суд протягом десяти днів з дня винесення.

Головуючий: