Справа № 758/3085/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2017 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Отвіновський П. Л., розглянувши матеріали, які надійшли від УЗЕ у м. Києві ДЗЕ НП України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українки, громадянки України, на момент інкримінованого їй правопорушення, працювала на посаді директора КП "Київреклама", проживаючої за адресою: АДРЕСА_1,-

за ч. 1 ст. 172-9 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

згідно протоколу № 9 від 27 лютого 2017 року ОСОБА_1, розпорядженням Київського міського голови від 30.06.2015 № 419 призначено директором комунального Підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» з 01.07.2015 на контрактній основі.

Відповідно до п. 7.2. Розділу 7 Статуту КП «Київреклама» підприємство очолює директор, який призначається на посаду та звільняється з посади розпорядженням Київського міського голови на контрактній основі, за поданням заступника голови згідно з розподілом обов'язків та погодженням із першим заступником голови Київської міської державної адміністрації.

Відповідно до п. 4 ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції» безпосередній керівник або керівник органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади, якому стало відомо про конфлікт інтересів підлеглої йому особи, зобов'язаний вжити передбачені цим Законом заходи для запобігання та врегулювання конфлікту інтересів такої особи.

Положенням п. 7.4.11 Розділу 7 Статуту КП «Київреклама» визначено, що директор підприємства призначає на посади і звільняє з посад у встановленому порядку заступників директора підприємства, керівників та спеціалістів структурних підрозділів, інших працівників підприємства.

Відповідно до посадової інструкції начальника відділу з демонтажу комунального підприємства «Київреклама» затвердженою директором КП «Київреклама» ОСОБА_1 від 27.10.2015 до основних завдань та обов'язків начальника відділу є подання керівництву підприємства пропозицій про призначення, звільнення з посад та переміщення працівників відділу, заохочення та накладення стягнень.

Згідно з посадовою інструкцією провідного фахівця відділу з демонтажу комунального підприємства «Київреклама» затвердженого директором КП «Київреклама» ОСОБА_1 провідний фахівець відділу призначається і звільняється з посади за наказом директора підприємства за поданням начальника відділу у встановленому законодавством порядку.

Як інкриміновано начальник відділу із демонтажу КП «Київреклама» ОСОБА_2, до основних завдань та обов'язків якого входить подання керівництву підприємства пропозицій про призначення, звільнення з посад та переміщення працівників відділу, заохочення та накладення стягнень погодив призначення на посаду провідного фахівця відділу з демонтажу КП «Київреклама» ОСОБА_3, який є його батьком, про що зробив відповідну відмітку на заяві останнього від 21.09.2015.

Родинні зв'язки начальника відділу з демонтажу КП «Київреклама» ОСОБА_2 та провідного фахівця відділу з демонтажу КП «Київреклама» ОСОБА_3 підтверджуються копією свідоцтва про народження ОСОБА_2, копією паспорта громадянина України ОСОБА_3

У своїх поясненнях ОСОБА_2 зазначив, що у вересні 2015 року він звернувся до керівництва КП «Київреклама» із особистим проханням щодо працевлаштування свого батька ОСОБА_3. В той час у його відділі перебувала вакантна посада провідного фахівця відділу. Першочергово він звернувся до першого заступника директора КП «Київреклама» ОСОБА_4. На що той відповів, що є така можливість. Зі слів ОСОБА_2 у його присутності перший заступник директора КП «Київреклама» ОСОБА_4, зателефонував до ОСОБА_1, яка на той час перебувала на посаді директора КП «Київреклама», та повідомив, що начальник відділу з демонтажу ОСОБА_2 має бажання працевлаштувати свого батька ОСОБА_3 у цей же відділ, на що остання не заперечувала.

Положенням ст. 29 ЗУ «Про запобігання корупції» визначено, що одним із шляхів зовнішнього врегулювання конфлікту інтересів є усунення особи від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 30 ЗУ «Про запобігання корупції» усунення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів здійснюється за рішенням керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, у випадках, якщо конфлікт інтересів не має постійного характеру та за умови можливості залучення до прийняття такого рішення або вчинення відповідних дій інших працівників відповідного органу, підприємства, установи, організації.

Усунення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів, а також залучення до прийняття такого рішення або вчинення відповідних дій інших працівників відповідного органу, підприємства, установи, організації здійснюється за рішенням керівника органу або відповідного структурного підрозділу, в якому працює особа.

Таким чином на думку ст. о/у ОСОБА_5, ОСОБА_1 перебуваючи на посаді директора КП «Київреклама», до повноважень якої входило призначення на посаду та звільнення з посади усіх працівників підприємства, достовірно знаючи, що начальник відділу з демонтажу КП «Київреклама» ОСОБА_2 є сином кандидата на посаду провідного фахівця вказаного відділу ОСОБА_3, та те що, провідний фахівець відділу призначається і звільняється з посади наказом директора підприємства за поданням начальника відділу у встановленому порядку визначеному посадовою інструкцією начальника та провідного фахівця відділу з демонтажу КП «Київреклама», які затверджено безпосередньо нею відповідно до положень статуту КП «Київреклама», не вжила заходів передбачених Законом України «Про запобігання корупції» для запобігання та врегулювання реального конфлікту інтересів у діях ОСОБА_2, шляхом його усунення від прийняття рішення стосовно погодження заяви батька на працевлаштування у зазначений відділ. Реальний конфлікт інтересів у діях ОСОБА_2 виразився у суперечності між його приватним інтересом, у вигляді бажання працевлаштування його батька з одного боку та між його службовими повноваженнями, визначеними посадовою інструкцією начальника відділу з демонтажу КП «Київреклама», щодо подання керівництву пропозицій про призначення працівників відділу, з іншого боку.

У подальшому ОСОБА_1 незважаючи на наявність у діях ОСОБА_2 реального конфлікту інтересів підписала наказ №453-К від 21.09.2015 «Про прийняття на роботу ОСОБА_3» яким безпосередньо призначено ОСОБА_3 на посаду провідного фахівця відділу з демонтажу КП «Київреклама».

Отже на думку ст. о/у ОСОБА_5, ОСОБА_1, будучи суб'єктом відповідальності за вчинення корупційного правопорушення згідно пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції», директором комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама», розташованого за адресою: м. Київ, Боричів узвіз, 8, порушила вимоги ч. 4 ст. 28, ст. 30 даного Закону, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та керівником органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади, якому стало відомо про конфлікт інтересів підлеглої йому особи, не вжила передбачені Законом України «Про запобігання корупції» заходи для запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діях начальника відділу із демонтажу КП «Київреклама» ОСОБА_2, який погодив призначення на посаду провідного фахівця відділу з демонтажу КП «Київреклама» ОСОБА_3, який є його батьком шляхом його усунення від прийняття рішення стосовно погодження заяви батька на працевлаштування у зазначений відділ.

У суді ОСОБА_1, свою вину не визнала та пояснила, що безпосереднім керівником начальника відділу з демонтажу КП «Київреклама» ОСОБА_2 у відповідності до розподілу обов'язків між директором, першим заступником та заступниками КП «Київреклама», затвердженого наказом від 09.07.2015 р., був перший заступник директора КП «Київреклама» ОСОБА_4

ОСОБА_2 в межах своїх функціональних повноважень, незважаючи на наявність в своїх діях конфлікту інтересів, погодив призначення на посаду провідного фахівця відділу з демонтажу КП «Київреклама» ОСОБА_3, який є його батьком, не попередивши при цьому свого безпосереднього керівника.

На заяві від 21.09.2015 р. ОСОБА_3 не міститься жодного зауваження щодо наявності конфлікту інтересів між ним та керівником відділу з демонтажу. Більше того, на вказаному документі міститься підпис провідного фахівця з кадрів, який є відповідальною особою за відбір працівників. Крім того, підпис ОСОБА_2 на заяві стоїть без його прізвища та ініціалів, а оскільки на підприємстві працює близько ста осіб, а перелік необхідних до подачі документів не містить обов'язковості надання свідоцтва про народження, то родинний зв'язок між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неможливо було виявити без додаткової перевірки або без попередження самим ОСОБА_6 про наявність конфлікту інтересів, як це передбачено законодавством. відповідно п. 2 ч. 1 ст. 28 вказаного Закону, особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника.

Самим ОСОБА_2, як безпосереднім керівником ОСОБА_3, не прийнято дій та рішень щодо врегулювання конфлікту інтересів (ініціювання звільнення, переведення працівника), чим вчинено адміністративне правопорушення за ст. 172-7 КУпАП.

Відтак передумовою відповідальності за ст. 172-9 КУпАП є факт вчинення іншою посадовою особою корупційного правопорушення, за яке така особа притягнута до встановленої законом відповідальності.

Однак, старшим оперуповноваженим УЗЕ у м. Києві ДЗЕ НП України майором поліції ОСОБА_5 не наведено жодних доказів про вчинення будь-яких корупційних дій заступником директора ОСОБА_4, провідним фахівцем з кадрів або начальником відділу з демонтажу КП «Київреклама» ОСОБА_2 У зв'язку з цим висновки ОСОБА_5 про доведеність вини у невжитті нею заходів щодо протидії корупції є необгрунтованими, оскільки в її діях відсутній умисел щодо одержання неправомірної вигоди (прийняття матеріальних благ, пільг і переваг), а відтак ознаки корупції і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-9 КУпАП відсутні. Викладене у протоколі твердження відносно того, що їй було достовірно відомо про реальний конфлікт інтересів у діях ОСОБА_2 є припущенням оперуповноваженого ОСОБА_5, не підтверджується належними доказами та спростовується фактичними обставинами справи. Вона не знала про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батько та син.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що з червня 2015 року працює у КП «Київреклама» менеджером з підбору персонала. До її функціональних обов'язків входило забезпечення вакантних посад персоналом, проведення співбесід, ведення кадрового документообліку. Для того, щоб працевлаштуватись в КП «Київреклама» необхідно подати резюме. Якщо по резюме особа підходить її запрошують на першу співбесіду і якщо людина відповідає вимогам далі влаштовують співбесіду з начальником відповідного відділу. Після співбесіди з начальником відділу якщо особа підходить її влаштовують на роботу. Для цього ОСОБА_7 готує пакет документів до якого входять заява, проект наказу і передає керівнику підприємства на підпис. При працевлаштуванні на роботу ОСОБА_3 вона перевіряла так само як і всіх інших. При опрацюванні всіх документів ОСОБА_3 не було відомо, що він є батьком ОСОБА_2 про це з них ніхто не повідомляв. Сумніві в тому, що Павленки можуть мати родинні зв'язки в ОСОБА_7 не виникло, оскільки в той час на підприємстві працювало багато людей з однаковими прізвищами. Про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були між собою близькими родичами, а саме батьком та сином стало відомо лише у жовтні 2016 року. В той період ОСОБА_1 вже не працювала в «Київреклама». Після того як було встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батько та син, було вжито заходів реагування. Про те чи знала ОСОБА_1 про подинні зв'язки ОСОБА_3 їй нічого не відомо, однак думає, що не було відомо, оскільки ніхто на той час про це ще не знав.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що в «Київреклама» головним бухгалтером вона працює з 2015 року. До її обов'язків входить ведення бухгалтерського обліку. Про родинні зв'язки ОСОБА_3 їй стало відомо лише в кінці 2016 року. Про те чи знала ОСОБА_1 про родинні зв'язки ОСОБА_3 їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що він працює на посаді першого заступника в КП «Київреклама». ОСОБА_2 ніколи не звертався до нього з приводу дозволу на працевлаштування на вакантні посади будь-яких осіб у свій відділ, осіб у тому числі і свого батька, оскільки працевлаштування осіб не входить до його прямих функціональних обов'язків. Також ОСОБА_4 категорично заперечив той факт, що він в присутності ОСОБА_2 телефонував ОСОБА_1 з приводу надання нею дозволу на працевлаштування у відділ ОСОБА_2 свого батька ОСОБА_3

Згідно оголошених показань ОСОБА_2 убачається, що відповідно до наказу №427-К від 14.09.2015 «Про переведення ОСОБА_2» із посади заступника начальника відділу з демонтажу переведено постійно на посаду начальника відділу з демонтажу з 14.09.2015 з посадовий окладом 10 000 гривень на місяць відповідно до штатного розпису на підставі його заяви від 14.09.2015 року.

Згідно із посадовою інструкцією начальника відділу з демонтажу комунального підприємства «Київреклама» затвердженою директором КП «Київреклама» від 27.10.2015 начальник відділу призначається і звільняється із посади наказом директора підприємства у встановленому законом порядку. До його основних завдань на посаді начальника відділу входило організація роботі відділу з демонтажу у межах Положення про відділ демонтажу КП «Київреклама»; формування щоденних планів-графіків (виробничих завдань) на демонтаж рекламних засобів, встановлених з порушенням чинного законодавства у відповідності до наказу робочого органу «Про демонтаж рекламних засобів»; розподіл обов'язків між працівниками відділу відповідно до виробничої необхідності; подання керівництву підприємства пропозицій про призначення, звільнення з посад та переміщення працівників відділу, заохочення та накладення стягнень.

У вересні 2015 року він звернувся до керівництва із особистим проханням щодо працевлаштування свого батька ОСОБА_3. В той час у відділі ОСОБА_2 перебувала вакантна посада провідного фахівця відділу. Першочергово ОСОБА_2 звернувся до першого заступника директора КП «Київреклама» ОСОБА_4. На що він відповів, що є така можливість. У присутності ОСОБА_2 він зателефонував до директора КП «Київреклама» ОСОБА_1, та остання надала дозвіл на працевлаштування батька ОСОБА_2 на посаду провідного фахівця відділу з демонтажу, начальником якого він був.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та свідків, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1, складу адміністративного правопорушення виходячи з наступного.

У ч. 1 ст. 172-9 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за невжиття передбачених законом заходів посадовою чи службовою особою органу державної влади, посадовою особою місцевого самоврядування, юридичної особи, їх структурних підрозділів у разі виявлення корупційного правопорушення.

В ч. 4 ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції» зазначено, що безпосередній керівник або керівник органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади, якому стало відомо про конфлікт інтересів підлеглої йому особи, зобов'язаний вжити передбачені цим Законом заходи для запобігання та врегулювання конфлікту інтересів такої особи.

Проаналізувавши всі надані докази, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не було відомо про конфлікт інтересів у ОСОБА_2 та ОСОБА_3, оскільки як повідомила в судовому засіданні ОСОБА_1 в КП «Київреклама» коли вона була її директором працювало більше ніж сто працівників, серед яких були працівники з однаковими прізвищами, а тому коли вона підписувала наказ про прийняття на роботу ОСОБА_3 в неї не виникло ніякої підозри, що начальник відділу із демонтажу ОСОБА_2 та провідний фахівець відділу демонтажу ОСОБА_3 можуть бути близькими родичами. Крім того, вона особисто не проводила співбесіду при прийомі на роботу ОСОБА_3 і не перевіряла його документи, вона лише підписала наказ про прийняття ОСОБА_3 на роботу. Доказів того, що ОСОБА_1 була достовірно обізнана в тому, що у ОСОБА_3 існує конфлікт інтересів, окрім показів ОСОБА_2 суду не надано.

Що стосується письмових показів ОСОБА_2 з приводу того, що коли в його відділі звільнилась посада провідного фахівця він вирішив на цю посаду влаштувати свого батька і з приводу цього звернувся до першого заступника ОСОБА_9, який в його присутності зателефонував до ОСОБА_1 і вона в телефонному режимі надала на це згоду, суд відноситься до них критично, оскільки ці покази були в судовому засіданні спростовані самим ОСОБА_9, який наполягав у суді, що таких подій не могло бути, оскільки до його функціональних обов'язків не входило погодження з керівниками відділів призначення на посади працівників. Мету надання таких показів ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 суду встановити не вдалось.

Крім, цього ОСОБА_1 інкриміновано, що вона не вжила передбачених законом заходів у разі виявлення корупційного правопорушення, а саме не вжила передбачені Законом України «Про запобігання корупції» заходи для запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діях начальника відділу із демонтажу КП «Київреклама» ОСОБА_2, який погодив призначення на посаду провідного фахівця відділу з демонтажу КП «Київреклама» ОСОБА_3, який є його батьком шляхом його усунення від прийняття рішення стосовно погодження заяви батька на працевлаштування у зазначений відділ, за що на ОСОБА_2 складено протоколи про адміністративні правопорушення передбачені ст. 172-7 КУпАП.

В ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції» зазначено, що корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей.

Суд аналізуючи вищенаведені терміни вважає, що дії які інкриміновано ОСОБА_1 не підпадають під диспозицію ч. 1 ст. 172-9 КУпАП, оскільки за корупційне правопорушення, законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Отже законодавець чітко визначив, які саме дії підпадають під визначення корупційне правопорушення та яка саме відповідальність настає за його вчинення. Адміністративна відповідальність серед цього переліку відсутня.

ОСОБА_2 інкримінують ст. 172-7 КУпАП порушення вимог запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, тобто дії що не містять ознаки корупції і не можуть вважатися корупційним правопорушенням, а віднесені законодавцем до адміністративних правопорушень пов'язаних з корупцією і за що передбачена лише адміністративна відповідальність.

Об'єктивна сторона адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-9 КУпАП виражається у невжитті передбачених законом заходів у разі виявлення корупційного правопорушення, тобто бездіяльність суб'єкта проступку щодо обов'язку для вжиття передбачених законом заходів у разі виявлення корупційного правопорушення.

Оскільки дії ОСОБА_2 не відносяться до корупційного правопорушення то в даному випадку відсутня об'єктивна сторона адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-9 КУпАП яку інкриміновано ОСОБА_1 в зв'язку із цим суд вважає, що в діях останньої відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-9 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 247, 291, 294, КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-9 КУпАП в зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення - закрити.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження (внесення подання прокурора) цієї постанови.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Скарга, подання прокурора подаються до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя П. Л. Отвіновський