П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 530/964/17

Номер провадження 3/530/172/17

24.07.2017 р. Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Водолага А.В., при секретарі Стрілець Л.Г., з участю прокурора Чубенка А.І., представника Управління захисту економіки в Полтавській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_1, особи, що притягуєтьсядоадм. Відповідальності ОСОБА_2, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління захисту економіки в Полтавській області Департаменту захисту економіки Національної Поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого на посаді секретаря Зіньківської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_3, одружений, неповнолітніх дітей на утриманні немає, раніше до адміністративної і кримінальної відповідальності не притягувався,

за вчинення адміністративних корупційних правопорушень передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

11 липня 2017 року до Зіньківського районного суду надійшли адміністративні протоколи з Управління захисту економіки в Полтавській області Департаменту захисту економіки Національної Поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого на посаді секретаря Зіньківської міської ради Полтавської області, за вчинення адміністративних корупційних правопорушень передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Відповідно вимогст. 36 КУпАП протоколи про адміністративні правопорушення передбачені ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП, розглядались в одному провадженні, справа № 530/964/17.

Згідно матеріалів про вчинення адміністративного корупційного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-7, ОСОБА_3 будучи суб»єктом відповідальності за вчинення корупційних та пов»язаних з корупцією правопорушень, відповідно до п. «б» пункту 1 частини 1статті 3 Закону України « Про запобігання корупції», порушив вимоги щодо запобігання корупції та врегулювання конфлікту інтересів, передбачені п.п. 1,2,3,4, ч.1ст. 28, ч.1ст.35 Закону України «Про запобігання корупції»,ч.1ст.59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування», вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, тобто адміністративне правопорушення, пов»язане з корупцією.

Згідно матеріалів про вчинення адміністративного корупційного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-7, ОСОБА_3 будучи суб»єктом відповідальності за вчинення корупційних та пов»язаних з корупцією правопорушень не повідомив у встановленому законом випадках та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів.

Під час судового розгляду справи представник Управління захисту економіки в Полтавській області Департаменту захисту економіки Національної Поліції України обґрунтував правову підставу притягнення до адміністративної відповідальності за скоєння корупційних правопорушень секретаря Зіньківської міської ради ОСОБА_3 відповідно описової частини протоколів направлених до суду.

ОСОБА_3 під час судового розгляду справи своєї вини у вчиненні інкримінуємих йому корупційних діянь не визнав в повному обсязі і своє невизнання обґрунтував в письмовому вигляді, які попросив приєднати ло матеріалів справи. В основу його невизнання вини у вчиненні інкримінуємих йому корупційних діянь, посилається на Конституцію України, неврегульованість вказаних питань в правовому полі, відсутність його особистого інтересу. Повідомив суд, що при таємному голосуванні під час обрання його секретарем міської ради, проти був один голос, це був його голос, що підтверджується тим, що при голосуванні депутатів по результатах таємного голосування, яке відкрите, тільки він утримався, що зафіксованов протоколі.

Прокурор вважає, що протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, секретаря Зіньківської міської ради Полтавської області, за вчинення адміністративних корупційних правопорушень передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП, складені законно, в його діях є склади адм.. правопорушень, по яких він притягується до відповідальнсті.

Заслухавши пояснення представника органу владних повноважень ОСОБА_1, пояснення особи, що притягується до адм. Відповідальності, думку прокурора, вивчивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку, провідсутність в діях ОСОБА_3М складів адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 будучи депутатом Зіньківської районної ради Полтавської області, взяв участь у таємному голосуванні за обрання себе секретарем Зіньківської міської ради Полтавської області. За версією органу, який склав протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст.172-7 КУпАП, ОСОБА_3.. не повідомив колегіальний орган (сесію міської ради) про наявність у нього реального конфлікту інтересів та не усунувся від таємного голосування з вказаного питання і віддав свій голос належним чином, в результаті чого допустив виникнення реального конфлікту інтересів в своїй депутатській діяльності.

Виходячи з аналізу ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, адміністративна відповідальність в даному випадку настає у разі неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів - наявної суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст.172-7 КУпАП настає у разі вчиненні дій чи прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтересів, тобто за наявності суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що вплинуло на обєктивність або неупередженість вчинення таких дій, або прийняття таких рішень.

Відповідно до Примітки 2 до ст. 172-7 КУпАП, під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції", реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, а приватний інтерес-будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами.

Для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, необхідно встановити наявність обовязкової сукупності таких юридичних фактів, як: 1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об'єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає.

Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією.

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», правопорушення, повязане з корупцією, це - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Під реальним конфліктом інтересів, згідно з п. 11 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» та приміткою до ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та його службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Відповідно до п. 12 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у звязку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

За змістом наведених норм обовязковою умовою складу адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст. 172-7 та ч. 2 ст.172-7 КУпАП, є наявність реального конфлікту інтересів, як суперечності між приватним інтересом особи та його службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність прийняття цією особою рішень, вчинення чи не вчинення дій на відповідній посаді, в тому числі у стосунках з фізичними чи юридичними особами.

В цьому контексті, голосування, в якому брав участь ОСОБА_3, не стосувалось будь-яких інших фізичних чи юридичних осіб, не впливало і не могло вплинути на обєктивність прийняття ним рішень або вчинення чи не вчинення дій на посаді. Можливість використання ним посади секретаря міської ради в своїх інтересах в майбутньому при вирішенні тих чи інших службових завдань, є нічим іншим, як припущенням, що не може мати в даному випадку будь-яких правових наслідків.

Разом з тим, беручи участь у голосуванні ОСОБА_3 виконував свої представницькі, тобто публічні, функції як депутат міської ради. Відповідно ч. 4 ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування», депутат зобов'язаний брати участь у роботі сесій ради, засідань постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано. Згідно ч. 6 ст. 49 Закону, депутат має право ухвального голосу з усіх питань, які розглядаються на сесіях ради, а також на засіданнях постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано.

Обрання на посаду секретаря міської ради не є особистим привілеєм особи, яка виконує представницькі функції в громаді, а покладає на особу публічні обовязки, визначені законом. Оплату його праці в цьому випадку слід розцінювати як умову договору про публічну службу (трудового договору) та як матеріальне забезпечення за виконання відповідних обовязків, а не як пільгу чи перевагу. Відповідно ст.1 Закону України «Про місцеве самоврядування», посадова особа місцевого самоврядування це особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження у здійсненні організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Таким чином, орган, який склав протоколи про адміністративні правопорушення, на думку суду, допустив помилкове тлумачення ч.1 ст. 172-7 та ч. 2 ст.172-7 КУпАП та положень ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» при правовій оцінці голосування депутата при обранні його на виборну посаду. За вказаного тлумачення ставиться під сумнів законність участі діючих депутатів усіх рівнів у відповідних виборах народних депутатів України, сільських чи міських голів, старост обєднаних громад, у виборах на виборні посади у цих органах при таємному голосуванні без офіційного повідомлення про конфлікт інтересів відповідної ради, що суперечить основним засадам виборчого законодавства та законодавства, яке регламентує діяльність законодавчого органу та органів місцевого самоврядування.

При цьому слід також врахувати, що чинним законодавством не передбачено відповідальності за волевиявлення під час таємного голосування.

При викладених обставинах, судом встановлена відсутність події самих правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, а також обовязкові складові для притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за вказані правопорушення, зокрема наявність у останнього умислу на їх вчинення.

Викладене, узгоджується із положеннями ч.3 ст. 62 Конституції України, згідно якої обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, що стосується й обвинувачень в адміністративних правопорушеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вищезазначене також вказує на відсутність у суду законних підстав для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справі не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про запобігання корупції», ч.1,ч.2 ст.172-7, ст.ст.36, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 289, 294 КУпАП,суд, -

П о с т а н о в и в:

Закрити провадження по справі про притягнення ЧикалоВолодимира Михайловича до

адміністративної відповідальності, за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Судові витрати покласти на державу.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Полтавської області через Зіньківський районний суд Полтавської області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію постанови направити сторонам.

СуддяОСОБА_4