АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/812/2017 Суддя у першій інстанції: Федюк О.В.
Категорія: ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м.Києва Фрич Т.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 08 лютого 2017 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Темірату,Карагандинської області, Республіка Казахстан, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 08 лютого 2017 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення, у виді штрафу у розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 51 грн.

ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно ст.36 КУпАП, остаточно призначено ОСОБА_5, адміністративне стягнення, у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір, що на день винесення постанови становить 320 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням захисник ОСОБА_4, в інтересах ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Дніпровського районного суду м. Києва змінити у частині визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП у зв'язку з відсутністю події.

На обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги вказує, що в постанові зазначено, що ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП о 00 годні 30 хвилин, однак свідок ОСОБА_6 стверджує, що ОСОБА_3 та вона приїхали в 00 год. 30 хв. в нормальному стані. Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 стверджують, що ОСОБА_3 приїхав о 03 год. 00 хв. та вийшов з машини хиткою ходою. Таким чином жоден із свідків не зазначає, що ОСОБА_3 з'явився на АЗС в 00.30 в стані алкогольного сп'яніння, при цьому вказані обставини встановлені судом.

Крім того, апелянт зазначає, що показання свідків записані одночасно під диктовку працівників поліції, які для дачі пояснень в суді, жодного разу не з'явилися.

Також апелянт вказує, що з моменту приїзду на АЗС, тобто з 00.30 хв. водій ОСОБА_3 не керував автомобілем, а транспортний засіб з території забрав евакуатор. Таким чином, ОСОБА_3 не керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, а лише знаходився в такому стані на території АЗС.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_3 22 листопада 2016 року близько 00 години 30 хвилин, керував автомобілем НОМЕР_1, по п-ту Броварському, в м. Києві, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: почервоніння обличчя, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, не чітка мова. Від проходження медичного огляду у лікаря нарколога, у встановленому законом порядку - відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Крім того, ОСОБА_3 22 листопада 2016 року близько 04 години 50 хвилин в м. Києві по п-ту Броварському, 11-Б, перебуваючи в громадському місці виражався нецензурною лексикою, показував непристойні жести в бік співробітників поліції.

З такими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_3 пояснив, що 22 листопада 2016 року о 00 год. 30 хв. він не керував автомобілем НОМЕР_1, по п-ту Броварському, в м. Києві, а просто сидів у ньому, який перебував у нерухомому стані на автозаправній станції «ВОК». Через деякий час, до нього підійшли інспектори патрульної поліції та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, однак він відмовився, оскільки він і без огляду знав, що перебуває в стані алкогольного сп'яніння, при цьому транспортним засобом не керував.

В той же час, як вбачається з рапорту інспектора роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції у м. Києві Габро Р.О., 22.11.2016 року патрулюючи території Дніпровського району м. Києва у складі екіпажу Форт- 409 за адресою: м. Київ, просп. Броварський, 11-б, виявили водія ОСОБА_3, який керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння.

Відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, 22.11.2016 року о 03 год. 30 хв. на АЗС заїхав автомобіль НОМЕР_1 з якого вийшов водій та зайшов в приміщення АЗС з явними ознаками алкогольного сп'яніння.

Таким чином, пояснення ОСОБА_3 надані під час апеляційного розгляду про те, що він не керував транспортним засобом «Сеат» д.н.з. НОМЕР_2, а лише знаходився в салоні автомобіля, суд вважає надуманими та не підтвердженими жодними доказами.

Більш того, ОСОБА_3 в суді першої та апеляційної інстанції повідомляв, що патрульні пропонували йому пройти огляд на стан сп'яніння, але він відмовився, оскільки він сам знав, що перебуває в стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Таким чином, пояснення ОСОБА_3 не відповідають фактичним обставинами справи та суд апеляційної інстанції оцінює їх критично та вважає їх неправдивими, даними з наміром уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суд розглянув справу без виклику свідків, то вони не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до статтей 272, 278-279 КУпАП не передбачено обов'язкової участі свідків при розгляді справ про адміністративні правопорушення.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування постанови суду, апеляційною інстанцією не встановлено.

Враховуючи викладене, вважаю, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4, в інтересах ОСОБА_3, на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 08 лютого 2017 року, слід залишити без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4, в інтересах ОСОБА_3, - залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 08 лютого 2017 року, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва Т.В.Фрич