АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2017 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Вотьканича Ф.А., при секретарях Головець М.А. та Федич Т.О., з участю особи, притягнутої до адмвнвстративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, запроваджену щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого, за апеляційною скаргою представника останнього адвоката ОСОБА_2 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 січня 2017 року.

В С Т А Н О В И В :

Зазначеною постановою судді Холявко Ю.В. визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного спяніння, за що йому призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 275,60 грн.

В оскарженій постанові судді від 04.01.2017 йдеться про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за таких обставин.

Так, Холявко Ю.В. 06.11.2016 о 05 год. 50 хв. керував автомобілем марки «Skoda felicia» д.н.з. «SO588AO» в Ужгород по вул. Одеська №14 в стані алкогольного спяніння..

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_2 просить вказану постанову судді скасувати, а провадження закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що огляд ОСОБА_1 на стан сп'яніння на місці зупинки за допомогою технічних засобів в присутності двох свідків працівниками патрульної поліції не проводився. ОСОБА_3 того, у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» вказаного вище протоколу про адміністративне правопорушення чітко вбачається, що по суті порушення ОСОБА_1 був не згідний з рішенням патрульних поліцейських під час оформлення адміністративного матеріалу, про що свідчить його письмове заперечення та власний підпис.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення № АП2 416249 від 06.11.2016 не може слугувати доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні певного правопорушення, оскільки він не відповідає вимогам ст.256 КУпАП і його не можна віднести до фактичних даних, на основі якого у визначеному законом порядку можливо встановити наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки в протоколі не зазначено належним чином факту керування його підзахисним своїм автомобілем, незгоди на проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння поліцейськими з використанням спеціальних технічних засобів. Тобто, відсутній факт того, що підзахисний гр. ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння поліцейськими з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, як передбачено ч.2 ст.266 КУпАП.

Окрім цього, жоден з матеріалів даного провадження, включаючи протокол чи рапорт працівника поліції не вказує на те, що ОСОБА_1 пропонувалося пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, від якого б він відмовився.

Аналізуючи висновок медичного освідчення № 444 від 06.11.2016, який мав складатися у відповідності до Інструкції, можна обґрунтовано стверджувати, що він не відповідає зазначеним вимогам, оскільки в ньому відсутнє посилання на відповідний акт обстеження. У відповідних графах в шапці документу необхідна інформація щодо номера часу та дати складання акту медичного огляду особи відсутня, що вказує на те, що він взагалі не складався. Тобто висновок № 444 від 06.11.2016 складений з порушенням вимог Інструкції і є недійсним.

Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1., опитавши працівника поліції, що склав протокол про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи апелянта, дослідивши матеріали справи , прийшов до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог КпАП України дотримався в повному обсязі.

Так, при розгляді справи суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.

Частиною 1 ст. 130 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З установлених у судовому засіданні обставин вбачається, щоОСОБА_1 06.11.2016 о 05 год. 50 хв. керував автомобілем марки «Skoda felicia» д.н.з. «SO588AO» в Ужгород по вул. Одеська №14 в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан сп'яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря нарколога ( м. Ужгород, вул.. Паризької комуни, 4а ).

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України доведена:

-протоколом про адміністративне правопорушення від 6 листопада 2016 року серії АП2 №416249;

-висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.11.2016 року;

-рапортом поліцейського роти №3 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4, який доповів, що склав адміністративний протокол відносно водія ОСОБА_1 , який 06.11.2016 о 05 год. 50 хв. керував автомобілем марки «Skoda felicia» д.н.з. «SO588AO» в Ужгород по вул. Одеська №14 в стані алкогольного спяніння.

Судом апеляційної інстанції, з метою усунення неповноти та необєктивності розгляду справи судом першої інстанції, про що йдеться в апеляції захисника, проведено з допитом учасників судового розгляду, допитано свідків, оглянуто відеоматеріал та досліджено письмові докази в справі.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 визнав факт перебування в стані алкогольного спяніння, однак заперечив факт керування автомобілем у такому стані. У ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 не зміг пояснити чому погодився пройти огляд на стан спяніння, не будучи водієм транспортного засобу, а тому його твердження, що він лише сидів у автомобілі, суд оцінює критично, як спосіб захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Також з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що протягом 6 листопада 2016 року вживав алкогольні напої, хотів забрати з автомобіля якісь документи, сів до транспортного засобу, тоді де до нього і підійшли працівники поліції та запропонували пройти медичний огляд на стан спяніння.

Такі доводи ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження і в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції,

Так, свідок ОСОБА_3 пояснила, що 6 листопада 2016 року о 05 год. 50 хв. зупинили автомобіль марки «Skoda felicia» д.н.з. «SO588AO» в Ужгород по вул. Одеська №14 під керуванням ОСОБА_1. Коли вони підійшли до водія, вказали йому про керування транспортним засобом без паска безпеки та зробили усне попередження, одночасно виявивши факт перебування водія з ознаками алкогольного спяніння та запропонували пройти медичний огляд на предмет виявлення стану спяніння. Все це було зафіксовано на відеокамеру.

Свідок ОСОБА_4 підтвердив вказані обставини та зазначив, що він особисто бачив, що автомобілем керував ОСОБА_1. Свідок також додав, що під час патрулювання вночі на вул. Одеській помітив, як керований ОСОБА_1 автомобіль переміщався ривками, то зупиняючись, то знову рухаючись. З даного автомобіля вийшла особа жіночої статі і зайшла в будинок №63 на вказаній вулиці. Побачивши це, він зупинив службовий автомобіль на відстані 35-40 м від автомобіля ОСОБА_1, а коли почав підходити до нього, автомобіль розвернувся і поїхав йому назустріч. Тоді він побачив, що водій не був пристебнутий паском безпеки і мерехтів задній габарит. Після цього він включив проблисковий маячок і автомобіль, керований ОСОБА_1 зупинився на його вимогу. Водій не заперечував, що перебуває в стані алкогольного спяніння і добровільно поїхав у наркодиспансер, де було підтверджено факт його перебування у стані алкогольного спяніння.

Окрім цього, з даних відеозапису, оглянутого в судовому засіданні, вбачається що до моменту зупинки ОСОБА_1 поліцейським патрулем, останній керував автомобілем, а після зупинки керованого ним транспортного засобу, намагався зясувати у поліцейських, що він порушив та причину його зупинки.

Зазначене свідчить про те, що до моменту його зупинки працівниками поліції ОСОБА_1 керував автомобілем та спростовують його твердження ОСОБА_1 про те, що він лише сидів у автомобілі, а не керував ним.

За таких підстав, апеляційний суд критично оцінює доводи апелянта щодо заперечення саме факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом після вжиття алкогольних напоїв, оскільки такі суперечать фактичним обставинам.

Твердження захисника в апеляції про порушення процедури огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння описаний в ст.266 КУпАП, невідповідність протоколу про адмінправопорушення вимогам ст.256 КУпАП та недійсність медичного освідчення № 444 від 06.11.2016, який , на його думку, складений з порушенням Інструкції, також не можна визнати обґрунтованими. Факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння з достовірністю встановлено в суді першої інстанціїю Даний факт в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечувався. Наведені в апеляційній скарзі захисника інші обставини не вплинули на висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім цього, жодних зауважень щодо дій працівників поліції в протоколі про адміністративне правопорушення та письмових поясненнях ОСОБА_1 не вносив, та не вказував про те, що він після вживання алкогольних напоїв транспортним засобом не керував. Таких зауважень ОСОБА_1 не вносив і до акту огляду, складеному в закладі охорони здоровя.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу винного і застосував щодо ОСОБА_1 вид і розмір стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а своє рішення з цього приводу належним чином мотивував.

На підставі викладеного, апеляційний суд прийшов до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги такими, що не знайшли свого підтвердження.

Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції апеляційним судом не виявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 7,251,252,294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 січня 2017 року щодо ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: