АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 643/7620/17 Головуючий 1 інстанції: Поліщук Т.В.
Провадження № 33/790/876/17
Категорія: ч. 2 ст. 212-3 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2017 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., за участю потерпілого ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 26.06.2017 року у відношенні ОСОБА_3,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Московського районного суду м. Харкова від 26.06.2017 року провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 212-3 КУпАП стосовно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 було закрито у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Суддею з посиланням за зміст протоколу про адміністративне правопорушення від 26.04.2017, складеного головним спеціалістом Відділу забезпечення діяльності регіональних представництв Секретаріату Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_6 було встановлено, що до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини зі скаргою звернувся ОСОБА_2 (далі - потерпілий) щодо порушення Київським районним судом міста Харкова його права на доступ до публічної інформації.

Суддя суду першої інстанції зазначив, що у вказаному протоколі відображено, що потерпілий ОСОБА_2 звернувся до суду із запитом від 13.07.2016 щодо надання йому інформації про загальний стаж роботи на посаді судді всіх суддів Київського районного суду міста Харкова.

У відповідь на запит листом від 18.07.2016 вих. № 07-03/Н-56 5/127/2016 року за підписом голови суду ОСОБА_3 на підставі статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та Типового переліку відомостей, що становлять службову інформацію, та які можуть міститися в документах з організаційної діяльності місцевих та апеляційних судів,- затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.10.2012 № 138, потерпілому було відмовлено у наданні запитуваної інформації.

Далі суддею у постанові від 26.06.2017 року було зазначено, що з метою поновлення права потерпілого на отримання запитуваної інформації до Київського районного суду міста Харкова було надіслано вимогу Представника Уповноваженого ОСОБА_5 від 17.08.2016 року № 11/15-Н271721.16/20-56.

У відповідь листом від 12.09.2016 року вих. № 07-07/К-117 за підписом голови суду ОСОБА_3 було повідомлено, що листом від 01.09.2016 вих. № 07-3/Н-56 право потерпілого було поновлено, зокрема, для потерпілого була виготовлена інформація, запитувану в запиті від 13.07.2016 року та направлена йому.

Суддя зазначив, що у зв'язку з закінченням строку, передбаченого ст. 38 КупАП, а саме сплину 3 місяців з моменту вчинення адміністративного правопорушення, без визначення питання винності або невинності особи, вказана справа підлягає закриттю.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 26.06.2017 року скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження обґрунтовуючи його тим, що справа відносно неї була розглянута за її відсутністю та копію оскаржуваної постанови отримала лише 03.07.2017 року, а з апеляційної скаргою звернулась 10.07.2017 року.

В апеляційній скарзі зазначає, що суддею суду першої інстанції було зазначено, що норма ст. 38 КУпАП є імперативною і не передбачає обов'язку суду визначати питання винності чи невинності особи, оскільки по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення, та всупереч такого висновку суддя вказав, що закінчився строк накладання стягнення, в зв'язку з чим апелянт вважає, що тим самим суддею було встановлено факт начебто вчинення нею (ОСОБА_3.) адміністративного правопорушення.

Також зазначає, що відповідно до порядку ведення та зберігання особових справ державних службовців, затвердженого наказом Національного агентства України з питань державної служби № 64 від 22.03.2017 року, зареєстрованого Міністреством юстиції України 15.04.2016 року за № 657/28697, особові справи державних службовців є документами з обмеженим доступом, і тому вважає, що посилання в протоколі про адміністративне правопорушення про необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом є безпідставним, та звертає увагу на те, що інформація з особових справ суддів віднесена до інформації з обмеженим доступом відповідним Порядком формування, ведення, та зберігання особових справ суддів, затвердженого рішенням Державної судовою адміністрації України від 20.05.2016 року та погодженого рішенням Ради суддів України № 5 від 04.02.2016 року.

Апелянт зазначає, що інформація, яка була запитувана ОСОБА_2 у запиті від 13.07.2016 року не була зафіксована у єдиному систематизованому документі, збір і надання такої інформації потребували проведення додаткового змістовного аналізу особових справ суддів, аналітичної роботи, підрахунку відомостей про загальний стаж усіх суддів.

Також на вказану постанову судді апеляційну скаргу подав ОСОБА_2, в якій просить змінити вказану постанову, та поновити строк на апеляційне оскарження обґрунтовуючи цю обставину тим, що суд першої інстанції не сповістив його належним чином про час та місце проведення судового засідання, а копію оскаржуваної ним постанови він отримав лише 07.07.2017 року замовленою кореспонденцією, та зазначає, що суд першої інстанції позбавив його можливості повідомити та документально підтвердити підстави пропуску представником Уповноваженого Верховної Ради України строку направлення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3

Вказує, що ОСОБА_3 тривалий час приховувала свої данні від Уповноваженого, що було необхідно для складання протоколу, та вказує, що необхідною інформацією володіє ОСОБА_6, яка направляла вищевказаний протокол.

Крім того зазначає, що в Україні є практика визнання осіб винними за ч. 2 ст. 212-3 КУпАП та закриття провадження у зв'язку з закінченням передбачених законом строків.

ОСОБА_3 звернулась з заявою про проведення засідання апеляційного суду у її відсутності, та зазначила, що повністю підтримує свою апеляційну скаргу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3, та підтримав в повному обсязі вимоги своєї апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне задовольнити клопотання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про поновлення їм строку на апеляційне оскарження постанови від 26.06.2017 року, оскільки повідомлені відомості щодо причини пропуску не спростовані матеріалами справи, вони визнаються апеляційним судом поважними, та приходжу до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 і відмови в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 виходячи з наступного.

Приймаючи рішення про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з закінченням на момент її розгляду строків, передбачених ст. 38 КУпАП, суддя суду першої інстанції зазначила в мотивувальній частині постанови, що вказана норма хоча і не передбачає обов'язку суду визначати питання винності чи невинності особи, але при цьому зазначила, що вказаний строк почав свій відлік з 18.07.2016 року, і ця дата є початком перебігу строку накладення адміністративного стягнення. Таким чином, визначивши 18.07.2016 року як початок перебігу строку накладення стягнення, суддя фактично визнала, що було вчинено адміністративне правопорушення, оскільки відповідно до положень ст. ст. 1, 7, 9 КУпАП накладення адміністративного стягнення можливо лише у разі вчинення адміністративного правопорушення, та встановлення винуватості особи. Таким чином, суддя в постанові від 26.06.2017 року припустив протиріччя у своїх висновках, які є суттєвими, і тому вказана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 26.07.2017 року, складеного відносно голови Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_3, дії останньої кваліфіковані за ч. 2 ст. 212-3 КУпАП у зв'язку з тим, що вона на звернення ОСОБА_2 щодо надання йому письмового повідомлення про загальний стаж роботи на посаді судді всіх суддів Київського районного суду м. Харкова, віднесла вказану інформацію до інформації з обмеженим доступом.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком, викладеним у протоколі щодо наявності винних дій ОСОБА_3, оскільки відповідно до Типового переліку відомостей, що становлять службову інформацію, та які можуть міститися в документах з організації діяльності місцевих та апеляційних судів, затвердженого Наказом Державної судової адміністрації України від 23.10.2012 року № 138, до відомостей, які містять службову інформацію, віднесені, відомості з організаційно-кадрової роботи суду (особові справи суддів та працівників апарату суду, з особового складу, щодо чисельності, складу та руху кадрів, надання відпусток, відрядження, атестації державних службовців апарату суду, дисциплінарні стягнення, проходження медичного огляду тощо).

Крім того, згідно п. 21 Порядку формування, ведення, та зберігання особових справ суддів, затвердженого рішенням Державної судовою адміністрації України від 20.05.2016 року та погодженого рішенням Ради суддів України № 5 від 04.02.2016 року особові справи суддів є документами для службового користування й мають зберігатися в належним чином оснащених шафах або сейфах у порядку, визначеному чинним законодавством України.

Відповідно до положень ст. 6 Закону України про «Про доступ до публічної інформації», до інформації з обмеженим доступом віднесена службова інформація.

Таким чином, запитувана 13.07.2016 року ОСОБА_2 інформація віднесена до службової не особисто ОСОБА_3, а вказаними вище внутрівідомчими наказами, у зв'язку з чим апеляційний суд вважає безпідставним висновок, що ОСОБА_3, обіймаючи адміністративну посаду в місцевому суді, є винною у тому, що віднесла вказану інформацію до інформації з обмеженим доступом.

Апеляційний суд також не вбачає підстав вважати необґрунтованим посилання ОСОБА_3 щодо відсутності на момент звернення ОСОБА_2 як існуючої інформації щодо загального стажу роботи на посаді суддів усіх суддів Київського району м. Харкова, оскільки матеріали справи не доводять цього, і погоджується з твердженням ОСОБА_3, що таку інформацію треба створити шляхом опрацювання та аналізу відомостей, які міститься в особових справах суддів.

Статтею 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначені повноваження голови місцевого суду , який: представляє суд як орган державної влади у зносинах з іншими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами; визначає адміністративні повноваження заступника голови місцевого суду; контролює ефективність діяльності апарату суду, погоджує призначення на посаду керівника апарату суду, заступника керівника апарату суду, а також вносить подання про застосування до керівника апарату суду, його заступника заохочення або накладення дисциплінарного стягнення відповідно до законодавства; видає на підставі акта про призначення судді на посаду, переведення судді, звільнення судді з посади, а також у зв'язку з припиненням повноважень судді відповідний наказ; повідомляє Вищу кваліфікаційну комісію суддів України та Державну судову адміністрацію України, а також через веб-портал судової влади про вакантні посади суддів у суді у триденний строк з дня їх утворення; забезпечує виконання рішень зборів суддів місцевого суду; організовує ведення в суді судової статистики та інформаційно-аналітичне забезпечення суддів з метою підвищення якості судочинства; сприяє виконанню вимог щодо підвищення кваліфікації суддів місцевого суду; вносить на розгляд зборів суду пропозиції щодо кількості та персонального складу слідчих суддів; здійснює інші повноваження, визначені законом. Голова місцевого суду з питань, що належать до його адміністративних повноважень, видає накази і розпорядження.

Відповідно до вимог п. 20 Порядку формування, ведення, обліку та зберігання особових справ суддів, затвердженого Наказом Державної судової адміністрації України від 20.05.2016 року № 97 та погодженого Рішенням ради суддів України від 04.02.2016 року № 5, відповідальність за формування, ведення, облік та зберігання особових справ суддів покладається на керівника апарату відповідного суду.

На підставі аналізу вказаних норм та положень апеляційний суд вважає, що ОСОБА_3, як голова районного (місцевого) суду, не наділена повноваженнями щодо обчислення стажу роботи суддів.

Статтею 14 КУпАП встановлено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв'язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров'я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов'язків.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що до службових обов'язків ОСОБА_3, як голови суду, не віднесено створення та обробку тієї інформації, яка була запитана ОСОБА_2

У зв'язку з наведеним вище апеляційний суд вважає, що матеріали справи свідчать про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП при тих обставинах, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 26.04.2017 року.

Враховуючи наведене, апеляційний суд задовольняє апеляційну скаргу ОСОБА_3 та відмовляє у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2, враховуючи також при цьому, крім зазначеного вище, відсутність конкретних та переконливих обґрунтувань вимог апеляційної скарги останнього.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 26.06.2017 року задовольнити, вказаний строк поновити.

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 26.06.2017 року задовольнити, вказаний строк поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 26.06.2017 року у відношенні ОСОБА_3 скасувати, а провадження в справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Харківської області В.П. Цілюрик