АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду м. Києва Васильєва М.А.,

за участю

захисника ОСОБА_1

особи, яка притягнута до адміністративної

відповідальності, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року, якою

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що 5 листопада 2016 року о 22.06 год., керуючи транспортним засобом «Шкода» номерний знак НОМЕР_1 по вул. Визволителів у місті Києві з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: збільшення зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДРУ.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги захисник ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що постанову прийнято на підставі неналежних та недопустимих доказів, працівниками поліції грубо порушено чинне законодавство, яке встановлює порядок проведення огляду на стан сп'яніння.

Так, захисник зазначає, що працівники поліції запропонували на місці ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою технічного приладу «Драгер», але не змогли надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку засобу вимірювальної техніки, тому- ОСОБА_2 відмовився від проходження та запропонував проїхати до лікарні. Проте, працівники поліції вказану вимогу проігнорували, після чого склали протокол про адмінправопорушення.

Крім того, пояснення ОСОБА_2 були написані під диктування працівника поліції після двох годин з моменту приїзду патрульних.

Суд першої інстанції помилково поклав в основу обґрунтування свого рішення пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які датовані 5 лютого 20116 року, але згідно з протоколом, адміністративне правопорушення відбулось 5 листопада 2016 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 та його захисника на підтвердження доводів апеляційної скарги, опитавши свідків, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст.. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Проте, перевіряючи рішення суду першої інстанції в межах апеляції, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції ці вимоги закону дотримані не в повному обсязі.

Так, під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 пояснив, що 5 листопада 2016 року він дійсно керував належним йому автомобілем «Шкода» номерний знак НОМЕР_1. Заїхавши на заправну станцію та, припаркувавши автомобіль в дозволеному для цього місці, він запалив цигарку. До нього підійшла раніше незнайома особа, як потім з'ясувалося, ОСОБА_4, який у грубій формі сказав йому не палити цигарку. Він (ОСОБА_2) сів у свій автомобіль, де продовжив палити цигарку. ОСОБА_4 почав погрожувати йому, потім викликав працівників поліції та сказав, що його (ОСОБА_2) позбавить водійських прав за те, що він палив. Коли приїхали працівники поліції саме ОСОБА_4, який, як з'ясувалося під час цих подій, є колишнім працівником поліції, та у якого в підпорядкуванні знаходився хтось із працівників поліції, які приїхали, керував всіма подіями, та вимагав складання на нього(ОСОБА_2) протоколу про те, що він (ОСОБА_2) знаходиться у стані алкогольного сп'яніння. На заперечення працівників поліції, що він (ОСОБА_2) немає ознак такого сп'яніння, ОСОБА_4 вказав, що він (ОСОБА_2) поводить себе нахабно, палив цигарку на заправній станції і повинен бути за це покараний. Йому працівники поліції запропонували пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер». Він (ОСОБА_2) зателефонував адвокату з метою порадитись, що робити. Адвокат йому сказав, що на прилад повинні бути сертифікати, свідоцтво про повірку. В разі відсутності таких документів, він (ОСОБА_2) може вимагати проведення огляду у медичному закладі. Оскільки у працівників поліції не було документів на прилад «Драгер», він відмовився від проходження на приладі, а запропонував поїхати до медичного закладу, тим більше, що він був недалеко. У зв'язку з його відмовою пройти огляд на «Драгері» працівники поліції стали складати на нього протокол. Однак, пізніше він дізнався, що протокол складений про те, що він, нібито, перебуває у стані наркотичного сп'яніння. На його запитання про це все, працівник поліції повідомив, що рішення приймає суд. Пояснення він підписав під диктовку працівників поліції, яких було вже три екіпажі, та всім керував ОСОБА_4 Протягом цього часу поряд з ним була його знайома, яка бачила ці всі обставини. Проте, її пояснення працівники поліції до уваги не брали. Крім того, коли він зрозумів, що відбувається, то в протоколі він вказав, що не згоден з цим всім. Також те, що він був у нормальному стані, а вся ситуація відбулася саме із-за ОСОБА_4 свідчить те, що після цих подій його відпустили, він сів за кермо та поїхав, знову ж таки, на своєму автомобілі.

Свідок ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції підтвердила пояснення ОСОБА_2, додатково зазначивши, що пройти огляд у медичному закладі пропонував сам ОСОБА_2, працівники поліції такого огляду не пропонували. Їй надати пояснення можливості не дали.

Свідок ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції пояснив, що восени 2016 року він заїхав на заправку КЛО. Був у військовій формі. Працівник поліції попросив його розписатися в протоколі, що чоловік відмовляється від огляду в медичному закладі. Про те, що цей чоловік керував автомобілем, не було сказано а ні слова. Огляд потрібно було пройти, як він зрозумів, саме у зв'язку з підозрою, що цей чоловік перебуває в якомусь там стані. Ознаки будь-якого сп'яніння при ньому у чоловіка не перевіряли. Він бачив цього чоловіка, як потім з'ясувалося - ОСОБА_2, який вів себе спокійно, адекватно. Другий чоловік, навпаки, поводив себе агресивно, говорив, що йому все набридло, щоб працівники поліції скоріше вже складали протокол про відмову від огляду. Він підписав пояснення, не читаючи, оскільки було вже пізно, на дату пояснень не звертав увагу. В його присутності ОСОБА_2 не пропонували пройти огляд на приладі «Драгер». Чи пропонували ОСОБА_2 пройти огляд у медичному закладі, не пам'ятає.

Допитаний під час апеляційного розгляду свідок (інспектор патрульної поліції) ОСОБА_7 пояснив, що наприкінці осені 2016 року на авто заправці «КЛО» був виклик на заправку КЛО. Коли вони приїхали, до них звернувся громадянин - ОСОБА_4, який повідомив, що виявив водія в стані алкогольного сп'яніння, у якого поведінка була неадекватна, бо водій палив на заправці. Коли він (ОСОБА_7) підійшов до водія, той пояснив, що їхали компанією та повернули на заправку. Він (ОСОБА_7) запитав цього чоловіка, чи керував він транспортним засобом, чи вживав наркотичні засоби, запропонували освідування. Ознаки наркотичного сп'яніння вказали протоколі про адміністративне правопорушення та в рапорті. Пропонували ОСОБА_2 проїхати до «Соціотерапії» на вул. Визволителів, 6, але ОСОБА_2 відмовився. З інформації, яку надав заявник, йому стало відомо, що між ним та водієм трапився конфлікт. У зв'язку з чим виник конфлікт, він (ОСОБА_7) не з'ясовував. Працівник заправки категорично відмовився бути свідком події. Він (ОСОБА_7) не бачив, як ОСОБА_2 керував транспортним засобом, це йому стало відомо тільки зі слів заявника (ОСОБА_4). Чи пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, він не пам'ятає. Для перевірки ознак сп'яніння він (ОСОБА_7) світив ліхтариком в порожнину рота, була виявлена сухість порожнини рота. Ознак алкогольного сп'яніння не було виявлено, не було запаху з порожнини рота, а тому було зроблено висновок, що ОСОБА_2 перебуває в стані наркотичне сп'яніння. Світили ліхтариком в очі. Події відбувались в темну пору доби, освітлення на заправці було. Щодо пальців рук, то точно стверджувати що було тремтіння пальців рук не може. При світлі на заправці, яке було, то обличчя в ОСОБА_2 було бліде. Сам ОСОБА_2 не пропонував поїхати до медичного закладу.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 041541, складеного 5 листопада 2016 року о 23.55 год. щодо ОСОБА_2, вбачається, що 5 листопада 2016 року о 22.06 год. в м. Києві по пр.. Визволителів, 8-а, водій ОСОБА_2 керував авто «Шкода» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: збільшення зіниць, тремтіння пальців рук, сухість в роті, поблідніння обличчя. На стан сп'яніння відмовився пройти в законному на те порядку в присутності двох свідків (ас. 1).

В графі «свідки огляду» зазначено ОСОБА_4 та ОСОБА_6

При цьому, в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_2 зазначено: «Не згоден, своє провини не визнаю».

Дані, викладені в протоколі, щодо стану ОСОБА_2 спростовуються пояснення свідка ОСОБА_6, які останній дав під час апеляційного розгляду, про те, що в його присутності огляд на стан сп'яніння не проводився, ознаки будь-якого сп'яніння при ньому у ОСОБА_2 не перевіряли.

Також, зазначеними у протоколі відомостями спростовуються висновки суду про визнання ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Крім того, з наявних письмових пояснень ОСОБА_6 та ОСОБА_4, які викладені на друкованому бланку шляхом внесення рукописного тексту працівником поліції, вбачається, що в їх присутності водій відмовився від проходження медичного огляду у встановленому Законом порядку в лікаря-нарколога та за допомогою приладу «Драгер» для визначення стану сп'яніння (ас. 2).

Разом з тим зазначені в цих поясненнях обставини викликають сумнів і не відповідають обставинам, встановленим під час апеляційного розгляду, оскільки, як підтвердив свідок ОСОБА_6, в його присутності ОСОБА_2 не пропонували провести огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», а також він не пам'ятає, чи пропонували ОСОБА_2 пройти огляд у медичному закладі. Пам'ятає, що зі слів працівника поліції йому стало відомо, що ОСОБА_2 відмовляється від огляду в медичному закладі.

Оскільки під час апеляційного розгляду ОСОБА_4, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, в суд апеляційної інстанції не з'явився, пояснення вказаного свідка, які містяться в матеріалах справи, апеляційний суд не може взяти до уваги, оскільки вони суперечать обставинам, встановленим під час апеляційного розгляду, а також, враховуючи наявність попереднього конфлікту між цим свідком та ОСОБА_2, з огляду на положення ч. 2 п. 6 розділу П Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, яким передбачено, що не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Щодо пояснень свідка ОСОБА_7, то вони не підтверджені сукупністю наявних у справі доказів як щодо ознак сп'яніння, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, так і щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду про відмову ОСОБА_2 проходження огляду на стан сп'яніння.

За клопотанням захисника апеляційним судом було направлено запит до Управління патрульної поліції в м. Києві про надання відеозапису подій, зафіксованих на відеореєстраторі інспекторів патрульної поліції.

Однак, відповідно до листа Управління патрульної поліції в м. Києві за підписом заступника начальника ОСОБА_8, зазначена інформація зберігається 30 днів, а на час отримання запиту пройшло більше 30 днів, у зв'язку з чим запит виконати неможливо.

Крім того, відповідно до ст.. 265-2 КУпАП, в разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП, працівник поліції тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Проте, в протоколі про адміністративне правопорушення, як і в матеріалах справи, відповідний запис про затримання автомобіля відсутній, як і відсутні в матеріалах справи протокол про затримання або блокування автомобіля, або передачу його для керування іншій особі, що також ставить під сумнів обставини, викладені у протоколі щодо ОСОБА_2

З огляду на викладене, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 підлягає задоволенню, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 -задовольнити.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року, якою ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 275,60 грн., - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва М.А. Васильєва