№ 566/750/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року смт. Млинів, Рівненська обл.

Млинівський районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Бандури А.П.

при секретарі Христюк Н.В.,

з участю прокурора Бойчук Н.Р.,

та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1,

розглянувши матеріали, які надійшли від Управління захисту економіки в Рівненській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2,

проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3,

українця, громадянина України,

освіта вища, одруженого,

раніше не судимого,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу № 74 про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП від 30 червня 2017 року голова Радивилівського Районного суду Рівненської області ОСОБА_1, будучи державним службовцем, відповідно до підпункту «ґ» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», зокрема, в частині обовязку подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (далі-НАЗК) декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація) за формою, що визначається НАЗК, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, в разі припинення діяльності, повязаної з виконанням функцій держави, порушив встановлені вимоги фінансового контролю, передбачені частиною 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», чим вчинив правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, відповідно до Указу Президента України від 11 листопада 2002 року №1001/2002 «Про призначення суддів» - ОСОБА_1 призначено строком на пять років суддею Радивилівського районного суду Рівненської області.

Постановою Верховної Ради України від 22 травня 2008 року № 296-VI «Про обрання суддів», - ОСОБА_1 обрано на посаду судді Радивилівського районного суду Рівненської області безстроково.

Постановою Верховної Ради України від 22 вересня 2016 року № 1600-VIІІ «Про звільнення суддів», ОСОБА_1 звільнено з посади судді Радивилівського районного суду Рівненської області у звязку із поданням заяви про відставку.

Відповідно до Наказу Радивилівського районного суду Рівненської області від 03 жовтня 2016 року, № 7-к ОСОБА_1 відраховано зі штату Радивилівського районного суду Рівненської області у звязку з поданням заяви про відставку (підстава: Постанова Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 22 вересня 2016 року № 1600-VIII).

Відповідно до частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Згідно пункту 2 розділу XIII Закону України "Про запобігання корупції" про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, приймається рішення Національного агентства з питань запобігання корупції.

Рішенням НАЗК від 10 червня 2016 року № 2 «Про початок роботи системи подання га оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» зі змінами внесеними рішенням НАЗК від 18 серпня 2016 року №1 визначено, що система подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на першому етапі розпочинає свою роботу з 01 вересня 2016 року, зокрема для службових осіб, які подають декларації передбачені абзацом 1 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», а саме, 01 вересня 2016 року чи пізніше цієї дати припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, та станом на день такого припинення займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що субєкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобовязані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Згідно примітки до статті 172-6 КУпАП, субєктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин 1 та 2 статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобовязані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до Рішення НАЗК від 10 червня 2016 року № 3 Про правила заповнення форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» декларацію заповнюють та подають особи, зазначені у пункті 1, підпункті в пункту 2 частини першої статті 3 Закону, які припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, до такого припинення повноважень, але не пізніше дня припинення - декларацію, що охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими такими особами. Під раніше поданими деклараціями розуміються як декларації, що були подані відповідно до Закону, так і декларації, що були подані відповідно до Закону України Про засади запобігання і протидії корупції .

Тобто, у ОСОБА_1 виник обовязок в термін до 23:59 год. 03 жовтня 2016 року подати в НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а саме: з 01 січня 2016 року по 03жовтня 2016 року.

Згідно відомостей Реєстру НАЗК на веб-сайті «nazk.gov.ua» встановлено, що ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік 05жовтня 2016 року.

01 червня 2017 року Радивилівським ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області відповідно до частини 2 статті 49 Закону України "Про запобігання корупції" за вих. № 3607/211/02/2017 направлено до Управління захисту економіки в Рівненській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України повідомлення про встановлення факту неподання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а саме: з 01 січня 2016 року по 03 жовтня 2016 року.

16 червня 2017 року Управлінням захисту економіки в Рівненській області ДЗЕ Н1І України направлено матеріали до ГУ НП в Рівненській області за вих. № 4288/39/116/03-2017 для реєстрації в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події.

Таким чином, голова Радивилівського районного суду Рівненської області ОСОБА_1, будучи субєктом відповідальності за адміністративні правопорушення, повязані з корупцією, в порушення вимоги частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями в зв'язку із припиненням діяльності, повязаної з виконанням функцій держави, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні, ОСОБА_1 вини своєї у вчиненому правопорушенні не визнав та дав суду пояснення про те, що він не являється субєктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Він не заперечує того факту, що декларація про його доходи була зареєстрована в НАЗК 05 жовтня 2016 року. Подав декларацію не 03 жовтня 2017, а 05 жовтня 2017 року з незалежних від нього причин, 03 жовтня 2017 року, ним, як головою Радивилівського районного суду Рівненської області було видано наказ про відрахування його зі штату Радивилівського районного суду в звязку з виходом у відставку. В цей же день, наказ про відрахування його зі штату Радивилівського районного суду був скерований ним до Територіального управління державної судової адміністрації в Рівненській області для нарахування належних йому виплат. Станом на 03 жовтня 2017 року він не міг заповнити декларацію, зокрема, розділ «Доходи», так як йому не було відомо про нарахування, в звязку з відставкою, передбачених законом виплат.

Крім цього, диспозиція ч.1 ст.172-6 КУпАП є бланкетною і відсилає до інших норм права. Зокрема, у випадках, передбачених ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Суд, дослідивши матеріали справи про вчинення адміністративного правопорушення, заслухавши думку прокурора, яка вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду з слідуючих підстав:

витяг з ЄРДР №0000078 свідчить про те, що 04 травня 2017 року в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань були внесені відомості про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення передбаченого ст.366-1 КК України.

(а.с. 13)

Постановою про закриття кримінального провадження Радивилівського відділення поліції Дубенського відділу поліції ГУНП в Рівненській області від 31 травня 2017 року підтверджується та обставина, що кримінальне провадження № 0000078, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-1 КК України за фактом неподання суддею Радивилівського районного суду Біруком В.О. декларації субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязаних з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування було закрите, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення.

(а.с.10-12)

Указом Президента України від 11 листопада 2002 року №1001/2002 «Про призначення суддів» - ОСОБА_1 призначено строком на пять років суддею Радивилівського районного суду Рівненської області.

(а.с.14)

Постановою Верховної Ради України від 22 травня 2008 року № 296-VI «Про обрання суддів» - ОСОБА_1 обрано на посаду судді Радивилівського районного суду Рівненської області безстроково.

(а.с.34-41)

Постановою Верховної Ради України від 22 вересня 2016 року № 1600-VIІІ «Про звільнення суддів» підтверджується, що ОСОБА_1 звільнено з посади судді Радивилівського районного суду Рівненської області у звязку із поданням заяви про відставку.

(а.с.15-16)

З наказу № 7-к від 03 жовтня 2016 року Радивилівського районного суду Рівненської області вбачається, що ОСОБА_1 відраховано зі штату Радивилівського районного суду Рівненської області у звязку з поданням заяви про відставку (підстава: Постанова Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 22 вересня 2016 року № 1600-VIII).

(а.с.17)

Протоколом огляду предмета від 27 травня 2017 року підтверджується, що в приміщенні кабінету № 204 Радивилівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області, із застосуванням технічних засобів фіксації, службового компютера «CRESSO», через компютерну програму «OPERA» було здійснено вхід в мережу «Інтернет», зокрема, на сайт «НАЗК».

Під час опрацювання відомостей, які містяться у Реєстрі, виявлено файл формату PDF, з наступною інформацією: «Бірук Володимир Олександрович», «Дата публікації: 05 жовтня 2016 року 10:29», «Декларація: (перед звільненням)», «Посада: Радивилівський районний суд Рівненської області», (роздруківка № 2 на 1 арк.)

З доступу до електронної декларації вбачається, що «перед звільненням, особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. У період з 01 січня 2016 року по 03 жовтня 2016 року», «Прізвище: ОСОБА_1», «Місце роботи: Радивилівський районний суд Рівненської області», «Займана посада: Голова суду».

(а.с.18-22, 58-66)

Відповідно до ст.62 Конституції України, ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приміткою до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що до службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, в цій статті віднесено, суддів.

В звязку з несвоєчасною, в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», подачею декларації за період з 01 січня 2016 року по 03 жовтня 2016 року, ОСОБА_1 інкриміновано вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Для розкриття обєктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, згідно примітки до ст. 172-6 КУпАП субєктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобовязані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» (зі змінами та доповненнями станом на 22 вересня 2016 року, тобто на момент інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення) особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Особи, які припинили діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобовязані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Підпунктом 2 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10 червня 2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15 липня 2016 року за №959/29089 (в редакції на час вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення), декларація субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким субєктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день, що передує дню подання декларації. Під раніше поданими деклараціями розуміються як декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, так і декларації, що були подані відповідно до Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Пунктом 1 Рішення №2 від 10 червня 2016 року Національного агентства з питань запобігання корупції, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15 липня 2016 року №958/29088 із змінами, внесеними згідно з Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №1 від 18 серпня 2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 серпня 2016 року №1153/29283, визначено, що система подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочинає свою роботу в два етапи: перший етап - з 00 годин 00 хвилин 01 вересня 2016 року для таких типів декларацій (повідомлень) та субєктів декларування: щорічні декларації за 2015 рік службових осіб, які станом на 01 вересня 2016 року займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище. Зазначені у цьому абзаці декларації подаються протягом 60 календарних днів з дати, визначеної у цьому абзаці; декларації, передбачені абзацом першим частини другої статті 45 Закону (декларації осіб, які припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування), службових осіб, які 01 вересня 2016 року чи пізніше цієї дати припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, та станом на день такого припинення займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище.

Враховуючи викладене, ч.ч. 1, 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», в контексті рішення НАЗК №2 від 10 червня 2016 року, передбачає подачу двох декларацій: щорічної декларації особи, зазначеної у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону до 31 жовтня 2016 року; декларацію особи, зазначеної у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, яка припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

ОСОБА_1 звільнено з посади 03 жовтня 2016 року, а тому у нього виник обовязок подати декларацію, які охоплюють період з 01 січня 2016 року по 03 жовтня 2016 року.

Слід зазначити, що згідно розяснень НАЗК щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції 11 серпня 2016 року N3 якщо субєкт декларування звільняється або іншим чином припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, до подання ним щорічної декларації за попередній рік (наприклад, 15 січня 2017 року), то йому рекомендується подавати щорічну декларацію за попередній рік (2016 рік) та окрему декларацію з 1 січня 2017 року до 14 січня 2017 року включно, тобто період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями. Це зумовлено тим, що за різний звітний період (наприклад, 2016 та 2017 роки) застосовуються різні розміри мінімальної заробітної плати.

Дані розяснення не зобовязують, а лише рекомендують подати дві декларації з огляду на застосування різних розмірів мінімальної заробітної плати.

З урахуванням викладеного, під час розгляду справи не знайшло свого підтвердження інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення, а саме: в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», п.1 рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15 липня 2016 року № 958/29088 із змінами, внесеними згідно рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 1 від 18 серпня 2016 року № 1153/29283, несвоєчасна, без поважних причин, подача на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції щорічної декларації за період з 01 січня 2016 року по 03 жовтня 2016 року.

Що стосується строку подачі ОСОБА_1 загальної декларації за 2016 рік, то ч. 2 ст. 45 Закону взагалі не передбачає термін її подачі (Аналогічні зауваження висловлені в п.2 листа ВССУ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» 2017 року)

Із розяснень наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» від 22 травня 2017 року: «…що в ч.1 ст.45 Закону визначено кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобовязані подати декларацію, зокрема вміщено формулювання «щорічно до 1 квітня». Разом з тим у випадках, передбачених ч.2 ст.45 Закону, тобто в разі припинення здійснення діяльності, цей термін не визначено взагалі. Відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання. Слід зазначити, що системний аналіз вжитого в абз.1 ч.2 ст.45 Закону формулювання «припиняє діяльність» дає підстави констатувати, що термін «припинення» за загальним правилом (ст. 36 Кодексу законів про працю України) співвідноситься із терміном «звільнення» як ціле і частина, охоплюючи останнє. Це саме випливає з аналізу норм інших спеціальних нормативно-правових актів, зокрема з положень Закону України «Про державну службу» (ст.83), Закону України «Про статус народного депутата України» (ст.4) тощо, де зазначена термінологія підміняється одна одною. Разом з тим із цього правила є винятки. Так, Закон України від 02 червня 2016 року N 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон N 1402) розрізняє терміни «звільнення» (статті 112-118) та «припинення» (статті 119-125), а отже, розмежовує їх, передбачаючи різні підстави для настання таких юридичних фактів. Наведені положення цього Закону повністю кореспондують зі ст.126 Конституції України, яка також розмежовує ці поняття. Аналогічний підхід використано законодавцем щодо припинення повноважень судді Конституційного Суду України та його звільнення (ст. 149-1 Конституції України). Так, у ч.7 ст.126 Конституції України, ст.119 Закону N1402 зазначено, що повноваження судді припиняються виключно в разі: 1) досягнення суддею шістдесяти пяти років; 2) припинення громадянства України або набуття суддею громадянства іншої держави; 3) набрання законної сили рішенням суду про визнання судді безвісно відсутнім або оголошення померлим, визнання недієздатним або обмежено дієздатним; 4) смерті судді; 5) набрання законної сили обвинувальним вироком щодо судді за вчинення ним злочину. Цей перелік є вичерпним. Слід зазначити, що саме такий підхід використала Рада суддів України, приймаючи рішення від 15 вересня 2016 року N 54 «Щодо питання припинення повноважень суддів з визначених Законом N 1402-VIII підстав». Крім того, слід зауважити, що виключною підставою для припинення трудових відносин судді з відповідним судом, згідно зі ст.125 Закону N 1402, є саме припинення повноважень судді (статті 119125). Звільнення ж судді з підстав, визначених ч.6 ст.126 Конституції України, ст.112 Закону N 1402, не є підставою для припинення трудових відносин в аспекті зазначених вище норм Конституції України та спеціального закону. Іншими словами, беручи до уваги положення ст.7 КУпАП, згідно з якою «застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом», тобто яка передбачає чітке виконання передбачених законом норм, а отже, забороняє притягнення особи до адміністративної відповідальності за аналогією, тобто унеможливлює застосування по аналогії норм, що закріплюють склад правопорушень, з огляду на проведений вище аналіз, судді, які звільняються з підстав, визначених ч.6 ст.126 Конституції України, не можуть бути субєктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП. Наведене стосується й інших правопорушень, передбачених ст.172-6 КУпАП, у тому числі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни в майновому стані (ч.2 цієї статті), наприклад, внаслідок отримання суддею вихідної допомоги у звязку з відставкою до досягнення ним шістдесяти пяти років, адже субєкт їх вчинення однаковий...»

В абз.2 ч.2 ст.45 цього Закону встановлено, що особи, які припинили діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобовязані подавати декларацію наступного року після припинення діяльності. Відповідно до змін у вказаному норму закону згідно з Законом № 1975-VIII від 23 березня 2017 року, така декларація повинна бути подана до 01 квітня 2017 року.

Разом із тим, п.п. 2 п.5 рішення НАЗК «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» від 10 червня 2016 року № 3, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 р. за № 959/29089, передбачено, що декларація субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли субєкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

Таким чином, між вказаними нормами закону та підзаконного акту існує колізія, яка виходячи з загального принципу законності в аспекті ієрархії нормативно-правових актів вирішується на користь закону.

Оцінивши наведені норми законодавства, суд також звертає увагу на рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України», в якому визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обовязків осіб, національні органи зобовязані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

За таких підстав, вирішення колізій, зумовлених недостатнім нормативним врегулюванням, повинне вирішуватися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, у зв'язку з особливим порядком звільнення суддів, визначених Законом, ОСОБА_1 не міг знати, коли саме буде розглянуто питання про його відставку.

Суд вважає, що хоча бажання судді про звільнення було висловлено у заяві, проте ініціатива про дату припинення роботи та підстави звільнення ОСОБА_1, з посади судді визначалися органом, яким приймалося відповідне рішення, про що суддя заздалегідь не знав.

Тобто припинення зазначених функцій, а також визначення часу та підстав звільнення судді, було здійснено з ініціативи роботодавця.

Крім того суд вважає, що звільнення судді з посади з ініціативи роботодавця не є тотожнім поняттям звільнення судді з негативних мотивів, викликаних деліктною поведінкою судді.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження в справі про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного,

керуючись ст.172-6, 245, п.1 ч.1 ст.247, 280, 283, 284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити, у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 - 6 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, протест прокурора подаються до апеляційного суду Рівненської області через Млинівський районний суд Рівненської області, який виніс постанову.

Суддя Млинівського райсуду А.П. Бандура