АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/2155/2017 Постанова винесена суддею Родіоновим С.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 27 липня 2017 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Масалли (Азербайджан), громадянина України, з вищою освітою, одруженого, приватного підприємця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 27 липня 2017 рокуОСОБА_2визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 грн.

Згідно з постановою суду, 28 червня 2017 року в 0 год. 05 хв. по вул. Полупанова, 13 в м. Києві ОСОБА_2 керував автомобілем «Lexus ES 250», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук), від проходження всіх форм та методів огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3, вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, постановленою з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, що потягло за собою однобічне та неповне з'ясування усіх фактичних обставин справи, просить її скасувати та закрити провадження по справі щодо ОСОБА_2 за відсутністю події і складу правопорушення, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції не надав жодної оцінки поясненням особи, яка притягується до відповідальності, зазначивши лише про те, що вина порушника доведена протоколом про адміністративне правопорушення та поясненнями.

При цьому, суд не врахував те, що як на місці пригоди, так і в судовому засіданні ОСОБА_2 надавав послідовні пояснення про те, що автомобілем він не керував та у ньому не їхав, а, зустрівшись зі своїм другом, вони сиділи в автомобілі, який був припаркований біля будинку по вул. Полупанова, 13, з не запущеним двигуном, та обговорювали робочі питання, які у судовому засіданні не були спростовані, але їх безпідставно судом не було взято до уваги.

Окрім цього, суду своєму рішенні, встановлюючи обставини адміністративного правопорушення, посилається лише на дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому не розкриває об'єктивну сторону правопорушення та обставини, які вважає доведеними.

Також судом не взято до уваги те, що пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які нібито підтверджували відмову ОСОБА_2від проходження огляду на стан сп'яніння, складені на бланку, та, що їм не надано можливості висловитися у вільній формі щодо обставин, очевидцями яких вони стали, але при цьому клопотання про їх виклик до суду та витребування з Управління патрульної поліції в м. Києві відеозапису з нагрудної камери поліцейського не було задоволено.

Щодо відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою спеціального приладу «Драгер», то судом не з'ясовано чи взагалі екіпаж поліції був забезпечений вказаним приладом.

Крім того, суд не звернув увагу на те, що матеріали справи, окрім записів у протоколі про адміністративне правопорушення, не містять жодного доказу, який би вказував на те, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом, а пояснення свідків підтверджують лише факт того, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

Таким чином, на думку апелянта, в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, оскільки він не керував транспортним засобом, у зв'язку з чим провадження у справі підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3,які підтримали подану апеляційну скаргу та просили закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, а також свідка ОСОБА_6, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 суддя місцевого суду не дотримався, внаслідок чого суд прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_2 у порушенні п. 2.5 ПДР України, суддя місцевого суду послався лише на протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук), від проходження всіх форм та методів огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, а також пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, але належним чином не перевірив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та не дав їм належної оцінки, що призвело до неповноти з'ясування фактичних обставин справи.

Між тим, переглядаючи справу в межах поданої апеляційної скарги, вважаю, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх та належних доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР України, яким передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Так, за поясненнями ОСОБА_2, наданими ним також і у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, в день події, за обставинами якої відносно складено протокол про адміністративне правопорушення, він не керував автомобілем, а зустрівшись зі своїм другом, вони сиділи в його автомобілі, який був припаркований на парковці біля магазину по вул. Полупанова, 13, та обговорювали робочі питання. При цьому, двигун в автомобілі запущеним не був, так як вони вже довгий час знаходились в автомобілі. В цей час до них під'їхали працівники поліції та сказавши, що він припаркувався в недозволеному місці, попросили надати документи на автомобіль. Проте, він відмовився, оскільки йому не було зрозуміло його порушення, так як він припаркувався в дозволеному місці на паркові, де також паркувалися й інші автомобілі. Тоді працівники поліції сказали, що в них є підозра, що він перебуває в стані алкогольного сп'яніння та запропонували проїхати з ними, але куди саме потрібно було їхати, вони йому не сказали, тому він відмовився, оскільки автомобілем не керував та алкогольних напоїв не вживав, а лише сидів в автомобілі. Після чого працівники поліції склали на нього протокол.

Також зазначив, що свідки, які проїжджали повз них та були зупинені працівниками поліції, були присутні на місці події, але в їх присутності працівники поліції йому не пропонували пройти огляд на стан сп'яніння ні на приладі Драгер, ні в медичному закладі.

Такі пояснення ОСОБА_2 повністю узгоджуються з його ж письмовими поясненнями, які були надані ним одразу на місці події, а також з поясненнями допитаного в суді апеляційної інстанції свідка ОСОБА_6, з яких вбачається, що в день події він домовився з ОСОБА_2 про зустріч біля магазину по вул. Полупанова, 13. Коли він приїхав на зустріч на своєму автомобілі, який залишив припаркованим на тротуарі, ОСОБА_2 вже знаходився на місці в своєму автомобілі, який також був припаркованим на тротуарі. Взявши каву, вони сіли в автомобіль ОСОБА_2, щоб поговорити, при цьому ОСОБА_2 сів на сидіння водія, а він - на переднє пасажирське сидіння. Приблизно через 40 хвилин приїхав патруль поліції та, постукавши у вікно, працівники поліції почали вимагати у ОСОБА_2 документи на автомобіль. На запитання ОСОБА_2 про причини необхідності надання документів, працівники поліції спочатку нічого не пояснювали, а потім сказали, що його автомобіль припаркований в недозволеному місці на тротуарі. ОСОБА_2 надав документи, а працівники поліції склали якусь постанову, з якою він не ознайомлювався, а в подальшому в процесі спілкування йому стало відомо, що на ОСОБА_2 було складено протокол за ст. 130 КУпАП, за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння. При цьому, в той день ОСОБА_2 був в адекватному стані, ознак алкогольного сп'яніння у нього не було. До того ж працівники поліції не пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння, і він не бачив, чи взагалі у працівників поліції був прилад "Драгер".

З наявних в матеріалах справи письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які складені на бланках однією особою, вбачається, що 28.06.2017 року в 0 год. 40 хв. по вул. Полупанова, 13 в м. Києві, в їх присутності ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому Законом порядку в лікаря-нарколога та за допомогою приладу «Драгер» для визначення стану сп'яніння.

Проте, жодних даних, які б підтверджували факт того, що ОСОБА_2 саме керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння або з ознаками такого, у матеріалах справи не має.

При цьому, ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Керування ж транспортним засобом слід розуміти як виконання

функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під

час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Всупереч наведеному, із зафіксованого у наданому на запит суду відеозаписі з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, вбачається, що працівники поліції не зупиняли водія ОСОБА_2 під час керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння або з ознаками такого, а підійшли до останнього в той час, коли його автомобіль вже був припаркований на тротуарі та з вимогою надання для перевірки посвідчення водія та техпаспорту на автомобіль саме у зв'язку з незаконною парковкою автомобіля, а не навпаки - після безпосередньої зупинки ними ОСОБА_2 під час керування транспортним засобом та з пропозицією пройти огляд на стан сп'яніння в установленому законом порядку саме внаслідок підозри про його перебування в стані алкогольного сп'яніння.

До того ж, відповідно до вказаного відеозапису, працівники поліції підійшли до автомобіля ОСОБА_2 вже о 23 год. 20 хв. та впродовж двох годин відбувалось їх спілкування, що вочевидь вказує на неможливість керування ОСОБА_2 транспортним засобом 28 червня 2017 року в 0 год. 05 хв., як про те зазначено в протоколі.

Отже, оскільки матеріалами справи не підтверждується та обставина, що ОСОБА_2саме керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або під час цього мав ознаки такого, то у нього і не виникало обов'язку проходити огляд на визначення стану алкогольного сп'яніння, а його відмова від проходження такого огляду не утворює складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, дані у протоколі про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані допустимими доказами, адже не підтверджуються дослідженими під час апеляційного розгляду доказами, що дає підстави витлумачити всі сумніви на користь ОСОБА_2 та відкинути їх.

За таких обставин, оскільки допустимі докази винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення відсутні, апеляційна скарга захисника ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,суддя, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 27 липня 2017 року, якоюОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Горб І.М.