АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
33/796/1847/2017 Головуючий у першій інстанції - Оздоба М.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2017 року Суддя Апеляційного суду міста Києва Ковальська В.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 30 червня 2017 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 30 червня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Відповідно до постанови судді ОСОБА_2 24 травня 2017 року приблизно о 16.35 годин, по Брест-Литовському шосе в м. Києві, керуючи автомобілем «Рено», д.н.з. НОМЕР_1, перед виїздом не забезпечив технічно справний стан транспортного засобу, внаслідок чого відбувся розрив лівого колеса в першій вісі причепа «Кроне», д.н.з. НОМЕР_2, що призвело до пошкодження автомобіля «Рено», д.н.з. НОМЕР_3, водій ОСОБА_3, який рухався в попутному напрямку руху в лівій смузі руху, чим порушив п.2.3(а) ПДР.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 30 червня 2017 року, а справу направити до Корольовського районного суду м. Житомира згідно ст. ст. 19, 22 КАСУ відповідно територіальній підсудності за місцем його проживання.

При цьому апелянт вказує на те, що він не отримував повістки про час і місце розгляду справи і справа була розглянута без його участі.

Судом не було взято до уваги і не долучено до матеріалів справи його клопотання про передачу даної справи за територіальною підсудністю до Корольовського районного суду м. Житомира за місцем його проживання, що передбачено законом, а саме - ст. 19 та ст. 22 КАСУ. Вказане клопотання розглянуто не було, а тому апелянт вважає, що було порушено правило територіальної підсудності відповідно до ч. 1 ст. 19 КАСУ.

В апеляції зазначено, що матеріалами справи не встановлено точної причини розірвання шини, а матеріали були складені лише на підставі припущень працівників поліції, які не мають спеціальних знань щодо експлуатації шин велико-габаритного транспортну.

Як стверджує апелянт, було встановлено, що розрив шини стався внаслідок потрапляння стороннього предмету в розігріту гуму шини, через що стався вибух лівого колеса по першій вісі причепа його автомобіля, а частина шини пошкодила автомобіль «Рено».

Не погоджуючись з обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_2 не забезпечив технічно-справний стан транспортного засобу, апелянт вказує на те, що напередодні автомобіль з причепом пройшов перевірку технічного стану транспортного засобу суд не звернув це уваги.

Також в апеляції вказано на те, що поліцейські не звернули уваги на версію, що саме потерпілий порушив Правила дорожнього руху, не дотримавшись безпечного інтервалу.

Будучи повідомленим про час розгляду справи в апеляційній інстанції, ОСОБА_2 подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Суддя апеляційного суду, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові суду про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення, схемою ДТП та поясненнями учасників ДТП: ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги про те, що транспортний засіб перебував у належному технічному стані, а розрив шини стався з причин, які не залежали від водія ОСОБА_2 є безпідставними, оскільки матеріалами справи зафіксовано, що під час руху в першій вісі причепа «Кроне», д.н.з. НОМЕР_2 відбувся розрив лівого колеса, що призвело до пошкодження автомобіля «Рено», д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 Причому, матеріали справи не містять будь-яких даних про те, що розрив шини на колесі причепа стався внаслідок навмисного пошкодження.

Посилання апелянта на те, що напередодні ДТП його автомобіль пройшов перевірку технічного стану не можуть бути взятими до уваги, оскільки з доданих до апеляційної скарги протоколів перевірки технічного стану транспортних засобів убачається, що перевірка автомобіля «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 та причепа «Кроне», д.н.з. НОМЕР_2 відбулась 17 травня 2017 року,а ДТП сталася 24 травня 2017 року.

Пунктом 2.3 а) ПДР України передбачено обов'язок водія перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу саме перед виїздом. Отже, незалежно від проходження перевірки технічного стану автомобіля та причепа 17 травня 2017 року водій ОСОБА_2 відповідно до вимог п. 2.3 а) ПДР України зобов'язаний був перевірити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу перед виїздом 24 травня 2017 року.

Посилання в апеляції на те, що ДТП могла статися з вини водія автомобіля «Рено», д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_3 є неспроможним, оскільки матеріалами справи доведено, що пошкодження автомобіля «Рено», д.н.з. НОМЕР_3 сталося внаслідок удару частиною шини колеса причепа «Кроне», д.н.з. НОМЕР_2 після її вибуху. Вказана обставина не заперечувалась самим ОСОБА_2, про що свідчать його письмові пояснення, приєднані до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 3).

Доводи апеляційної скарги про порушення прав ОСОБА_2 при розгляді справи в суді першої інстанції є безпідставними.

Зокрема, з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 був повідомленим про те, що справа призначена до розгляду у Святошинському районному суді м. Києва на 30 червня 2017 року о 9.45, проте в судове засідання не з'явився, але подав до суду клопотання про передачу справи на розгляд до Корольовського районного суду м. Житомира за місцем його проживання (а.с. 6).

Суддя Святошинського районного суду м. Києва, не взявши до уваги клопотання ОСОБА_2 про передачу справи на розгляд до суду за місцем його проживання, розглянув справу та прийняв постанову.

При цьому суддею районного суду не було порушено правило територіальної підсудності, встановлене чинним законом.

Так, ч. 1 ст. 276 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, а частиною другою вказаної статті передбачено, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 КУпАП, можуть також розглядатись за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання правопорушення. Отже, розгляд справи за місцем проживання правопорушника є альтернативною підсудністю, а за загальним правилом справа розглядається на місцем вчинення правопорушення.

Оскільки правопорушення, за вчинення якого притягувався до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, мало місце на території Святошинського району м. Києва, то відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа підлягала розгляду у Святошинському районному суді м. Києва.

Посилання в апеляції на те, що при розгляді питання про територіальну підсудність даної справи необхідно керуватися вимогами ст. ст. 19, 22 КАСУ є необґрунтованими, оскільки справи про адміністративні правопорушення розглядаються за нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, а не за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 30 червня 2017 року про визнання винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 30 червня 2017 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_2 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва В.В. Ковальська