Провадження № 3/761/5137/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року

Суддя Шевченківського районного суду м. Києва Хардіна О.П.,

за участі: ОСОБА_1, прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 - Дяченка В.П.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженци с.Колобчин Сокирянського району Чернівецької області, громадянки України, працює: заступник начальника відділу ДП «Адміністрація морських портів України», проживає: АДРЕСА_1

за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 26.06.2017, складеного оперативним уповноваженим сектору протидії корупції Управління захисту економіки у м.Києві ДЗЕ Національної поліції України, ОСОБА_1, обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу аналітичної роботи та забезпечення діяльності Колегії Департаменту забезпечення комунікації та аналітичної роботи Міністерства інфраструктури України, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст.172-6 КУпАП, являючись суб*єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог абз.1 ч.2 ст.45 Закону, 24.03.2017 під час припинення виконання функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений рані поданими деклараціями. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Датою вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, вказали дату припинення ОСОБА_1 діяльності, пов*язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, тобто 24 березня 2017 року.

В суді ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення. передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП , визнала. При цьому пояснила, що у зв*язку із звільненням подала декларацію у відповідності до Закону 26.04.2017, на час подання вважала, що подає у строк.

Під час судового розгляду справи прокурор вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність в діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягується до відповідальності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення.

Дії особи, поведінка якої є предметом дослідження, у кожному випадку потрібно оцінювати у контексті положень ст. 9 КУпАП, де закріплено поняття адміністративного правопорушення, яке визначається як протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, вчинена суб'єктом правопорушення, і за яку передбачено адміністративну відповідальність. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, вчинення вказаного адміністративного правопорушення пов*язують з датою припинення ОСОБА_1 діяльності, пов*язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування 24 березня 2017 року.

Проте ч.1 ст. 172-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування і об*єктивна сторона адміністративного правопорушення передбачає вчинення активних дій, пов*язаних з поданням такої декларації. Про вчинення активних дій у виді несвоєчасного подання декларації складено також протокол про адміністративне правопорушення від 26.06.2017.

При цьому убачається, що у зв*язку із звільненням, яке відбулося 24 березня 2017 року, ОСОБА_1 подала декларацію, зазначену в реєстрі - (перед звільненням), яка датована 26.04.2017, що убачається з результатів пошуку даних з Єдиного державного реєстру декларацій щодо ОСОБА_1

Таким чином, пов*язувати подію адміністративного правопорушення з датою 24 березня 2017 року, як це зазначено в протоколі, відсутні підстави.

Крім того, в протоколі відсутні пояснення ОСОБА_4, надані нею з приводу обставин, які викладені в самому протоколі від 26.06.2017. Натомість на окремому аркуші містяться пояснення ОСОБА_1, які оформлені 07.06.2017 року, тобто ще до складання протоколу та фактично допорушення справи про адміністративне правопорушення, що свідчить про складання протоколу про адмінправопорушення з порушенням правил, передбачених ст. 256 КУпАП, передбачених законом прав на захист особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Так, відповідно до абз. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" суб'єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов'язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Згідно з частиною 2 пункту 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" суб'єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є зокрема: в) державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.2 ст.45 Закону України "Про запобігання корупції" особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті З і цього Закону, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Наказом № 488 -к від 07.12.2015 ОСОБА_1 призначена на посаду начальника відділу технічного регулювання, екологічної безпеки та страхової політики Департаменту безпеки на транспорті Міністерства інфраструктури України з 08.12.2015.

При цьому відповідно до даних в матеріалах справи, наказом № 214-к від 16.07.2014, ОСОБА_1 присвоєно 9 ранг державного службовця, який відноситься до категорії «В» відповідно до Закону.

Дані наказу № 208-к від 23.05.2016 свідчать, що з 01.05.2016 ОСОБА_1 присвоєно 6 ранг держслужбовця.

Наказом від 26.09.2016 № 415-к ОСОБА_1 переведена на посаду головного спеціаліста відділу взаємодії з Кабінетом Міністрів України Департаменту забезпечення комунікації та аналітичної роботи.

24.03.2017 ОСОБА_1 звільнена з вказаної посади 24.03.2017 за угодою сторін.

26.04.2017 ОСОБА_1 подала декларацію, зазначену в Єдиному державному реєстрі декларацій - (перед звільненням).

При вирішенні питання щодо наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення, необхідно врахувати правові позиції рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України», якими визначено концепцію якості закону з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне множинне тлумачення прав та обов*язків осіб, національні органи зобов*язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Лише з обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, може виходити суд при вирішенні справи про адміністративне правопорушення.

Так, в обґрунтування вини ОСОБА_1 в протоколі містяться посилання на положення абз.1 ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та вказівка, що під час припинення виконання функцій держави несвоєчасно без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Проте таке розширене тлумачення положення закону представником уповноваженого органу, який склав протокол про адміністративне правопорушення, щодо часу подання такої декларації є неприпустимим, оскільки зазначене положення не міститься в самому законі, який зазначає лише про подання особами, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, декларації за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Зазначення конкретного часу, меж періоду, в який необхідно подати таку декларацію, під час припинення такої діяльності, - Закон не містить.

При цьому також в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено конкретно, за який саме період, не охоплений раніше поданими деклараціями, несвоєчасно без поважних причин подала декларацію ОСОБА_1

Таким чином, відсутність чіткого визначення в Законі періоду, в який необхідно подати декларацію особою під час припинення виконання функцій держави, не зазначення в протоколі періоду, за який необхідно в такому випадку подавати декларацію, позбавляє суд можливості пересвідчитися, що ОСОБА_1 діяла свідомо і що в діях ОСОБА_1 наявна вина у вчиненні адміністративного правопорушення при тому, що у зв*язку зі звільненням з посади державної служби ОСОБА_1 26.04.2017 подала декларацію, про що містяться дані в матеріалах справи.

Таким чином, оскільки даних в підтвердження тим обставинам, що в діях ОСОБА_1 наявна вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 статті 172-6 КУпАП, не встановлено та не доведено прокурором, не доведено обставини щодо зазначеного в протоколі часу вчинення адміністративного правопорушення, такі обставини виключають провадження у адміністративній справі, яка підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172 -6 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_3 у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.П. Хардіна