А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

25.09.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд в особі судді Стана І.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 липня 2017 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець м. Мукачева, вул. Островського, 6 «а» / 4, Закарпатської області, громадянин України, українець, не працюючий,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320,00 гривень у дохід держави.

Згідно постанови, 15 червня 2017 року о 23-ій годині 08 хвилин по вул. Митрополита Володимира, 18 в м. Мукачеве, ОСОБА_1 керував автомобілем марки Renault Kangoo, державний номерний знак НОМЕР_1, у стані алкогольного спяніння, що підтверджується висновком № 203, який складений на підставі огляду на стан сп'яніння проведеного в Мукачівській ЦРЛ у встановленому законом порядку.

В апеляційній скарзі, яка датована 07.08.2017 та надійшла до суду першої інстанції 09.08.2017, ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді, копію якої отримав 03.08.2017, є незаконною. Посилається на те, що висновок № 203 від 15.06.2017 про його перебування в стані алкогольного спяніння, який був узятий судом як доказ його вини, не є належним та допустимим доказом у справі, оскільки не відповідає вимогам чинного законодавства, тобто його форма, затверджена Наказом МОЗ та МВС «Про затвердження Інструкції про виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» № 400/666 від 09.09.2009 (Додаток 3), який втратив чинність, а інших доказів. Крім того, вказує на те, що інших доказів, які б підтверджували його вину в матеріалах справи немає. Просить постанову скасувати, а провадження в справі закрити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1, неявка якого з урахуванням вимог ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. З матеріалів справи вбачається, що апеляційним судом ОСОБА_1 неодноразово надсилались повідомлення, у яких вказувалось про час та місце розгляду справи, і які останній отримував, зокрема, й 14.09.2017 ОСОБА_1 отримав повідомлення, у якому зазначено, що розгляд справи відбудеться 25.09.2017, про що свідчить його розписка в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, яке повернулось до апеляційного суду. При цьому враховується те, що даних про поважність причин неявки ОСОБА_1 до апеляційного суду в справі немає, а заяви про відкладення розгляду справи на інший термін не надходило й, що справа через неодноразові неявки ОСОБА_1 відкладалась три рази.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова судді є незаконною, не підлягають задоволенню з таких підстав.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким у постанові дана правильна оцінка.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 15 червня 2017 року о 23-ій годині 08 хвилин по вул. Митрополита Володимира, 18 в м. Мукачеві, ОСОБА_1 керував автомобілем марки Renault Kangoo, державний номерний знак НОМЕР_1, у стані алкогольного спяніння, що підтверджується висновком № 203, який складений на підставі проведеного в Мукачівській ЦРЛ у встановленому законом порядку огляду на стан спяніння. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 своїми підписами в протоколі підтвердив, що права та обовязки йому розяснені; зі змістом протоколу ознайомлений; його копію отримав; що до протоколу внесені правильні дані щодо його особи (а. с. 1).

З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 203 від 15.06.2017, складеного лікарем Мукачівської ЦРЛ ОСОБА_2, убачається, що 15.06.2017 о 23-й годині 30 хвилин ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного спяніння. З даного висновку також убачається, що ОСОБА_1 своїм підписом підтвердив, що з результатами огляду ознайомлений (а. с. 2).

З рапорту, який інспектор роти № 1 взводу № 2 батальйону УПП у м. Ужгород та Мукачеві ОСОБА_3 написав начальнику УПП у м. Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_4, убачається, що 15.06.2017 приблизно о 23-й годині 10 хвилин, під час несення служби в екіпажі «Тиса - 208» разом з інспектором Коштура В.В., за порушення вимог передбачених п. 2.9 (в) Правил дорожнього руху України (далі - Правил) ними було зупинено автомобіль марки «Renault Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував водій ОСОБА_1. Під час спілкування в останнього були виявлені ознаки алкогольного спяніння. Після огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння в Мукачівській ЦРЛ, у нього було виявлено 0,66 % проміле і щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також винесено постанову за ч. 6 ст. 121 КУпАП після чого, ОСОБА_1 зобовязався залишити транспортний засіб на місці зупинки без порушень Правил (а. с. 3).

З наявної в матеріалах справи розписки вбачається, що громадянин ОСОБА_1 зобовязався залишити транспортний засіб на місці зупинки без порушень Правил протягом доби (а. с. 4).

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення серії АР № 704838 вбачається, що ОСОБА_1 визнаний винним за ч. 6 ст. 121 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень. З указаної постанови також убачається, що ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що 15 червня 2017 року о 23-ій годині 08 хвилин по вул. Митрополита Володимира, 18 в м. Мукачеві, ОСОБА_1 керував автомобілем марки Renault Kangoo, державний номерний знак НОМЕР_1, у темну пору доби з неосвітленим номерним знаком, чим порушив вимоги, передбачені п. 2.9 «в» Правил. Копію вказаної постанови ОСОБА_1 отримав, що підтвердив своїм підписом (а. с. 6).

З наявної в матеріалах справи копії направлення вбачається, що інспектор роти № 1 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_5 направив на освідчення черговим лікарем Мукачівської ЦРЛ на стан алкогольного спяніння ОСОБА_1 (а. с. 13)

З копії акту огляду на стан алкогольного спяніння (а. с. 14) убачається, що огляд проводився лікарем Мукачівської ЦРЛ ОСОБА_6 за допомогою приладу «Drager Аlcotest. Результат огляду 0,66 %, що також підтверджується й наявною в матеріалах справи копію журналу реєстрації медичних оглядів осіб із метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор роти № 1 взводу № 2 батальйону УПП у м. Ужгород та Мукачеві ОСОБА_3 був упереджений при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП й, що в нього були підстави фальсифікувати такий, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги. Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обовязків діяв у межах наданих йому повноважень.

Крім того, під час апеляційного розгляду не встановлено даних і про те, що в лікаря ОСОБА_6, який проводив огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння та склав висновок про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння, були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.

З наявної в матеріалах справи квитанції вбачається, що ОСОБА_1 сплачено накладену на нього оскаржуваною постановою судді суму штрафу в розмірі 10200 гривень (а. с. 20-21).

Вищенаведені докази в їх сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України і винуватість останнього у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок № 203 від 15.06.2017 про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного спяніння, який був узятий судом як доказ його вини, не є належним та допустимим доказом у справі, оскільки не відповідає вимогам чинного законодавства, тобто його форма, затверджена Наказом МОЗ та МВС «Про затвердження Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» № 400/666 від 09.09.2009 (Додаток 3), який втратив чинність, а інших доказів у справі не має, апеляційний суд, з урахуванням вищенаведених доказів, відхиляє як такі, що не спростовують факт керування ОСОБА_1 у зазначені в протоколі час та місце транспортним засобом у стані алкогольного спяніння й, відповідно, на висновок судді про порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.9 «а» ПДР та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що інших доказів, які б підтверджували його вину в матеріалах справи немає, відхиляються як такі, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом та повністю спростовані вищенаведеними доказами.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду Глуханича Ю.Ю. обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог передбачених пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення накладено на нього в межах санкції вищевказаної статті, є справедливим і таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази; те, що до апеляційної скарги не додано клопотань про приєднання або витребування доказів по справі; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги надано не було.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1,залишити без задоволення.

Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 липня 2017 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та постановлено стягнути судовий збір у розмірі 320,00 грн., залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Стан