Справа № 635/457/17
ПОСТАНОВА

іменем України

18.04.2017 року Суддя Харківського районного суду Харківської області Панас Н.Л., розглянувши матеріали, які надійшли від в.о. начальника Управління Укртрансбезпеки у Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився у Харківській області, громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: м.Харків, проспект Перемоги, 62 "А"/62,

за ст.164 ч.1 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

14 січня 2017 року приблизно о 16 годині 20 хвилин ОСОБА_1 на 471 кілометрі автомагістралі Київ-Харків-Довжанський надавав послуги з перевезення вантажу на транспортному засобі марки "Dong Feng", державний номерний знак НОМЕР_1 без державної реєстрації, як суб'єкта господарювання на здійснення певного виду діяльності, чим порушив вимоги ЗУ "Про автомобільний транспорт".

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення не визнав і пояснив, що винним себе у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України не визнає, оскільки в його діях не має складу зазначеного адміністративного правопорушення. Крім того, зазначив, що раніше до адміністративної відповідальності не притягався, здійснити цю послугу по перевезенню вантажу його попросив друг та від його дій значних суспільно-небезпечних наслідків не настало.

Перевіриши матеріали справи, вважаю, що даний матеріал підлягаю закриттю, у звязку з закінченням на момент розгляду справи строку накладання адміністративного стягнення.

Відповідальність за вчинене ОСОБА_1 правопорушення передбачена ст.164 ч.1 КпАП України.

Згідно вимог ст.38 Кодексу України про адміністративні правопорушення якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, тобто в здійсненні господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, факт його вчинення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ІІ №0002862 від 14 січня 2017 року у відношенні ОСОБА_1 (а.с.1).

Диспозиція ч.1 ст.164 КУпАП передбачає відповідальність за порушення особою встановлених законом вимог здійснення діяльності, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації як суб'єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону. Про легітимність здійснення підприємницької діяльності свідчить видане у встановленому порядку свідоцтво про державну реєстрацію встановленого зразка. Зайняття підприємницькою діяльністю особою, яка не отримала у встановленому порядку свідоцтво про державну реєстрацію або особою, свідоцтво про державну реєстрацію якої було скасовано у визначеному законодавством порядку, і є об'єктивною стороною правопорушення.

Об'єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. В свою чергу, під визначенням господарської діяльності, розуміється будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальних формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Статтею 6 частина 12 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України, підлягають державному контролю.

Статтею 9 Закону України «Про автомобільний транспорт», встановлені зобов'язання, зокрема, ліцензування на автомобільному транспорті, спрямоване на визначення початкових і поточних умов надання послуг з перевезень пасажирів і небезпечних вантажів, а також найважливіших параметрів обслуговування споживачів.

Відповідно до ст.34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів, тощо.

Статтею 47 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлені особливості внутрішніх перевезень вантажів та правила їх надання. Так, до внутрішніх перевезень вантажів відносяться перевезення вантажів між пунктами відправлення та призначення, розташованими в Україні, та комплекс допоміжних операцій, пов'язаних з цими перевезеннями.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлені чіткі вимоги до документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення особами, які мають відповідні ліцензійні документи. Так, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. В даному випадку, для водія це посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Так, Правилами перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14 жовтня 1997 року, визначені права, обов'язки і відповідальність перевізників, вантажовідправників і вантажоодержувачів (далі Правила). Відповідно до пункту 11 Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, яка повинна оформлюватись суб'єктом господарювання.

Тобто, з наведених вимог нормативно-правових актів та законів вбачається, що обов'язковою умовою належного перевезення вантажу транспортним засобом є ліцензійний документ на право перевезення вантажу та товарно-транспортна накладна, які ОСОБА_1 не були надані.

Як вбачається з протоколу серії II №0002862 від 14 січня 2017 року, ОСОБА_1 вчинив зазначене правопорушення 14 січня 2017 року. Таким чином, на день розгляду вищевказаної адміністративної справи строк про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 сплинув.

У той же час відповідно до п.7 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при таких обставинах - закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Таким чином, оголошена та досліджена сукупність доказів призводить до висновку про те, що провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закриттю у звязку з закінченням на момент розгляду справи строку накладання адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст.38, п.7 ст.247 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164 ч.1 КпАП України.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.164 ч.1 КпАП України закрити, у звязку з закінченням на момент розгляду справи строку накладання адміністративного стягнення

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області протягом десяти днів зі дня отримання копії постанови.

Суддя Н.Л.Панас