АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2017 року суддя Апеляційного суду міста Києва Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 16 серпня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 16 серпня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, вважаючи її незаконною.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суддя не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного з'ясування усіх обставин справи, що потягло за собою прийняття необґрунтованого рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності. Вважає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів того, що він керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння.

Зазначає, що у зазначений в протоколі час він дійсно перебував у салоні власного автомобіля, однак автомобілем не керував, в стані алкогольного сп'яніння не перебував. Не зважаючи на такі обставини, працівники поліції безпідставно склали щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху, оскільки не пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння. З позиції апелянта, про незаконність дій працівників поліції свідчить і той факт, що вони не відсторонили його від керування транспортним засобом, маючи підозру, що він перебував у стані сп'яніння.

Крім цього, апелянт зазначає, що суд в своєму рішенні необґрунтовано послався на пояснення свідка ОСОБА_2, оскільки в судовому засіданні даний свідок не допитувався.

За наслідками апеляційного розгляду просить оскаржувану постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Бонацького Р.П., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 27.06.2017 р. о 00 год. 30 хв. керував в місті Києві на перехресті проспектів Перемоги та Академіка Палладіна автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя обґрунтував доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, зокрема даними складеного щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, поясненнями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Суд апеляційної інстанції вважає таке рішення законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вірно встановив суд першої інстанції, даними долученого до матеріалів справи про адміністративне правопорушення відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, підтверджується той факт, що ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем «Шевроле Авео», намагаючись від'їхати з місця зупинки.

Цим самим спростовуються апеляційні доводи про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.

Крім цього, дані відеозапису підтверджують і той факт, що водій ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку, що також підтверджується показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5, пояснення яких містяться в матеріалах справи. Після складання протоколу ОСОБА_1 на пропозицію працівників поліції викликав іншого водія, оскільки йому було заборонено сідати за кермо.

Всебічно, повно та об'єктивно дослідивши обставини справи, суд дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України, який відмовився пройти огляд у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп'яніння, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що під час судового розгляду справи в суді першої інстанції не допитувався свідок ОСОБА_2, пояснення якого наведені в оскаржуваній постанові. В обґрунтування цього посилається на диск зі звукозаписом судових засідань, який він здійснював самостійно. Проте, наданий запис не є офіційним засобом фіксації судового засідання, а тому не може свідчити про неповноту судового розгляду. Крім цього, показання патрульного ОСОБА_2 повністю відповідають даним, які містяться на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права при розгляді даної справи. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Оскільки доводи апеляційні ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції залишає оскаржувану постанову без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 16 серпня 2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз