Провадження № 3/127/5494/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2017 р. м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Ковбаса Ю.П., секретаря Дацюк Ю.Ю., за участю прокурора Марченкова Д.С., особи стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вінниця справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, яка працює заступником начальника управління начальником відділу насосних станцій та захисних споруд, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч. 2 ст. 172 7 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

01.08.2017, через відділ прийому суду надійшла адміністративна справа про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172 7 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1, діючи як в. о. начальника ВРУВР, тобто субєкт, визначений п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», діючи умисно, в порушення п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», в приміщенні ВРУВР в м. Вінниця, по вул. В. Стуса, 7, 24.06.2016 видала наказ № 53 про покладення з 02.03.2016 виконання обовязків начальника РУВР на себе у порядку суміщення посад без звільнення від основної роботи з доплатою 50 % за вакантною посадою начальника управління та наказ № 54 про здійснення їй виплати доплати у розмірі 50 %, за вакантною посадою начальника управління за виконання додатково обовязків за період з 02.03.2016, в умовах реального конфлікту інтересів, оскільки на підставі даного наказу отримала доплати в сумі 13008,71 грн..

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 172 7 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєному правопорушенні не визнала, заперечила проти складеного відносно неї протоколу про адмінправопорушення, суду пояснила, що будь якого реального конфлікту інтересів у неї не було, надала суду в підтвердження цьому належним чином завірені копії доказів.

Захисник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала позицію підзахисної, заперечила проти складеного протоколу, просила суд провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити, у звязку із відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172 7 КУпАП.

Прокурор Марченков Д.С. в судовому засіданні підтримав протокол про адміністративне правопорушення, суду пояснив, що діях ОСОБА_1 присутній реальний конфлікт інтересів, тому просив суд визнати останню винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав складений ним протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172 7 КУпАП, відносно ОСОБА_1.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Виходячи зі змісту ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Стаття 38 КУпАП, передбачає, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення..

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи зазначені у п.п. 1,2 ч.1 ст. 3 цього Закону, зобов'язані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

У відповідності примітки до ст. 172 7 КУпАП, під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Судовим розглядом встановлено, що наказом в.о. голови Державного агентства водних ресурсів України ОСОБА_4 № 146, від 08.12.2015, пунктом третім визначено, що покласти тимчасово, до призначення і установленому порядку начальника Вінницького РУВР, виконання обовязків начальника зазначеного РУВР на начальника відділу використання водних ресурсів та моніторингу вод БУВР Південного Бугу ОСОБА_1.

Наказом в.о. голови Державного агентства водних ресурсів України ОСОБА_4 № 155 ос, від 15.08.2016, ОСОБА_1 призначено на посаду в.о. начальника Вінницького регіонального управління водних ресурсів.

Наказом № 3-К від 02.03.2016, в. о. начальника Вінницького РУВР ОСОБА_1, на підставі п. 3 наказу № 146, від 08.12.2015, остання приступила до виконання обовязків в. о. начальника Вінницького РУВР з 01.03.2016.

23.06.2017, в. о. начальника Вінницького РУВР ОСОБА_1 звернулася з листом № 04/559, до начальника Південно Бузького БУВР ОСОБА_5, про розяснення щодо нарахування (виплати) заробітної плати і доплат ОСОБА_1 за виконання обовязків начальника Вінницького РУВР.

24.06.2017, начальник Південно Бузького БУВР ОСОБА_5, своїм листом № 11/1168, надав розяснення на вищевказаний лист.

24.06.2017, в. о. начальника Вінницького РУВР ОСОБА_1 звернулася з листом № 03/562, до начальника Південно Бузького БУВР ОСОБА_5, про погодження доплати їй 50 % за вакантною посадою начальника управління за виконання нею обовязків начальника Вінницького РУВР за період із 02.03.2016.

24.06.2017, начальник Південно Бузького БУВР ОСОБА_5, своїм листом № 11/1168/1, погодив доплату 50 % ОСОБА_1 за виконання обовязків за вакантною посадою начальника Вінницького РУВР з 02.03.2016.

На думку правоохоронних органів такі дії ОСОБА_1 свідчать про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172 7 КУпАП.

Відповідно до вищенаведеного та матеріалів справи, в судовому засіданні не знайшло своє підтвердження наявність саме реального конфлікту інтересів у ОСОБА_1, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 7 КУпАП, адміністративній відповідальності підлягають особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно п. 2 примітки до вищевказаної норми закону визначено поняття реального конфлікту інтересів, під яким слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що вплинуло на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

В даному випадку слід відмітити, що відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а реально впливає на прийняття рішень чи вчинення дій.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до матеріалів справи та в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 діяла в межах та порядку визначених законом, оскільки погоджувала прийняття усіх своїх рішень безпосередньо зі своїм керівництвом, підтвердженням чому є дослідженні в судовому засіданні належним чином завірені копії документів, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній реальний конфлікт інтересів.

Клопотання прокурора в судовому засіданні про витребування оригіналів документів, які спростовують винуватість ОСОБА_1, та дослідження їх в судовому засіданні на предмет підробки, суд вважає не обґрунтованим та таким, що направлене на затягування розгляду справи. Крім того, у суду відсутні підстави піддавати сумніву дані документи, оскільки вони належним чином завірені.

З огляду на вищенаведене, суд звертає увагу на те, що дії ОСОБА_1 не характеризуються прямим умислом (або необережністю) на незаконне збагачення або збагачення інших осіб.

Підсумовуючи наведене, оцінивши вищевказані докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі, у звязку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172 7 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 172 7, 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, 280, 283, 284 КУпАП, ст. 12 ЗУ «Про запобігання корупції», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, у звязку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172 7 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області.

Суддя