Справа № 703/1178/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2017 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Прилуцький В.О., розглянувши матеріали, які надійшли від головного державного інспектора з питань праці відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці в Черкаській області ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, вул. Чкалова, 11 працюючої директором державної організації «Комбінат «Дніпро» Державного агентства резерву України,

- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, -

встановив:

Відповідно протоколу про адміністративне правопорушення від 17 березня 2017 року № 23-05-10/0185, ОСОБА_2, працюючи директором ДО «Комбінат «Дніпро», станом на 17.03.2017 року допустила порушення вимог законодавства про працю, передбачених ч.3 ст. 24 КЗпП України, щодо допущення працівників (ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7В) до роботи з порушенням строків повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу, а саме не до початку роботи за укладеними трудовими договорами.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі.

Оформлення трудових відносин здійснюється на підставі порядку, встановленого частиною третьою ст. 24 КЗпП України, яким передбачено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 236 затверджено Положення про Державну фіскальну службу України, згідно з пунктом 1 якого встановлено, що Державна фіскальна служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує, зокрема, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Порядок повідомлення ДФС та її територіальних органів про прийняття працівника на роботу, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 413.

Зокрема, установлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного звязку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із пятьма особами.

При цьому, чітко визначеного терміну, до якого власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган (особа) чи фізична особа повинна подати повідомлення до територіальних органів Державної фіскальної служби про прийняття на роботу працівника, дана Постанова не містить. Мається лише вказівка про те, що таке повідомлення повинно надійти у ДФС до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором.

З колонки 8 та 9 додатку до Постанови № 413 вбачається, що дата наказу (розпорядження) про прийняття працівника на роботу та дата початку роботи працівника відрізняються.

З направлених суду матеріалів адміністративної справи (адміністративного протоколу №23-05-10/0185 та акту перевірки від 17 березня 2017 року) відносно ОСОБА_2 вбачається, що повідомлення до органів ДФС про прийняття на роботу ОСОБА_3 та ОСОБА_8 подано до органів ДФС 03.01.2017 року, тобто в день початку роботи зазначеного працівника 03.01.2017 року. Повідомлення про прийняття на роботу ОСОБА_5 надійшло до органів ДФС 17.01.2017 року, при тому, що датою початку роботи є 16.01.2017 року. Повідомлення про прийняття на роботу ОСОБА_6 надійшло до органів ДФС 17.01.2017 року, в день, коли зазначений працівник приступив до роботи. Повідомлення про прийняття на роботу ОСОБА_7 до органів ДФС надійшло 03.02.2017 року, при тому, що датою початку роботи є 02.02.2017 року.

Таким чином, дійсно має місце порушення вимог законодавства України про працю, передбачених ч.3 ст. 24 КЗпП України.

Під час розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності пояснила, що згідно з наказом Державного агентства резерву України від 23.11.2016 року № 192-к вона виконувала обовязки директора ДО «Комбінат «Дніпро», а з 15.03.2017 року наказом Державного агентства резерву України від 15.03.2017 року № 35-к вона була призначена на посаду директора ДО «Комбінат «Дніпро». Зазначила, що порушення норм трудового законодавства було допущено з вини провідного інженера з підготовки кадрів ДО «Комбінат «Дніпро» ОСОБА_9, до посадових обовязків якої відносилося зокрема, і направлення повідомлень до ДФС про прийняття працівників на роботу, а вона, як директор даної організації в силу нещодавнього призначення її на посаду - не належним чином проконтролювала діяльність відділу кадрів. В подальшому на підставі наказу № 26-к від 17.02.2017 року ОСОБА_9 була звільнена з роботи за угодою сторін, за п.1 ст. 36 КЗпП України. Просила при вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення, врахувати обставини нетривалого перебування в займаній посаді, а також, що в наслідок допущеного порушення збитків ні держава ні установа не понесли, трудові права працівників не були порушені.

Метою адміністративного стягнення, у відповідності до вимог ст. 23 КУпАП, є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності притягується вперше, від її дій (бездіяльності) тяжких наслідків не настало, зважаючи на малозначність вчиненого правопорушення, оскільки повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу були направлені з невеликою затримкою в один день, тому керуючись ст.ст.22, 283, 284 КУпАП, суддя, -

постановив:

Звільнити ОСОБА_10 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 41 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд особами визначеними ч.2 ст. 294 КУпАП шляхом подачі апеляції в 10 денний строк з дня її винесення та набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Суддя: В. О. Прилуцький