Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/573/17 Головуючий в 1-й інстанції Богослов А.В.
Єдиний унікальний № 329/474/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_1
Категорія - ст.41 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Чернігівського районного суду Запорізької області від 27 червня 2017 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

постановою судді Чернігівського районного суду Запорізької області від 27 червня 2017 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого начальником Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області, до адміністративної відповідальності раніше не притягувався, із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 320 грн.

Як зазначено в постанові, обіймаючи посаду начальника Управління соціального захисту населення Чернігівської РДА ОСОБА_2 допустив порушення вимог законодавства про працю, що виразилося в наступному.

Розпорядженням голови Чернігівської РДА №25-к від 01.03.2017 року ОСОБА_3 звільнено з посади заступника начальника Управління соціального захисту населення Чернігівської РДА. Підпунктом 1 пункту 2 цього ж розпорядження начальника Управління соціального захисту населення Чернігівської РДА ОСОБА_2 зобовязано забезпечити проведення кінцевого розрахунку з ОСОБА_3

Однак, в порушення ч. 1 ст. 116 КЗпП, якою передбачено що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення, ОСОБА_3 в день її звільнення:

- не було виплачено компенсацію за невикористану соціальну відпустку за 2012 рік тривалістю 10 днів, як одинокій матері, згідно вимог ст. 19 Закону України «Про відпустки», ст. 83 КЗпП;

- не було нараховано та виплачено суму індексації за період січень-серпень 2015 року згідно вимог ст. 33 Закону України «Про оплату праці», ч. 5 ст. 95 КЗпП;

- не були виплачені суми добових за період перебування у службовому відрядженні з 17 по 21 березня 2014 року згідно вимог ст. 121 КЗпП.

Таким чином, своєю бездіяльністю ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП інші порушення вимог законодавства про працю.

В апеляційній скарзі апелянт, не погоджуючись з постановою, вважає її передчасною та такою, що підлягає скасуванню. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що працівникові ОСОБА_3 не було виплачено компенсацію за невикористану соціальну відпустку, оскільки під час складення графіку відпусток у 2011 році він не працював. Крім того, працівником ОСОБА_3 не надавались документи, які підтверджують ті обставини, що вона є одинокою матірю, а також вона не зверталась з письмовою заявою щодо надання їй такої відпустки. Виплата індексації не проводилась, оскільки кошторисом на 2015 рік не було передбачено видатки у формі виплати індексації. Суми добових не були виплачені, оскільки працівником ОСОБА_3 після відрядження не було надано звіт про відрядження.

Враховуючи викладене, просить скасувати постанову районного суду та провадження у справі закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні апелянта ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2, з огляду на наступне.

Суддею виконані вимоги ст. ст. 280, 283 КУпАП України і повно, всебічно розглянуті всі обставини справи, дотримані вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення, викладені мотиви, на яких ґрунтується висновок суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії №08-30-0490/0210 від 10.05.2017 року, в якому зафіксовані обставини адміністративного правопорушення (а.с. 2-4); актом перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 08-30-0017/0490 від 10.05.2017 року, в якому відображені порушення законодавства про працю, допущені начальником УСЗН Чернігівської РДА ОСОБА_2 під час звільнення ОСОБА_3 щодо виплати належних їй сум (а.с. 5-10); копією розпорядження голови Чернігівської РДА «Про звільнення ОСОБА_3М.» №25-к від 01.03.2017 року, відповідно до якого начальника УСЗН Чернігівської РДА ОСОБА_2 зобовязано забезпечити проведення кінцевого розрахунку з ОСОБА_3 (а.с. 12); копією графіку відпусток працівників УПтСЗН Чернігівської РДА на 2012 рік, який затверджений наказом начальника цього ж Управління №43-о від 29.12.2011 року, згідно якого ОСОБА_3 мала право у 2012 році на отримання соціальної відпустки тривалістю 10 днів (а.с. 13, 14); копією наказу начальника УПтСЗН Чернігівської РДА №53-в від 12.12.2011 року та свідоцтва про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно яких вбачається, що ОСОБА_3 є матірю, яка виховує дитину без батька і має право на отримання соціальної відпустки (а.с. 15, 16); копією розрахунку по заробітній платі ОСОБА_3 за 2015 рік, згідно якого останній не нарахована індексація за січень-серпень 2015 року (а.с. 18); копією наказу начальника УПтСЗН Чернігівської РДА № 3 від 14.03.2014 року та табелю обліку робочого часу за березень 2014 року, згідно яких ОСОБА_3 з 17 по 21 березня 2014 року перебувала у службовому відрядженні (а.с. 19, 20); копією Положення про управління соціального захисту населення Чернігівської РДА, затвердженого розпорядженням голови Чернігівської РДА №10 від 10.01.2013 року, в підпунктах 1, 13 пункту 9 якого зазначено, що начальник управління здійснює керівництво, несе персональну відповідальність за організацію та результати його діяльності, розпоряджається коштами в межах затвердженого кошторису (а.с. 43-47); копією кошторису УСЗН Чернігівської РДА за 2015 рік, згідно якого за кодом №2111 передбачена виплата заробітної плати в розмірі 567972 грн., при цьому, в кошторисі не виділено окремо з рядку «Заробітна плата» такий її елемент, як індексація (а.с. 48, 49); частково поясненнями самого ОСОБА_2, які були надані в судовому засіданні.

Дослідивши в судовому засіданні наведені докази суддя суду першої інстанції згідно до вимог ст. 252 КУпАП надав їм належну оцінку, перевіривши відповідно до ст. 251 КУпАП їх на предмет належності та допустимості, у звязку з чим, вірно встановив фактичні обставини справи щодо порушення вимог законодавства про працю ОСОБА_2

Доводи, наведені в апеляційній скарзі про передчасність постанови та відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, є необґрунтованими та спростовуються доказами, що містяться в матеріалах справи.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладено у межах, встановлених КУпАП. При накладенні стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн., судом враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Таким чином, постанова судді Чернігівського районного суду Запорізької області від 27 червня 2017 року є законною і обґрунтованою, правових підстав для її зміни або скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Чернігівського районного суду Запорізької області від 27 червня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, із застосуванням адміністративного у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень залишити без змін.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1