Апеляційний суд Житомирської області
Справа №287/266/17-п Головуючий у 1-й інст. Стратович О. В.
Категорія ч. 1 ст.130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року м. Житомир

Суддя апеляційного суду Житомирської області Ляшук В.В. з участю особи, яку притягнуто до відповідальності - ОСОБА_1 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

в с т а н о в и в :

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 12 вересня 2017 року ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн.

Відповідно до постанови, 02.07.2017 року, в 02:40 год., в м. Олевськ по вул. Свято Воздвиженській ОСОБА_1 керував автомобілем «Опель Віваро» д/з ВК 7714 АО, з явними ознаками алкогольного спяніння: різкий запах алкоголю з рота, незвязна мова. Від проходження огляду в установленому законодавством порядку відмовився в медичному закладі, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову суду ОСОБА_1, подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Також просить скасувати стягнення судового збору.

Вважає, що суддею при винесенні постанови не в повній мірі зясовані всі обставини справи, були порушені норми процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Вказує, що він був зупинений працівниками поліції з надуманої підстави - розмовляв по мобільному телефону під час руху. На питання, працівнику поліції як він в нічний час помітив це, останній відповіді не надав та запропонував надати документи, а саме: посвідчення водія та технічний паспорт на автомобіль, які на той момент у нього були відсутні.

Однак, дана подія мала місце не о 02 год. 40 хв., як зазначено в протоколі, а близько 01 год. 40 хв., що підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 і ОСОБА_3 Суд вказані пояснення свідків та його пояснення до уваги не взяв.

Крім цього, вказує, що акт медичного огляду №39 від 02.07.2017 року, в якому зазначено, що він відмовився від огляду не відповідає дійсності, оскільки під час огляду він виконав запропоновані йому фізичні вправи та продув апарат що визначає вміст алкоголю, але він нічого не показав.

Під час огляду йому не пропонували відбирання зразків (крові, сечі) для проведення аналізу, оскільки лікар повідомив, поліцейським, що його привезли на огляд з перебільшенням строку встановленого інструкцією, понад 2 (двох) год.

На його думку, суд першої інстанції не взяв до уваги, те, що він є пенсіонером, а позбавлення його права керування транспортним засобом поставить його в скрутне матеріальне становище, оскільки автомобільні перевезення є його єдиним джерелом доходу.

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 на підтвердження доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5; актом огляду на стан спяніння на місці зупинки, актом медичного огляду №39 від 02.07.2017 року Олевської ЦРЛ, відповідно з якими правопорушник відмовився від огляду на місці зупинки в присутності свідків та у медичному закладі.

Даних, які б ставили під сумнів рішення суду першої інстанції щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в матеріалах справи не має, не надані такі дані і при апеляційному розгляді справи.

Доводи апелянта про неналежність акту медичного огляду у медичному закладі, оскільки йому не пропонувалось здати зразки біологічного середовища, проведення огляду більше ніж через дві години після зупинки, а самим актом не передбачено такого результату огляду як відмова від його проходження апеляційний суд вважає безпідставними.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом МОЗ та МВС 09.11.2015 р. №1452/735 проведення лабораторних досліджень (відібрання зразків біологічного середовища) обовязкове лише для визначення наркотичного засобу або психотропної речовини.

Якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обовязково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоровя, куди він доставлений.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння), видається на підставі акта медичного огляду.

Наведене свідчить, що лікар у звязку з прибуттям ОСОБА_1 до медичного закладу з працівником поліції мав усі підстави для складання акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння, а оскільки ОСОБА_1, в послідуючому відмовився від проходження огляду, зробив про це відповідну відмітку та засвідчив акт своїм підписом.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ознаки алкогольного спяніння у водія ОСОБА_1 були виявлені о 02 год. 40 хв. 02.07.2017 року, на огляд у медичний заклад він прибув о 03 год. 45 хв. (згідно акту №39), а тому за даних обставин підстав для визнання акту медичного огляду при проведенні якого ОСОБА_1 відмовився від огляду з підстав недотримання строку проходження медичного огляду, визначеного ч.4 ст. 266 КУпАП не має.

Зазначені обставини також підтверджуються актом медичного огляду на місці зупинки, який посвідчений підписами свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5

Доказів, які б свідчили про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи апелянт не надав.

ОСОБА_1, в разі незгоди з діями працівників поліції, лікаря, в тому числі невідповідності часу його зупинки та прибуття на огляд, мав можливість зазначити відповідні заперечення у своїх поясненнях у протоколі про адміністративне правопорушення, однак цього не зробив.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стягнення ОСОБА_1, у виді штрафу призначено у розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП і воно є мінімальним, а тому підстав вважати його несправедливим внаслідок його суворості суд апеляційної інстанції не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Олевського районного суду Житомирської області від 12 вересня 2017 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Житомирської області ОСОБА_6