Провадження №33/792/125/17 Головуючий в 1-й інстанції Данькова С.О.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2017 року м. Хмельницький

Суддя Апеляційного суду Хмельницької області Кулеша Л.М., з участю секретарів судового засідання Коростелкіної Ю.І., Інжиєвської Ю.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду від 10 лютого 2017 року,

в с т а н о в и в:

Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого у АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320 грн.

За постановою суду, 14.11.2016 року, близько 03:35 год., водій ОСОБА_1 в м. Хмельницькому, по вул. Панаса Мирного, 31, керував належним на праві власності ОСОБА_2 автомобілем «БМВ», д.н. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, та в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України від проходження у встановленому порядку медичного огляду на стан сп'яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі відмовився.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що адміністративне стягнення не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи.

Стверджує, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №074349 від 14.11.2016 року є таким, що складений з порушеннями норм чинного законодавства, а отже є незаконним, оскільки не було залучено двох свідків. Також, звертає увагу на те, було порушено його право на захист, так як йому не надано можливості укласти угоду із захисником.

Від огляду на стан алкогольного сп'яніння він не відмовлявся, а наполягав, що у нього взяли кров на обстеження.

Апеляційним судом Хмельницької області ОСОБА_2 неодноразово направлялись рекомендовані судові повістки про виклик до суду, які повертались за закінченням терміну зберігання.

Як вбачається з рапортів інспекторів патрульної поліції, батько ОСОБА_1, ОСОБА_2, відмовився повідомити місце перебування сина та номер його телефону. Із рапорта інспектора патрульної поліції у м.Хмельницькому Сердюка Я.І. від 06.06.2017 року слідує, що при спробі вручити ОСОБА_1 повістку про виклик до суду на 13.06.2017 год. на 12год., останній відмовився від її отримання та від спілкування. З доповідної записки помічника судді Кравця В.М. від 01.08.2017 року слідує, що при спробі вручити повістку ОСОБА_1 про виклик до суду на 04.08.2017 року на 11год.30 хв., йому відмовились відкрити двері квартири.

Апеляційною інстанцією було вжито всіх можливих заходів для належного повідомлення ОСОБА_1 про дату та час розгляду його апеляційної скарги. Не отримання ним рекомендованих судових повісток, та повісток, які намагались вручали поліцейські і помічник судді, байдуже ставлення до результату розгляду його адміністративної справи апеляційним судом, свідчить про зловживання апелянта своїми процесуальними правами та обов'язками.

Перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, допитавши свідків, дослідивши матеріали адміністративного справи, вважаю що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1, доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.

Суддя місцевого суд прийшов до обґрунтованого висновку про повне доведення вини ОСОБА_1 у скоєні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп'яніння, при викладених у постанові обставинах.

Так, з даних протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №074349 від 14.11.2016 року слідує, що 14.11.2016 року о 03:35 год. в м. Хмельницькому, по вул. Панаса Мирного, 31, водій ОСОБА_1 керував належним на праві власності ОСОБА_2 автомобілем «БМВ», д.н. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння:запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, яка не відповідає дійсності, та в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності лікаря нарколога в ХОНД, що засвідчує висновок №5542.

З власноручних пояснень ОСОБА_2, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, вбачається, що він від експертизи не відмовляється, наполягає на здачі крові, вказаним транспортним засобом не керував.

У висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння №5542 від 14.11.2016 року зафіксовано факт відмови ОСОБА_2 від проходження вказаного огляду в медичному закладі. З його власноручних пояснень слідує, що він наполягає на точній експертизі, а саме здачі крові.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційного суду підтвердив, що ОСОБА_2 керував автомобілем «БМВ» д.н. НОМЕР_1 у зазначеному місці і був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР, виїхав на зустрічну полосу. Після зупинки транспортного засобу, намагався втекти. Коли його догнали, то виявили ознаки алкогольного сп'яніння(запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, в установленому законом порядку, водій відмовився, що підтверджується висновком медичного закладу, тому відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

За показаннями свідка ОСОБА_5, після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 за порушення ПДР, водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу і в медичному закладі та від підпису протоколу, складеного щодо нього, за ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказані обставини підтверджується і відео зйомкою, переглянутою апеляційним судом.

Свідок ОСОБА_6, в своєму поясненні, а свідок ОСОБА_7, в судовому засіданні апеляційної інстанції, вказали, що вони були присутніми при складанні протоколу та відмови ОСОБА_2 від його підпису.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об'єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, ОСОБА_2 не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 дійсно, на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою технічних засобів, так як наполягав на заборі крові.

Проте його посилання на обов'язковість такого дослідження не заслуговують на увагу, оскільки згідно з п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 07.11.2015 року № 1452/735 дослідження біологічного середовища, зокрема, крові є обов'язковим на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини.

Доводи апелянта про те, що свідок ОСОБА_6, в момент вчинення правопорушення, зазначав, що за кермом вказаного автомобіля знаходився саме він, а місцевий суд не взяв це до уваги, позбавлені підстав, оскільки із розписки, наданої ОСОБА_6 і долученої до матеріалів справи вбачається, що останній підтверджує факт залишення на зберігання вказаного автомобіля та зобов'язується не надавати його ОСОБА_2

Не знайшло свого підтвердження посилання апелянта і на те, що суд позбавив його права на належну підготовку та захист, оскільки про дату розгляду адміністративної справи він повідомлявся неодноразово, будь-яких клопотань про ознайомлення з матеріалами справи, укладення угоди із захисником, не подавав.

Посилання апеляційної скарги про порушення вимог КУпАП, при проведені його огляду на стан алкогольного сп'яніння, також є надуманими і спростовуються матеріалами справи.

Наведені обставини повністю спростовують доводи апеляційної скарги про необґрунтованість притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та порушення його прав в процесі розгляду справи по суті.

Постанова судді місцевого суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні цього адміністративного правопорушення відповідає вимогам Закону, адміністративне стягнення за це правопорушення накладено в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, тому підстав для її скасування чи зміни немає.

Передбачене ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне правопорушення не є малозначним, а відтак визначених ст. 22 КУпАП підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності немає.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд-

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Хмельницького міськрайонного суду від 10 лютого 2017 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу останнього - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

суддя /підпис/

згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Хмельницької області Л.М. Кулеша