АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва Васильєва М.А.,

за участю

особи, провадження щодо якої закрито ОСОБА_1

захисника Лукашенка С.П.

особи, яка притягується до адміністративної

відповідальності ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_3 та його захисника Лукашенка С.П., які одночасно містять клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року, якою провадження по справі відносно

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_2

за ст. 124 КУпАП закрито, за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення,

ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає за адресою:АДРЕСА_3

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 6 місяців

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_3 визнаний винуватим в тому, що 22 березня 2016 року о 15.22 год., керуючи транспортним засобом «Chevrolet Nubira» державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись в районі буд. 25 по пр. Московському в м. Києві в напрямку станції метро «Оболонь», в порушення вимог п. 16.4 ПДР України, здійснив виїзд на регульоване перехрестя при сигналі світлофора, що дозволяє рух, проігнорувавши при цьому затор, що утворився на перехресті, і при закінченні маневру здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1, який рухався по перехрестю в перпендикулярному напрямку відповідно до знаку світлофора, що дозволяв йому рух. В результаті зіткнення обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи та додатково надані докази, дійшов висновку, що в результаті порушень ПДР України з боку водія ОСОБА_3 сталася ДТП, а вини водія ОСОБА_1 немає, а тому провадження щодо останнього закрив за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_3 та його захисник Лукашенко С.П. подали апеляційні скарги, які містять клопотання про поновлення строку.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку ОСОБА_3 зазначає, що копію постанови отримав 28 квітня 2016 року. Останнім днем подання апеляційної скарги було 7 травня 2016 року, але, у зв'язку з тим, що з 7 по 9 травня 2016 року були неробочими днями, апеляційна скарга подана наступного робочого дня - 10 травня 2016 року.

В апеляційній скарзі з доповненнями ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду, прийняти нову, якою визнати його та ОСОБА_1 винуватими в порушенні ПДР України та закрити справу за сплином строків.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначає, що судом першої інстанції порушено ст. 33, 245, 252 КУпАП, що призвело до неповноти встановлення всіх обставин, які мають значення для розгляду справи.

Крім того, апелянт зазначає, що судом не встановлено те, що на перехресті утворився затор. В таких умовах не лише учасники ДТП, а й усі водії, повинні бути уважними та впевнитись в безпеці своїх маневрів. При цьому, ОСОБА_3 вказує, що суд першої інстанції поклав відповідальність лише на нього, а аналогічне порушення водія ОСОБА_1 залишив поза увагою.

Також ОСОБА_3 просить при прийнятті рішення взяти до уваги, що він проходить випробування на посаді водія-експедитора та без посвідчення водія може втратити можливість влаштуватись на роботу, та залишиться без засобів існування, а також неможливість керувати транспортним засобом поставить його сім'ю у скрутне матеріальне становище, оскільки хвора бабуся, і він повинен привозити їй ліки, та навідувати її, а у разі непередбачуваного підвищення тиску у бабусі потрібне оперативне реагування, при цьому пересування за допомогою громадського транспорту унеможливить таку нагоду.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_3 - адвокат Лукашенко С.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить визнати причини пропуску строку апеляційного оскарження поважними та поновити пропущений строк, скасувати постанову Оболонського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року та прийняти нову, якою визнати винуватим ОСОБА_1 у порушенні п. 16.5 ПДР України, тобто у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначити стягнення у вигляді штрафу.

Щодо поновлення строків на апеляційне оскарження, то захисник зазначає, що 6 травня 2016 року ОСОБА_3 уклав угоду про надання правової допомоги з адвокатам, який того ж дня ознайомився з матеріалами справи. Після ознайомлення з матеріалами справи та відеозаписом ДТП, йому, захиснику, стало відомо про неправильну кваліфікацію дій водіїв та прийняття судом помилкового рішення. Останнім днем 10-денного строку на апеляційне оскарження було 16 травня 2016 року, коли і була подана захисником апеляційна скарга.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник ЛукашенкоС.П. зазначає, що як співробітники поліції, так і суд не звернули уваги на те, що пріоритетом ПДР України є несумнівно безпекадорожнього руху, а другорядним вже перевага в русі учасників дорожнього руху.

Як звертає увагу апелянт, судом взагалі не оцінювалось дії водіїв на предмет безпеки виконання маневрів, а також не розглянуто протоколи про адміністративні правопорушення на предмет наявності чи відсутності в діях кожного водія складу адміністративного правопорушення.

Крім того, захисник Лукашенко С.П. в апеляційній скарзі вказує на те, що у своїх поясненнях водій ОСОБА_1 стверджує, що перед початком руху, він подивився вліво, і там ніхто не рухався. На відеозапису пригоди чітко видно, що він каже неправду. Адже перед автомобілем «Шевроле» під керуванням водія ОСОБА_3 рух через перехрестя завершили ще два автомобілі «Мерседес» і «Ауді», а праворуч від «Шевроле» рухався автомобіль «Таврія», який встиг загальмувати, ледь не зіткнувшись з автомобілем «Хонда», під керуванням ОСОБА_1

Захисник в апеляційній скарзі стверджує, що судом першої інстанції допущено необ'єктивність та неповнота розгляду справи, при цьому суд сконцентрував увагу тільки на маневри водія ОСОБА_3, який передував проїзду через перехрестя за декілька хвилин, але в діях водія ОСОБА_3 не має причинно-наслідкового зв'язку із фактом зіткнення автомобілів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди, перевіривши доводи клопотання ОСОБА_3 та його захисника Лукашенка С.П. про поновлення строку на апеляційне оскарження, дослідивши додаткові докази, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, опитавши експертів, які проводили дослідження за заявами учасників ДТП, перевіривши доводи апеляційних скарг та розглянувши справу в їх межах , апеляційний суд доходить наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 під час розгляду справи в суді першої інстанції і прийнятті рішення судом 25 квітня 2016 року був присутній, проте свої інтереси захищав самостійно, не користувався послугами адвоката.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснив, що в судовому засіданні першої інстанції повний текст постанови не оголошувався, а тільки було сказано те, що він винуватий, а справа щодо іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_1 закривається. Копія постанови по закінченню розгляду справи вручена не була. Він неодноразово звертався до суду для отримання копії постанови, проте отримав копію постанов з мотивуванням та обґрунтуванням прийнятого рішення тільки 28 квітня 2016 року.

Захисник Лукашенко С.П. в суді апеляційної інстанції своє клопотання та клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді підтримав та пояснив, що в першій інстанції він не захищав інтереси ОСОБА_3, а тільки після того, як 6 травня 2016 року уклав з ним угоду про подання правової допомоги, ознайомився в цей же день з матеріалами справи, подав апеляційну скаргу, але постановою Апеляційного суду міста Києва від 25 травня 2016 року його апеляційну скаргу та апеляційну скаргу ОСОБА_3 було повернуто у зв'язку з відсутністю клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Більш того, захисник зазначив, написання апеляційної скарги потребувало часу, тому ним подана апеляційна скарга протягом 10 днів - 16 травня 2016 року.

ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду подані клопотання ОСОБА_3, та його захисником ОСОБА_4 не підтримав, пояснив, що підстав для поновлення строку не вбачає, оскільки, хоча й не проголошувався повний текст постанови, рішення суду першої інстанції було зрозумілим і апеляційні скарги можна було подати в строк, передбачений законом. Крім того, ОСОБА_1 додав, що ОСОБА_3 в Оболонському районному суді м. Києва погоджувався з порушенням, що він вчинив, і йому (ОСОБА_1.) взагалі незрозуміло сенс подання апеляційних скарг.

Згідно до положень ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова суду оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

З метою перевірки доводів клопотання ОСОБА_3 про те, що він неодноразово звертався до Оболонського районного суду м. Києва для отримання копії постанови, Апеляційним судом м. Києва здійснено запит до суду першої інстанції, та згідно до відповіді Оболонського районного суду м. Києва рішення було внесено до ЄДРСР 28 квітня 2016 року, але станом на 27 квітня, 28 квітня 2016 року охорона Оболонського районного суду м. Києва не здійснювалась на належному рівні, а тому перевірити чи приходив до суду ОСОБА_3 не виявилось можливим (ас. 76, 80).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 отримав копію оскаржуваної постанови 28 квітня 2016 року, що підтверджується відповідною розпискою(ас. 19).

6 травня 2016 року ОСОБА_3 уклав угоду про надання правової допомоги з адвокатом Лукашенком С.П., який в цей же день ознайомився з матеріалами справи (ас. 19 зв., 40).

Відповідно 10 травня 2016 року та 16 травня 2016 року, відповідно до поштового штемпелю, ОСОБА_3 та захисником Лукашенком подані апеляційні скарги, які постановами Апеляційного суду м. Києва від 25 травня 2016 року повернуті особами, які їх подали, у зв'язку з пропуском строку на апеляційне оскарження постанови судді та відсутністю клопотання про поновлення такого строку (ас. 23, 26, 31-32).

16 червня 2016 року ОСОБА_3 та його захисником Лукашенком С.П. повторно подані апеляційні скарги з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді від 25 квітня 2016 року.

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що ОСОБА_3 та його захисником Лукашенком С.П. строк на апеляційне оскарження постанови судді пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг, вважаю, що висновок суду про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, є законним та обґрунтованим.

Так, з матеріалів справи та під час апеляційного розгляду встановлено, що 22 березня 2016 року о 15.22 год. на перехресті пр.. Московського -пр. Оболонський в м. Києві сталося зіткнення автомобіля «Chevrolet Nubira» державний номерний знак НОМЕР_6 керуванням ОСОБА_3 з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1, в результаті якого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до схеми з організації дорожнього руху на перехресті пр.. Оболонський - пр.. Бандери (пр.. Московський), наданої КП ШЕУ на запит Апеляційного суду м. Києва, пр.. Московський має два напрямки руху по 4 смуги руху в кожному напрямку - в бік Московського мосту та вул.. О.Теліги, пр.. Оболонський має 2 напрямки руху, які розділені острівками, та мають по 3 смуги руху в кожному напрямку - в бік м. Оболонь та м. Петрівка (ас. 156-158).

Крім того на вказаному перехресті встановлені дорожні знаки та світлофорні об'єкти (ас. 164-168).

З відеозапису, переглянутому під час апеляційного розгляду, вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_3 рухається в крайній правій смузі по пр.. Московському в м. Києві в напрямку Московського мосту. Рух автомобілів в цьому напрямку досить щільний та перекриває рух автомобілів в напрямку Оболонського проспекту в бік м. Оболонь. О 00.00.01 автомобіль під керуванням ОСОБА_3 в зоні дії знаку 3.21, який забороняє рух, намагається здійснити поворот на пр.. Оболонський в бік м. Петрівка. Після цього автомобіль під керуванням ОСОБА_3 здійснює виїзд на забороняючий сигнал світлофора для напрямку його руху на перехрестя з пр.. Оболонським, з якого здійснюють рух автомобілі в бік м. Оболонь, частково перекриваючи виїзд автомобілям збоку м. Петрівка в бік м. Оболонь. В подальшому з 00:00:11 до 00:00:25 автомобіль під керуванням ОСОБА_3, всупереч вимог ПДР України, намагається здійснити поворот ліворуч, в бік напрямку м. Оболонь. При цьому задня частина автомобіля знаходиться на правій крайній смузі руху та частково лівої передньою частиною автомобіля на другій смузі руху, перекриваючи рух автомобілям по першій та другій смузі руху в бік Московському мосту. Після цього автомобіль під керуванням ОСОБА_3 здійснив поворот ліворуч, при забороняючому сигналі світлофору для напрямку від м. Петрівка в бік м. Оболонь, перекривши можливість здійснення руху автомобілям в другій та третій смузі руху в бік Московського мосту. В цей час ( на відео з 00:00:27до 00:00:35) починають та завершують проїзд перехрестя два автомобілі, за якими на забороняючий сигнал світлофору для напрямку руху автомобілів з боку м. Петрівка в бік м. Оболонь розпочав рух автомобіль під керуванням ОСОБА_3 (00:00:35). О 00:00:36 відбувається зіткнення автомобіля під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля під керуванням ОСОБА_1, який рухався по лівій крайній смузі в бік вул.. О.Теліги. При цьому, автомобілі, який рухався поруч з автомобілем під керуванням ОСОБА_3 та поруч з автомобілем під керуванням ОСОБА_1 встигли загальмувати, а автомобіль під керуванням ОСОБА_3 після зіткнення проїхав трохи вперед по кутом праворуч.

Відповідно до довідки про стан технічних засобів регулювання дорожнього руху (стосовно режиму роботи світлофорів та розташування дорожніх знаків) на перехресті пр.. Степана Бандери - пр. Оболонського (ст.м. «Петрівка») у м. Києві згідно загальноміської бази даних дислокації ТЗРДР та паспортних даних світлофорного об'єкту робота світлофорного об'єкту виконувалась за ЧП № 5, інформація про пошкодження та збої в роботі світлофорної сигналізації у вказаний час не зареєстровано (ас. 164).

Згідно даних про стан технічних засобів регулювання дорожнього руху, автомобіль під керуванням ОСОБА_3 спочатку рухається в першому напрямку, змінюючи його в подальшому в 4 напрямку; автомобіль під керуванням ОСОБА_1 рухається в другому напрямку.

Співставляючи дані режиму роботи світлофорів на вказаному перехресті та відеозапис, на якому зафіксований стан роботи світлофора в четвертому напрямку, вбачається, що зіткнення між автомобілями під керуванням ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відбулося через 11 секунд після ввімкнення жовтого сигналу світлофора та через 9 секунд після ввімкнення червоного сигналу світлофору для автомобілів в напрямку з боку м. Петрівка в бік м. Оболонь, в якому рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_3, та через 4 секунди після ввімкнення зеленого сигналу світлофора в напрямку руху автомобіля ОСОБА_1

Відповідно до схеми ДТП, на якій зафіксоване розташування автомобілів після ДТП, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 розташований на перехресті на лівій крайній смузі в бік вул.. О.Теліги, а автомобіль під керуванням ОСОБА_3 на пр.. Облонському в напрямку м. Оболонь біля краю правої проїзної частини.

На зворотньому боці схеми ДТП зафіксовані пошкодження автомобілів, відповідно до яких в автомобілі під керуванням ОСОБА_1 пошкоджена передня частина автомобіля, в автомобілі під керуванням ОСОБА_3 - права бокова частина автомобіля (ас. 3).

Згідно до змісту висновку експертного дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди № 013-03(Д)/17 від 31 березня 2017 року, який проведений на підставі заяви захисника ОСОБА_3 - адвоката Лукашенка С.П., експерт ОСОБА_7 дійшов висновку, що в обставинах даної пригоди при перетині перехрестя водій ОСОБА_3 з технічної точки зору повинен був діяти у відповідності до вимог п. 10.1 ПДР України, а водій ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 16.5 ПДР України. В обставинах дорожньо-транспортної ситуації в причинному зв'язку з настанням ДТП знаходяться дії водія ОСОБА_3, пов'язані з невідповідністю вимогам п. 10.1 ПДР України, та дії водія ОСОБА_1, пов'язані з невідповідністю вимогам п. 16.5 ПДР України (ас. 102-113)

Під час апеляційного розгляду експерт ОСОБА_7 підтримав висновок та пояснив, що з моменту початку руху ОСОБА_3 для здійснення маневру перетину перехрестя, виникла небезпека для ОСОБА_1, який не міг бачити сигналу світлофора для ОСОБА_3 Дії ОСОБА_3 не створювали аварійної ситуації для водія ОСОБА_1 Незалежно від того, чи виїхав ОСОБА_3 на перехрестя з порушенням ПДР України, чи ні, ОСОБА_1 зобов'язаний був надати перевагу в русі ОСОБА_3 та надати можливість останньому закінчити маневр проїзду перехрестя.

Також ОСОБА_7 вказав про те, що затору не було, оскільки автомобілі в бік м. Оболонь рухалися.

З висновку автотехнічного дослідження № 28/2017 від 19 квітня 2017 року, яке проводилось експертом ОСОБА_8 на підставі заяви ОСОБА_1, вбачається, що експертом зроблений висновок про те, що в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 16.4 Правил дорожнього руху України (ас. 133-139).

В суді апеляційної інстанції експерт ОСОБА_8 підтримав висновок та пояснив, що кожен учасник дорожнього руху повинен виконувати п. 1.4 ПДР України. Хоча в діях водія ОСОБА_1 вбачається порушення п. 16.5 ПДР України, проте вони не перебувають в причинно-наслідковому зв'язку з ДТП, оскільки вказаний водій, простоявши 6-7 секунд на дозволений для його напрямку руху сигнал світлофора, проїхавши 16 м до зіткнення, зупинитися не міг, і був вправі, з огляду на всі обставини, розраховувати на виконання Правил дорожнього руху іншими водіями, які рухалися через перехрестя, а тому дії водія ОСОБА_1 не знаходиться у причинно-наслідковому зв'язку з ДТП. При цьому, з боку водія ОСОБА_3 були допущені порушення п.10.1, 16.4 ПДР України. Якщо брати окремо кожне з порушень ОСОБА_3, то порушення ОСОБА_3 п. 10.1 ПДР України та інші не знаходяться в причинно-наслідковому зв'язку з ДТП, а порушення п. 16.4 ПДР України - перебувають в причинно-наслідковому зв'язку з ДТП. Однак, в даному випадку саме комплекс порушень з боку водія ОСОБА_3, а саме порушення п. 8.7.3 (е), 10.1, 10.4, 16.4 ПДР України, призвели до ДТП, оскільки в разі дотримання водієм ОСОБА_3 цих положень Правил дорожнього руху ДТП не відбулося б.

Також ОСОБА_8 вказав, що після перегляду відео він дійшов висновку, що ОСОБА_3 взагалі не контролював ситуацію на дорозі, про що свідчить його поведінка та рух автомобіля у зв'язку із затором.

З пояснень ОСОБА_3, наданих одразу після ДТП, в суді першої та апеляційної інстанцій, вбачається, що 22 березня 2016 року о 15.30 год. Він, керуючи автомобілем НОМЕР_4 в м. Києві по пр. Оболонському, їхав на зелений сигнал світлофора, та, дочекавшись змоги проїзду у зв'язку з затором, почав рух в напрямку ст. м. «Оболонь» через перехрестя проспектів Оболонського та Московського. Винуватцем ДТП вважає інший автомобіль, у зв'язку з тим, що він не надав йому безпечно закінчити маневр проїзду перехрестя. В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 вказав про те, що вважає, що обидва водії винуваті у ДТП. Пояснити, чому ним було допущений ряд порушень Правил дорожнього руху, не міг.

Відповідно до пояснень водія автомобілю НОМЕР_5 ОСОБА_1 як після ДТП, так і в суді першої та апеляційної інстанції, він 22 березня 2016 року о 15.25 год. рухався по Московському проспекту в м. Києві з боку вул. ЛайошаГавро в бік вул. Олени Теліги. Для нього загорівся зелений сигнал світлофора, і він поїхав прямо. В цей момент зліва на великій швидкості вискочив автомобіль. До початку його (ОСОБА_1.) руху не було видно автомобіль іншого учасника через бетонний розділювач дороги. Коли перед ним з'явився транспортний засіб «Chevrolet Nubira», він (ОСОБА_1.) намагався загальмувати, але не встиг і врізався в бік автомобіля «Chevrolet Nubira». Оскільки «Chevrolet Nubira» рухалось на великій швидкості, то він не зупинився на місці ДТП, а проїхав перехрестя, при цьому його (ОСОБА_1) транспортний засіб зупинився на місці аварії. Також зауважив, що перед початком руху він (ОСОБА_1.) дивився вліво і перешкод для руху не було.

Оцінюючи зібрані у справі та досліджені судом докази в їх сукупності, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Правилами дорожнього руху України не передбачено значення затору. Згідно до розділу 33 Правил дорожнього руху України - попереджувальний дорожній знак п. 1.38 - «Затори в дорожньому русі» свідчить про наявність ділянки дороги, де звуження проїзної частини спричиняє затори в дорожньому русі внаслідок виконання дорожніх робіт чи з інших причин.

Разом з тим, відповідно до Академічного тлумачного словника української мови «затор» - скупчення людей, транспорту і т. ін., що створює перешкоду рухові.

З відеозапису обставин події вбачається, що по пр.. Московському на пересіченні з пр.. Оболонським в напрямку з боку м. Петрівка в бік м. Оболонь утворився затор, чого не заперечували й обидва учасника ДТП.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 7 постанови пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судома України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у випадках, коли передбачені …. суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з'ясувати характер порушення, які допустив кожен з них, а також чи не було порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим, і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків.

Із характеру та черговості порушень, які вчинив кожний з водіїв, вбачається, що ОСОБА_1, хоча й порушені вимоги п. 16.5 ПДР України, проте, такий характер його дій був викликаний діями іншого учасника дорожнього руху - ОСОБА_3, який порушив ряд вимог ПДР України: виїзд на перехрестя на червоний сигнал світлофору, здійснення повороту ліворуч з правої крайньої смуги руху, в забороненому для цього місці; виїхав на перехрестя, на якому утворився затор, створивши перешкоду для руху інших транспортних засобів, розпочав проїзд перехрестя на забороняючий для напрямку руху автомобіля під його керуванням.

Із поєднання та оцінки зазначених обставин у сукупності вбачається, що в ситуації, яка виникла на дорозі за участю автомобілів під керуванням водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_1, перший, створивши небезпеку для другого, мав більше можливостей уникнути зіткнення шляхом дотримання Правил дорожнього руху. Проте ОСОБА_3 цього не зробив, розпочавши і продовжуючи маневрувати автомобілем, не переконавшись у безпечності руху як на початку руху, так під час руху.

Доводи захисника Лукашенка С.П. про наявність в діях водія ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху України, що призвело до ДТП, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки під час розгляду справи як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду встановлено, що водієм ОСОБА_1, хоча й порушені вимоги п. 16.5 ПДР України, проте, такий характер його дій був викликаний діями іншого учасника дорожнього руху - ОСОБА_3, який порушив ряд вимог ПДР України, які й перебувають в причинно-наслідковому зв'язку з даною ДТП.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії АП1 № 921954 від 22 березня 2016 року, а тому висновок суду про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП є законним та обґрунтованим.

При цьому, винуватість ОСОБА_3 у ДТП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові суду, підтверджена об'єктивними доказами, сукупність яких дає підстави стверджувати, що саме дії ОСОБА_3 внаслідок порушення ним п. 16.4 ПДР України знаходяться в причинно-наслідковому зв'язку із настання ДТП.

Стягнення, накладене на ОСОБА_3, вважаю таким, що відповідає вимогам ст.. 33 КУпАП, оскільки судом враховано обставини справи, небезпечна поведінка ОСОБА_3, як водія, під час керуванням транспортним засобом, ставлення ОСОБА_3 до дотримання ПДР України під час керування транспортним засобом, за відсутності обставин, що пом'якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_3 обставин.

Доводи ОСОБА_3 про взяття уваги при вирішення питання про стягнення, накладеного на нього, того, що він проходить випробування на посаді водія-експедитора та без посвідчення водія може втратити можливість влаштуватись на роботу, залишитись без засобів існування, а також неможливість керувати транспортним засобом поставить його сім'ю у скрутне матеріальне становище, оскільки хвора бабуся, і він повинен привозити їй ліки, та навідувати її, а у разі непередбачуваного підвищення тиску у бабусі потрібне оперативне реагування, при цьому пересування за допомогою громадського транспорту унеможливить таку нагоду, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки жодних доказів на підтвердження вказаних обставин ОСОБА_3 до суду не надано.

Враховуючи достатність матеріалів, які надають можливість з усією повнотою встановити дійсні обставини ДТП, суд першої інстанції повно та всебічного з'ясував обставини, які призвели до ДТП, надав їм об'єктивну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП, в діях ОСОБА_1, а тому апеляційні скарги до задоволення не підлягають.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Поновити ОСОБА_3 та його захиснику Лукашенку С.П. строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року.

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 6 місяців, а провадження щодо ОСОБА_1 закрито за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - залишити без змін, апеляційні скарги ОСОБА_3, захисника Лукашенка С.П. - без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва М.А. Васильєва