Єдиний унікальний номер 722/422/17
Номер провадження 3/722/186/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року м. Сокиряни

Суддя Сокирянського районного суду Чернівецької області Ратушенко О.М., розглянувши матеріали, які надійшли від головного державного інспектора Управління Держпраці у Чернівецькій області відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, фізичної особи-підприємця, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.41 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, будучи фізичною особою-підприємцем, під час здійснення підприємницької діяльності, порушив вимоги законодавства про працю, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.41 КУпАП.

Так, за результатами проведення управлінням Держпраці у Чернівецькій області позапланової перевірки з 28 по 29 березня 2017 року встановлено, що до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, відповідно до наказу №18 від 05.05.2016 року, ОСОБА_2 прийнятий на роботу на посаду підсобного робітника, згідно строкового договору, у разі укладення якого, в ньому потрібно зазначати строк, на якій договір укладений або на виконання якої роботи. У наказі вказані вимоги не зазначені. Крім цього, заявник, як і інші працівники, із наказом про прийом на роботу не ознайомлений і відповідно не знав про строковість укладеного трудового договору. Також до перевірки не надані докази про волевиявлення заявника (заява) щодо бажання працевлаштуватись до ФОП ОСОБА_1 Відповідно до наказу подано повідомлення про прийняття працівника на роботу до Сокирянської ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області, яке сформовано 05.05.2016 року. Крім того, між працівником ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 укладено трудовий договір від 05.05.2016 року б/н, в якому в п.1 зазначено про те, що термін дії цього договору встановлений за погодженням сторін і є таким, що укладається на час виконання певної роботи. Конкретний термін дії даного договору не зазначений. В даному договорі в п.3 зазначено, що ОСОБА_2 приймають на роботу з виконанням обов'язків підсобного працівника, проте, в договорі не зазначено коли працівника буде звільнено з роботи. В п.15 (підписи сторін), під кожним підписом стоїть дата 05.05.2016 року, а в п.18 зазначено, що трудовий договір від 30.09.2016 року за №__ знято з реєстрації. Проте, п.17 даного договору передбачено припинення договору із зазначенням підстави з посиланням на відповідні статті КЗпП України, чого ФОП ОСОБА_1 не було зроблено, чим порушено вимоги ст.23 КЗпП України.

Окрім того, ОСОБА_2 жодних заяв на звільнення не писав, ОСОБА_1 під час перевірки письмового звернення працівника, яке підтверджує його бажання звільнитися з роботи не надав. ОСОБА_2 звільнено з роботи за ст.39 КЗпП України без його згоди. ОСОБА_2 в своєму зверненні повідомляє, що з 06.10.16 року по 12.10.16 року знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Сокирянської районної лікарні Чернівецької області. При поверненні після лікарняного на роботу дізнався, що з 30.09.2016 року звільнений за власним бажанням. В письмовому поясненні ОСОБА_1 зазначив, що в зв'язку з економічною кризою та відсутністю реалізації продукції, ОСОБА_2 та ще два працівники були звільнені 01.09.2016 року. За попередньою домовленістю ОСОБА_2 хотів допрацювати до 14.11.2016 року, щоб з роботи піти на отримання допомоги в Сокирянському центрі зайнятості, на що ОСОБА_1 відмовив, тому що треба було сплачувати податки, а в наявності роботи не було. ОСОБА_2 зі скаргою звернувся в адміністрацію району, після чого ОСОБА_1 погодився зроби зміни в трудовій книжці до кінця місяця, що є порушенням вимог ст.39 КЗпП України.

Перевіркою табелів обліку відпрацювання робочого часу за період з травня 2016 року по вересень 2016 року встановлено, що ОСОБА_2 відпрацював 18 днів (підсумкова кількість відпрацьованих годин не визначена), у червні 2016 20 днів, у липні 2016 21 день, у серпні 2016 22 дні, у вересні 2016 кількість відпрацьованих днів зовсім не визначена, лише зазначено відпрацювання робочого часу з 01.09.2016 року по 20.09.2016 року по 8 годин щодня. Скільки годин відпрацював ОСОБА_2 у вересні 2016 року не визначено, чому не відпрацював повну норму робочих годин не відомо. Надати письмове пояснення ОСОБА_1 відмовився. Усно повідомив, що фактично ОСОБА_2 у зазначені дні не приходив на роботу. Недостовірний облік відпрацювання робочого часу, відсутність підсумкового обліку робочого часу в годинах не дає можливості визначити, чи дотримана працівником місячна норма тривалості робочого часу, а можливо і перевищення норми, що суперечить вимогам наказу №489 від 05.12.2008 року Державного комітету статистики України «Про затвердження типових форм первинного

обліку», а саме порушенням типової форми Т-5 «Табель обліку використання робочого часу», та в

свою чергу призводить до незабезпечення достовірного обліку виконуваної працівниками роботи і

бухгалтерського обліку витрат на оплату праці.

Перевіркою відомостей нарахування заробітної плати за період з травня 2016 року по вересень 2016 року встановлено, що заробітна плата працівнику ОСОБА_2 нарахована у травні-серпні 2016 року 1450,00 грн., у вересні 2016 року основна зарплата нарахована в сумі 945,65 грн., компенсація за невикористану відпустку нарахована в сумі 504,35 грн., всього у вересні місяці нарахована 1450,00 грн. Для підтвердження достовірності нарахованої заробітної плати та сплати податків за даними звіту форми 1-ДФ «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» за II та III квартал 2016 року працівникові нараховувалася заробітна плата в сумі 1450,00 грн. щомісячно в період з травня по вересень 2016 року. За даними, зазначеними в табелі обліку відпрацювання робочого часу за вересень 2016 року ОСОБА_2 працював з 01.09.2016 року по 20.09.2016 року по 8 годин щодня, 3-4, 10-11, 17-18 вересня вихідні дні. Таким чином, у вересні 2016 року ОСОБА_2 відпрацював 14 днів по 8 годин, всього 112 годин. Норма тривалості робочого часу у вересні 2016 року при 40-ка годинному робочому тижні складає 176 годин або 22 робочі дні. Отже, заробітна плата ОСОБА_2 за відпрацьований робочий час у вересні 2016 року за обліком відпрацьованих днів має складати 1450,00 грн./22 роб. дні*14 = 922,73 грн.; за обліком відпрацьованих годин 1450,00 грн./176 год.*112 год. = 922,73 грн. За даними відомостей нарахування заробітної плати за вересень 2016 року, у ОСОБА_2 нарахована заробітна плата у сумі 945,65 грн., що на 22,92 грн. більше. Розбіжності між обліком відпрацювання робочого часу та фактичним нарахуванням заробітної плати вказує на незабезпечення достовірного обліку виконуваної працівником роботи і бухгалтерського обліку витрат на оплату праці, що є порушенням ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці».

За даними, зазначеними у відомості нарахування заробітної плати за вересень 2016 року, ОСОБА_2 нарахована компенсація за невикористану відпустку в сумі 504,35 грн. Розрахунок компенсації для перевірки ОСОБА_1 не надано. За відпрацьований період з 05.05.2016 року по 30.09.2016 року працівникові необхідно надати відпустку терміном 10 календарних днів. Оскільки заявник відпрацював 5 календарних місяців, то розрахунок компенсації за невикористану відпустку проводиться наступним чином: 7250,00/(153-4)*10 = 486,58 грн. Отже, сума компенсації за невикористану відпустку звільненому працівнику ОСОБА_2 складає 48638 грн., що на 17,77 грн. менше, ніж нараховано. Таким чином, при розрахунку ОСОБА_1 порушив вимоги ч.4 п.3 розділу III постанови КМУ №100 від 08 лютого 1995 року, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.41 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

ОСОБА_1, будучи належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причину своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи без його присутності не подав.

За таких обставин, вважаю що розгляд даної справи можливий без присутності ОСОБА_1

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення підтверджується дослідженими письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення №24-09-48/112 від 29.03.2017 року; копією акту перевірки додержання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування №24-09-48/158; копією припису №24-09-48/131 від 29.03.2017 року.

Обставин, що помякшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1, не встановлено.

З огляду на вищевикладене, враховуючи тяжкість вчиненого адміністративного правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, є достатні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.41 КУпАП та призначення йому адміністративного стягнення в межах санкції статті Закону за вчинене правопорушення у виді штрафу, оскільки саме такий вид стягнення буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Керуючись ст.ст.33, 40-1, 221, 283-285, 294 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП і за його вчинення накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (пятсот десять) грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) грн. на користь держави: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача: 820019; рахунок отримувача: 0001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Сокирянський районний суд Чернівецької області.

Суддя: