Справа № 419/2231/17
Провадження № 33/782/149/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області ОСОБА_1, при секретарі Коротенко С.В. за участю правопорушника ОСОБА_2 та його захисника, адвоката ОСОБА_3 розглянула апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Новоайдарського районного суду Луганської області від 28.07.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-3 КУпАП ,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Новоайдарського районного суду Луганської області від 28 липня 2017 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого на посаді тракториста в ТОВ «Жовтень-РК-2», маючого на утриманні малолітніх дітей, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, Луганської ЦВА, визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-3 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 170 (сто сімдесят) грн.. Товар відповідно до додатку до адміністративного протоколу від 02.07.2017 року, який знаходиться за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, 72 конфісковано. Також з ОСОБА_2 стягнуто судовий збір в сумі 320 грн..

Згідно з постановою суду першої інстанції, 02.07.2017 року о 04:00 годині ОСОБА_2 на незаконній переправі через р. Сіверський Донець, що знаходиться між с. Лопаскине та с. Трьохізбенка Новоайдарського району Луганської області, використовуючи автомобіль НОМЕР_1, намагався переправити на тимчасово непідконтрольну територію України вантаж автомобільних запчастин, гідронасосів, будівельних інструментів та спецодягу, з метою подальшої їх реалізації та отримання прибутку у грошовій формі, чим порушив вимоги постанови КМУ від 01.03.2017 року № 99 «Про затвердження Порядку переміщення товарів до району або з району проведення АТО», тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-3 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження по справі закрити через відсутність складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що під час розгляду вказаної адміністративної справи було порушено його право на участь в судовому засіданні, на надання доказів, тобто його право на захист. Вказані порушення полягали в тому, що він не був саме належним чином повідомлений про день та час розгляду вказаної справи, в звязку з тим, що йому взагалі ніхто не казав, коли саме, та де буде проводитися розгляд його адміністративної справи. Крім того, в самому протоколі взагалі не зазначені день та час розгляду адміністративної справи.

Зазначає, що у суду не було будь-яких даних про те, що він вчиняв дії, направлені на переміщення зазначеного товару через лінію зіткнення на окуповану територію України крім його пояснень, які були дані співробітникам ДФС під примусом. Просить звернути увагу, що товари ,які в нього були вилучені, були придбані ним з метою їх власного вживання та для власних потреб. На його думку, єдиним доказом його вини є те, що він переміщався в районі між селами Лопаскино і Трьохізбенка на автомобільному транспорті, пересування на якому не обмежено, та його пояснення, які він надав співробітникам ДФС під тиском та вмовлянням.

Вважає, що в матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які данні, які свідчать про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, які підтверджуються належними та допустимими доказами.

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати постанову судді та закрити провадження по справі, пославшись на її доводи, заслухавши свідка ОСОБА_4, який складав протокол № 318 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.204-3 КУпАП щодо ОСОБА_2 02.07.2017 року,дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов до наступного.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 вбачається, що протокол № 318 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 204-3 КУпАП від 02.07.2017 року разом з додатками надійшов до суду першої інстанції 07.07.2017 року (а.с.20)

Розгляд даної справи відбувся 28.07.2017 року, за результатами якого було постановлено судове рішення, яке оскаржується в апеляційному порядку.

Даних про те, що ОСОБА_2 належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього у суді першої інстанції , у матеріалах справи не має.

Відповідно до вимог ч.2 ст.277 КУпАП справи про адміністративне правопорушення, передбачені статтями 203-206-1 КУпАП, розглядаються протягом доби, а згідно ч.1 ст.277 КУпАП за загальними правилами на розгляд справ про адміністративні правопорушення дається пятнадцять днів з дня одержання протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд першої інстанції розглянув справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 у межах пятнадцяті днів.

Доводи викладені в апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не був належним чином повідомлений про день та час розгляду його справи судом, та те, що про дату, час і місце розгляду протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього не було зазначено в самому протоколі , є обґрунтованими.

Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 скористався можливістю прийняти участь у судовому засіданні, надати пояснення, докази по справі, тобто своїм правом на захист у суді апеляційної інстанції.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст.204-3 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення порядку переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції.

Порядок переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції , затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 99 від 01.03.2017 року, визначає правовий режим переміщення товарів (через лінію зіткнення та/або в її межах) та поширюється на фізичних осіб і субєктів господарювання, які здійснюють такі переміщення.

Товаром, згідно цього Порядку, є будь-який товар, у тому числі визнаний в установленому законом порядку гуманітарною допомогою, якій переміщується в районі проведення антитерористичної операції через лінію зіткнення та/або в її межах.

Переміщення товарів через лінію зіткнення здійснюється у визначених для цього місцях фізичними особами та субєктами господарювання з дотриманням положень цього Порядку та норм законодавства.

Переміщення товарів поза межами контрольних пунктів вїзду/виїзду та контрольних пунктів та контрольних пунктів вїзду/виїзду на залізниці, контрольних постів забороняється.

Фізичні особи здійснюють переміщення товарів у річній поклажі та/або супроводжуваному багажі автомобільним транспортом за переліком та обсягами (вартість, вага, кількість),що затверджується Міністерством з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб. (МТОТ).

З змісту постанови суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_2 свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-3 КУпАП ,не визнав.

ОСОБА_2 у своєї апеляційної скарзі зазначив, що у суду не було будь-яких даних про те, що він вчиняв дії, направлені на переміщення товару через лінію зіткнення на окуповану територію України між с.Лопаскине та с.Трьохізбенка, крім його пояснень, які були дані співробітникам ДФС під примусом, в звязку з тим, що він мешкає в безпосередньої близькості до лінії зіткнення, де перебуває багато військових, які не завжди поводять себе коректно. Він побоювався, що якщо він не дасть пояснення, які вимагають від нього співробітники ДФС, йому та його близьким буде погано.

Він вказує, що насправді він придбав а/м запчастини, гідронасос, інструмент для власних потреб. Вони необхідні йому для капітального ремонту автомашини, на якій він безпосередньо їздить , а саме ВАЗ 2104 днз ВВ7981 АХ, а також для поливу городу на присадибній ділянці, будинок, в якому живе його сімя, потребує ремонту. Ремонт автомобіля, установку гідронасоса, будівельний ремонт будинку він робить своїми руками. Вказує, що то все, що знаходилося в автомобілі, необхідно йому особисто. Ніякої реалізації зазначеного товару не може бути мови. На його думку, пересування між селами Лопаскино і Троьхізбенка на автомобільному транспорті не обмежено, але це було єдиним доказом його вини, та його пояснення, які він надав співробітникам ДФС.

Саме ці пояснення про обставини події він надав апеляційному суду під час перегляду його справи, та потім додатково пояснив,що товар, який знаходився у його автомобілі не належав йому. Його за окрему плату попросили довезти товар до с. Лопаскине із с. Троьхізбенка, які розташовані на території України підконтрольній владі України. Його повинні були зустріти інші особи, про яких йому не повідомили.

Захисник ОСОБА_3 звернула увагу на те,що відповідно до постанови КМУ № 99 від 01.03.2017 року « Про затвердження Порядку переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції» контроль за переміщенням товарів, у тому числі гуманітарної допомоги до району або з району проведення антитерористичної операції( через лінію зіткнення та/або в її межах) у контрольних пунктах вїзду/виїзду повинен проводитися за участю громадськості та волонтерів. У випадку з ОСОБА_2 цього не було зроблено. Протокол про адміністративне правопорушення щодо нього був складений без участі свідків, понятих, не зважаючи на те,що санкція ч.1 ст.204-3 КУпАП передбачає конфіскацію товару. Згідно положень ст.29 КУпАП конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника,якщо інше не передбачено законами України. Цей товар повинен бути оформлений у присутності понятих. Вона вважає,що процедура складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 не відповідає міжнародним нормам права. Просить задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_2 та скасувати постанову суду першої інстанції,яка була винесена з порушенням норм процесуального права. Крім того, вона зазначила, що строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 за адміністративне правопорушення закінчився.

Свідок ОСОБА_4, старший оперуповноважений з ОВС Ш відділу УОЗ на ОТЗ АТО ГУ ДФС у Луганській області, апеляційному суду пояснив,що саме він складав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, коли його затримали на автомобілі з товаром неподалік від незаконної переправи через р.Сіверський Донець в районі між с.Троьхізбенка та с. Лопаскіне, приблизно за 1,5 км від переправи. У той ранковий час свідків не було. Саме він відібрав письмові пояснення у ОСОБА_2 та зробив фототаблицю, перелік товару та знайшов його ціну за допомогою Інтернету. У ОСОБА_2 не було ніяких документів на товар. Протокол складався біля с.Троьхїзбенка, на той момент він був не один, разом з ним знаходилися інші озброєні співробітники ДФС. Лінія розмежування знаходиться між двома населеними пунктами, але точніше він не може казати про це,не має право.

Перевіряючи вищенаведені доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.

Приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-3 КУпАП, суд першої інстанції врахував також обєм переміщуваних товарно-матеріальних цінностей.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що протокол № 318 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.204-3 КУпАП від 02.07.2017 року, який разом з додатками надійшов до суду, свідчить про таке.

02.07.2017 року о 04:00 годині ОСОБА_2 на незаконній переправі через р. Сіверський Донець, що знаходиться між с. Лопаскине та с. Трьохізбенка Новоайдарського району Луганської області, використовуючи автомобіль НОМЕР_1, намагався переправити на тимчасово непідконтрольну територію України вантаж автомобільних запчастин, гідронасосів, будівельних інструментів та спецодягу, з метою подальшої їх реалізації та отримання прибутку у грошовій формі, чим порушив вимоги постанови КМУ від 01.03.2017 року № 99 «Про затвердження Порядку переміщення товарів до району або з району проведення АТО».

З додатку до адміністративного протоколу від 02.07.2017 року , який був складений ст. уповноваженим з ОВС ОУЗ на ОТ зон проведення АТО ГУ ДФС у Луганській області ОСОБА_4 у присутності ОСОБА_2 , що підтверджується його підписом, вбачається, що ОСОБА_2 мав товар на 25 найменувань ( 18 ящиків, 1 мішок, 3 рулону) на загальну суму 103 380 (сто три тисячі триста вісімдесят ) грн.

Даний товар був вилучений та переданий для тимчасового зберігання за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул.Енергетиків,72. Відомості про свідків та підписі свідків при цьому відсутні.(а.с.1-2).Є фототаблиця до цього протоколу від 02.07.2017 року ( а.с.9-10).

З переліку товару вбачається, що ОСОБА_2 перевозив товар як фізична особа на суму, яка перевищує вартість, вагу та кількість, яку йому не заборонено переміщувати постановою КМУ № 99 від 01.03.2017 року та Наказом МТОТ № 39 від 24.03.2017 року, більш ніж у сто разів.

У своєї апеляційної скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що він придбав для власних потреб а/м запчастин, гідронасос, інструмент, але не зазначає їх назву, вартість, місце придбання, який ремонт потребує його автомобіль, будинок, саме який гідронасос придбав він для поливу свого городу та інше. Крім того, вказує, що все те, що знаходилося в автомобілі, необхідно йому особисто, реалізовувати він нічого не буде.

Однак таке його ствердження викликає сумніві у достовірності його цих пояснень.

Апеляційному суду не зрозуміло, де та для якої мети ОСОБА_2 придбав таку кількість товару на таку суму, та чому він зупинився не біля свого будинку за адресою: Луганська область, Станично-Луганській район, с. Червоний Жовтень,вул. Молодіжна,8, а неподалік незаконної переправи через р.Сіверський Донець між с.Лопаскине та с.Трьохізбенка ,Новоайдарського району, Луганської області.

Апеляційний суд не може погодитися з доводами ОСОБА_2 про те, що у суду першої інстанції не було будь-яких даних, які б свідчили проте, що він вчинив дії, направлені на переміщення товару через лінію зіткнення на окуповану територію.

Саме той факт, що ОСОБА_2 опинився неподалік незаконної переправи через р.Сіверський Донець між с.Лопаскине та с.Трьохізбенка, Новоайдарського району, Луганської області десь о 04-00 години ранку з великою кількістю товару дає підстави вважати, що у нього був намір на переміщення товару на тимчасово непідконтрольну територію України, що заборонено законом.

Дійсно пересування на автомобільному транспорті між с.Лопаскино та с.Трьохїзбенка Новоайдарського району не обмежено та не заборонено, але є заборона на переміщення товарів на тимчасово непідконтрольну територію України.

У звязку з чим, апеляційний суд вважає, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, суд першої інстанції своє рішення прийняв з грубими порушеннями процесуального права ОСОБА_2 на захист, яке хоча і було поновлено у суді апеляційної інстанції, але строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2, передбачений ст.38 КУпАП закінчився.

Відповідно до вимог ст. 38 КУпАП якщо справа про адміністративне правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяця з дня вчинення правопорушення.

Апеляційний суд погоджується з доводами ОСОБА_2 про те, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню у звязку з грубим порушенням його процесуального права на захист. Суд першої інстанції повинен був розглянути протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 у судовому засіданні за його участю, дати йому право надати пояснення безпосередньо суду, тобто виконати вимоги закону, передбачені статтями 277, 277-2,278,279 КУпАП, але він цього не зробив.

Обєктивних даних про те,що суд першої інстанції проводив судове засідання належним чином у матеріалах справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 не має.

Апеляційний суд не знайшов законних підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення. Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.204-3 КУпАП підлягає закриттю у звязку з закінченням на момент апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

За таких обставинах апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.294,247 ч.1 п.7 КУпАП України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Новоайдарського районного суду Луганської області від 28.07.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-3 КУпАП скасувати.

Постановити нову постанову, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.204-3 КУпАП закрити у звязку з закінченням на момент апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Луганської області: ОСОБА_1