Справа № 462/536/17 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 33/783/373/17 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року Апеляційний суд Львівської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, його адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, 14.06.1995р.н., який проживає на ІНФОРМАЦІЯ_1, на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 07 березня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, та накладено на нього штраф у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 320 грн. судового збору.

Згідно з постановою, ОСОБА_2 визнаний винним за те, що він о 10.50 год. 17.01.2017 року на пл. Двірцевій у м.Львові здійснював провадження господарської діяльності без одержання ліцензії на перевезення пасажирів на таксі, автомобілем НОМЕР_1, чим порушив вимоги ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Не погоджуючись із рішенням судді місцевого судді, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 07 березня 2017 року скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що на момент зупинки його авто він не здійснював жодної господарської діяльності, не надавав послуг по перевезенню пасажирів, та предявив повноваженій особі усі необхідні документи, а саме водійські права, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, страховий поліс.

Як зазначає ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі, оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд неповно зясував усі фактичні обставини справи, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване стягнення як вид покарання за адміністративне правопорушення.

На переконання ОСОБА_2, судом не було встановлено та доведено, що його дії були протиправними і посягали на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, й на встановлений порядок управління.

Окрім цього, апелянт звертає увагу на те, що при складанні протоколу йому не було розяснено зміст ст.63 Конституції України, а також права, передбачені ст.268 КУпАП.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на підтвердження поданої апеляційної скарги, свідка ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що така не підлягає до задоволення.

Частина перша ст. 164 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом.

Відповідно до ч.3 ст. 2, п.24 ст. 7, ч.9 ст. 13 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року № 222-VIII, перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом потребують ліцензування.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону ліцензія це документ, що надається органом ліцензування, на право провадження суб'єктом господарювання визначеного ним виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, в електронному вигляді (запис про наявність ліцензії у такого суб'єкта господарювання в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) або на паперовому носії.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт», таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

Статтею 9 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що ліцензування на автомобільному транспорті спрямоване на визначення початкових і поточних умов надання послуг з перевезень пасажирів і небезпечних вантажів, а також найважливіших параметрів обслуговування споживачів.

Ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів, в тому числі на такий вид робіт як надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі.

Цим Законом, зокрема статтею 16 визначено, що до персоналу автомобільного транспорту належать працівники, які безпосередньо надають послуги з перевезення пасажирів чи вантажів, виконують роботи з ремонту та технічного обслуговування транспортних засобів, надають допоміжні послуги, пов'язані з перевезеннями.

Трудові відносини персоналу автомобільного транспорту регулюються трудовим законодавством, у тому числі положенням про дисципліну та правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Стаття 39 визначає, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для юридичної особи, що здійснює перевезення пасажирів на таксі: для автомобільного перевізника - ліцензія, інші документи, передбачені законодавством України; для водія таксі - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.

Ураховуючи вищенаведене, на такий вид господарської діяльності як надання послуг з перевезення пасажирів чинним законодавством передбачено обовязкове ліцензування даної діяльності, при цьому на перевізника покладається обовязок пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті, зокрема, ліцензію, а у випадку, якщо водій таксі перебуває у трудових відносинах із перевізником юридичною особою- посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.

Згідно зі складеним 17 січня 2017 року головним спеціалістом Управління Укртрансбезпеки у Львівській області ОСОБА_4 протоколом про адміністративне правопорушення №0003110, ОСОБА_2П провадивавтомобілем НОМЕР_1, на пл.Двірцевій у м.Львові о 10 год. 50 хв. господарську діяльність таксі без ліцензії, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

До вказаного протоколу додане фото транспортного засобу ОСОБА_2, на якому встановлена номерна шашка служби таксі з номером телефону «838» (а.с. 3).

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, не визнав та пояснив, що у нього не було намірів займатися господарською діяльністю, шашечку позичив у знайомого, який працює у таксі, таку використав, оскільки хотів дізнатися як заробляють гроші таксисти. Про те, що необхідно мати відповідну ліценцію він не знав та у трудових відносинах з юридичною особою-перевізником він не перебуває. 17 січня 2017 року на час перевірки уповноваженою особою Управління Укртрансбезпеки у Львівській області перевезення пасажирів не здійснював, а їхав в особистих справах.

Допитаний у судовому засіданні апеляційного суду головний спеціаліст Управління Укртрансбезпеки у Львівській області ОСОБА_4 зазначив, що 17.01.2017 року під час зупинки транспортного засобу ОСОБА_2, такий виглядав як таксі та був обладнаний розпізнавальним ліхтарем з телефонним номер. На його вимогу представити ліцензію на здійснення перевезення пасажирів ОСОБА_2 відповів, що такої у нього немає.

Перевіривши усі наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд приходить до переконання, що висновки судді про винуватість ОСОБА_2у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку у їх сукупності та взаємозвязку.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, судом в повній мірі були досліджені всі обставини справи, враховано протокол про адміністративне правопорушення, фотознімок, з якого чітко видно на даху автомобіля, належного ОСОБА_2,спеціальний пристрій, який свідчить про те, що автомобіль надає послуги по перевезенню пасажирів, зі зазначеним на ньому телефонним номером.

Апеляційний суд оцінює критично покликання апелянта про відсутність в його діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, з огляду на те, що наявність встановленого на даху транспортного засобу розпізнавального ліхтаря є свідченням того, що ОСОБА_2 обладнав свій автомобіль під таксі для здійснення перевезень пасажирів з метою отримання прибутку.

Водночас наявність чи відсутність пасажирів в автомобілі на момент виявлення правопорушення, а також відповідність транспортного засобу вимогам щодо обладнання таксі, не є обов'язковими ознаками складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч1 ст.164 КУпАП, відтак доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2щодо неповноти дослідження обставин справи судом першої інстанції та помилковість висновків про визнання його винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, не ґрунтуються на матеріалах справи.

Щодо покликань ОСОБА_2 про порушення його прав, передбачених ст.268 КУпАП, зокрема у звязку із проведенням судового засідання за його відсутності, як на підставу скасування оскаржуваної постанови, то такі права особи були відновлені у суді апеляційної інстанції.

Не знайшли свого підтвердження й доводи апелянта про порушення вимог чинного законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, який підписаний особою-правопорушником без жодних зауважень. Протокол складався у його присутності і на такому є його підпис, про що ствердив у суді апеляційної інстанції сам ОСОБА_2

Обране згідно з вимогами ст.33 КУпАП адміністративне стягнення за своєю мірою та видом є необхідним та достатнім для виправлення й виховання ОСОБА_2, яке спрямоване на запобігання вчинення ним та іншими особами нових правопорушень.

Ураховуючи вищенаведене, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова судді Залізничного районного суду м. Львова від 07 березня 2017 року є законною, обгрунтованою, прийнятою з дотриманням вимог КУпАП, відтак підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 07 березня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_1