Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 336/906/17 Суддя в 1-й інст. Марко Я.В.
Провадження № 33/778/296/17 Суддя в 2-й інст. Рассуждай В.Я.
Категорія ст. 130 ч. 1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя апеляційного суду Запорізької області Рассуждай В.Я., за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2, розглянувши в залі судових засідань апеляційного суду Запорізької області у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу, подану адвокатом ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1, на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови ОСОБА_3 визнано винуватим в тому, що він 14 лютого 2017 року о 15-00 годині у м. Запоріжжя по вул. Вороніна, 9 керував транспортним засобом «СHERY ELARY», д.н. НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_4, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: нечітка мова, порушена координація рухів, почервоніння очей, чим порушив п. 2.9 (а) ПДР України. Стан алкогольного спяніння підтверджується висновком КУ «ОКНД» ЗОР щодо результатів медичного огляду № 693, складеним о 16 годині 05 хвилин 14 лютого 2017 року.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_2 вважає постанову незаконною, просить її скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд порушив право ОСОБА_1 на захист, не надавши його захиснику достатнього часу для ознайомлення з матеріалами справи. Вказує, що суддя допустив спрощений підхід до розгляду справи не розглянув клопотання по виклик всіх осіб, що брали участь в оформлені документів, не вивчив матеріали справи до видалення до нарадчої кімнати, не надав можливості висловити адвокату доводи щодо допустимості наявних у справі доказів.

Також вказує на порушення поліцейськими порядку проведення огляду на стан спяніння. Зазначає, що згідно з протоколом та поясненнями свідків, вони виявили різні ознаки спяніння, з відеозапису вбачається, що взагалі такі ознаки спяніння не виявлялися та не засвідчувалися свідками. Вважає недійсним проведення огляду на стан спяніння особи, у якої не встановлені ознаки спяніння. Вказує, що із пояснень ОСОБА_5О випливає, що він був присутній під час огляду ОСОБА_1 саме у медичному закладі, а не під час зупинки транспортного засобу, що суперечить іншим документам, складених поліцією. Вважає, що свідки підписували пусті бланки документів, оскільки із відеозапису випливає, що свідки не були присутні під час огляду в закладі охорони здоровя. Крім того, направлення та ОСОБА_4 огляду, які мають бути складені до проходження ОСОБА_6 огляду на стан спяніння у медичній установі, містять результати цього огляду, що є неприпустимим. Вказує, що відеозапис свідчить про присутність лише двох поліцейських, в той час як пояснення у свідка ОСОБА_5 відбирав капрал поліції ОСОБА_7 На підставі чого вважає, що результати огляду, проведеного на місці зупинки транспортного засобу співробітниками поліції з порушенням встановленого порядку огляду водіїв, не можуть прийматися судом як належні та допустимі докази.

В судовому засіданні апеляційного суду адвокат ОСОБА_2 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив апеляційну скаргу задовольнити.

ОСОБА_1 до судового засідання апеляційного суду не прибув, про час та місце розгляду апеляційної скарги, поданої в його інтересах був повідомлений телефонограмою 10 квітня 2017 року за номером телефону, зазначеним в його апеляційні скарзі, про поважні причини неявки до суду не повідомив, із заявою про відкладення розгляду апеляційної скарги на адресу апеляційного суду не звернувся, у звязку із чим у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП його неявка не перешкоджає розгляду справи за його відсутністю.

Вислухавши пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За змістом апеляційної скарги ОСОБА_1 просить провадження щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у звязку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Проте вина ОСОБА_1 у вчинені вказаного адміністративного правопорушення підтверджується оглянутим в судовому засіданні відеозаписом, з нагрудної камери (відео реєстратору) поліцейського, зробленими у відповідності до ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», доданим до протоколу, з якого вбачається, що ОСОБА_1 визнав факт вживання алкогольних напоїв, не погоджувався з необхідністю проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу, потім дав згоду на проходження огляду в закладі охорони здоровя (а.с. 12).

Результати огляду зафіксовані у висновку щодо результатів медичного огляду № 693, складеному 14 лютого 2017 року о 16.05 годині лікарем ОСОБА_8, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного спяніння, в якому міститься розпис ОСОБА_6 про ознайомлення з його змістом без зауважень (а.с. 5).

Зазначені докази підтверджують обставини, викладені в протоколі БР №2269760, який складений уповноваженою на те особою (а.с. 2).

Допитаний судом першої інстанції інспектор поліції ОСОБА_9 підтвердив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, який він склав, та пояснив, що зупинивши автомобіль Chery, він встановив у його водія ознаки алкогольного спяніння. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан спяніння за допомогою алкотестеру в присутності двох свідків. Водій відмовився, у звязку з чим йому було запропоновано пройти огляд в закладі охорони здоровя, за результатами якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного спяніння.

Свідок ОСОБА_5 підтвердив обставини, зазначені в протоколі та поясненнях та пояснив суду, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу.

Огляд на стан алкогольного спяніння проводиться на підставі інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015 р.

Зазначена інструкція не вимагає присутності свідків під час огляду в закладі охорони здоровя, який проводить лікарем.

Як вбачається з матеріалів справи, огляд проведений у закладі охорони здоровя, на що ОСОБА_1 надано згоду. Відтак доводи апеляційної скарги про порушення порядку огляду з тих підстав, що під час огляду в медичному закладі не було двох свідків є необґрунтованими.

Відповідно до зазначеної вище Інструкції огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп'яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З матеріалів справи вбачається, що як пояснення свідків, так і протокол про адміністративне правопорушення містять дві ознаки алкогольного спяніння, що збігаються одне з одним: порушення координації рухів, порушення мови (нечітка мова). З огляду на те, що ознаки алкогольного спяніння сприймаються субєктивно кожною особою, що їх спостерігає, та наявності двох ознак спяніння, які співпадають в протоколі і поясненнях свідків, апеляційний суд не знаходить підстав вважити, що ОСОБА_1 не мав ознак алкогольного спяніння, які стали підставами для проведення огляду на стан такого спяніння.

На відеозапису файл № зафіксовано, що після повідомлення працівниками поліції ОСОБА_1 про те, що в них є підстави вважати, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння та повідомлення відповідних ознак, водій ОСОБА_1 пояснив, що він з цим згоден.

Таким чином, суд першої інстанції дослідив всі наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази, надав їм належну оцінку, та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке полягало у порушенні п. 2.9 (а) ПДР України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що направлення на огляд водія (а.с. 3) та ОСОБА_8 огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4) містять інформацію, що не передбачена Інструкцією, а саме результат огляду в медичному закладі, однак зазначені порушення на правильність висновків суду про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння не впливають.

Апеляційним судом перевірені доводи апелянта про те, що районний суд розглянув справу, не надавши захиснику ОСОБА_1 достатнього часу для ознайомлення з матеріалами справи, чим порушив право особи, що притягається до адміністративної відповідальності, на захист.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_10, яка ознайомилася з матеріалами справи, брала участь у судовому засіданні 1 березня 2017 року, в ході якого були допитані інспектор поліції ОСОБА_9, свідок ОСОБА_5, та просила суд відкласти розгляд справи не раніше 20 березня 2017 року задля «належної підготовки».

В наступне судове засідання, 22 березня 2017 року, зявився новий захисник адвокат ОСОБА_2, який пояснив суду, що ОСОБА_1 звернувся до нього лише 21 березня 2017 року, тому адвокат не мав часу ознайомитися з матеріалами справи, у звязку з чим, просив суд надати йому таку можливість, відклавши розгляд справи.

Суд ознайомив адвоката ОСОБА_2 з матеріалами справи та того ж дня за участі захисника розглянув справу.

За таких обставин, враховуючи відсутність даних про розірвання договору про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_10, ОСОБА_1 мав реальну можливість реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, а укладання договорів із захисниками напередодні розгляду справи свідчить про наміри затягнути розгляд справи до спливу строків, встановлених ст. 38 КУпАП, і тим самим уникнути адміністративної відповідальності.

При накладенні адміністративного стягнення суддя дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, взявши до уваги характер вчиненого правопорушення і врахувавши, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, подану адвокатом ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік, стягнуто судовий збір, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_11