Провадження № 33/792/451/17
Справа № 671/834/17 Головуюча в 1-й інстанції Павлова А. С.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2017 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретарів судового засідання Єднобик М.О., Інжиєвської Ю.А., Пелюх О.С., особи, що притягується до відповідальності - ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 4 серпня 2017 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Волочиського районного суду Хмельницької області від 4 серпня 2017 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, жителя: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10 200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 320 грн. судового збору.

ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він 2 червня 2017 в 00 год. 50 хв. по вул. Богуслаєва в м. Волочиськ Хмельницької області, керував автомобілем марки "ВАЗ-2105", державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився в Волочиській ЦРЛ. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.9 "а" ПДР, за що передбачена відповідальність, відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_2, просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необгрунтованою, суд не дослідив всіх доказів в провадженні, прийшов до хибного висновку з приводу вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказує, що розгляд справи був проведений у його відсутність, а суд першої інстанції належним чином його не повідомляв про судові засідання чим порушив його право на захист.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_4 в підтримання доводів апеляційної скарги, які в апеляційному суді вказували про закінчення строків накладення стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, дослідивши зібрані по справі докази, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково, постанову суду першої інстанції щодо нього - скасувати з прийняттям нової постанови з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Як видно з матеріалів справи ОСОБА_2 не був присутній в засіданні суду першої інстанції 4 серпня 2017 року, відомості про направлення та вручення копії постанови в передбачений законом строк - відсутні. В провадженні є відомості про те, що ОСОБА_2 8 серпня 2017 року звернувся до суду з клопотанням про надання можливості ознайомитися з матеріалами справи та про надання копії постанови, а 9 серпня 2017 року ознайомився з матеріалами справи та отримав копію постанови (а.с. 19).

Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, не можуть бути прийнятими до уваги, позаяк спростовуються сукупністю досліджених апеляційним судом доказів, в той же час апеляційний суд погоджується з доводами апелянта, що суд розглянув справу у його відсутність з порушенням вимог ст. 268 КУпАП.

Як видно з оскарженої постанови суду першої інстанції, суддя, ухвалюючи рішення проводити судовий розгляд в відсутність ОСОБА_2 вказав про те, що ОСОБА_2 навмисно затягує процес розгляду справи, та свідомо ігнорує виклики суду з метою спливу строків притягнення до відповідальності.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, у протоколі вказано, що ОСОБА_2 буде повідомлено Волочиським районним судом Хмельницької області про дату та час судового розгляду за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

Суд вживав заходи, спрямовані на повідомлення ОСОБА_2 про судовий розгляд, однак повістки поверталися до суду «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 5-7, 10-11).

За таких обставин твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що він не був судом повідомлений належним чином про місце та час розгляду справи щодо нього знайшли своє підтвердження. З врахуванням викладеного, висновки суду першої інстанції, що в суду відповідно до положень ст. 268 КУпАП, були підстави для розгляду справи в його відсутність, який на думку суду навмисно уникав явки до суду, не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на нормах закону.

Згідно приписів ч. 1 ст. 268 КУпАП під час відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише в випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з доводами апелянта, що в суду першої інстанції, не було підстав проводити судовий розгляд в відсутність апелянта, чим судом порушено його право на захист, що тягне за собою скасування судового рішення з прийняттям нової постанови.

Апеляційний суд також враховує, що ОСОБА_2 в період часу з 3 серпня по 7 серпня 2017 року включно хворів, що підтверджується долученим до апеляційної скарги листком непрацездатності.

Ухвалюючи таке рішення, апеляційний суд зважає, що з огляду на рішення Європейського суду з прав людини в справі «Гурепка проти України» від 08.07.2010 року, де суд, зокрема, зазначив, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями статті 6 Конвенції та, відповідно, й статті 2 Протоколу № 7 до Конвенції; Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, в справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява № 16347/02) провадження в справі про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Доводи апеляційної скарги про відсутність в справі належних та допустимих доказів в підтвердження його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом прийняті до уваги не можуть з наступних підстав.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується зібраними та дослідженими апеляційним судом доказами. В апеляційній скарзі апелянт вказував про відсутність в справі доказів в підтвердження доказів його вини у вчиненому, їх недопустимість, однак апеляційний суд з такими доводами погодитись не може з наступних підстав.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який 2 червня 2017 року був складений поліцейським СРПП Волочиського ВП старшим сержантом поліції ОСОБА_5, того ж дня о 00 год. 50 хв. в м. Волочиськ по вул. Бугослаєва, водій ОСОБА_2, в порушення вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху, керував автомобілем «ВАЗ 2105», номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Стан алкогольного сп'яніння підтверджується даними огляду у медичному закладі - Волочиській ЦРЛ, висновок № 156 від 02.06.2017 року, з результатом 1,12 ‰, та такі його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

В своїх власноруч написаних поясненнях в протоколі ОСОБА_2 вказував, що «керував автомобілем 2105, з результатами алкотесту - 1,12 ‰ не згідний в Волочиській ЦРЛ» (а.с. 1). Обгрунтованих підстав вважати складений щодо ОСОБА_2 протокол недопустимим доказом, апелянт не навів ні в апеляційній скарзі, ні в апеляційному суді. Твердження апелянта не вказують про те, що протокол був складений з істотними порушеннями вимог законодавства та не дають апеляційному суду підстав вважати такий доказ недопустимим, відтак такі доводи апелянта на увагу не заслуговують.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 скористався своїм правом надання пояснень з приводу складеного протоколу та вчиненого правопорушення (з яких вбачається, що він був обізнаний з результатами огляду в лікарні, що спростовує доводи ОСОБА_2 в апеляційному суді про те, що йому було невідомо про складені за результатами огляду документи. Ті обставини, що висновок ним не підписаний, не спростовує таких висновків суду). Факт перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння підтверджується даними висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 156 від 2 червня 2017 року, згідно якого встановлено факт перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння (а.с. 2). З результатами огляду на стан сп'яніння ОСОБА_2 був повідомлений, однак своїм підписом вказаний висновок не посвідчив, обгрунтованих причин цього суду не надав.

Судом не встановлено порушень порядку проведення поліцейськими та лікарем огляду на стан алкогольного сп'яніння, визначеного ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Згідно наданих на запит апеляційного суду документів, які досліджені під час апеляційного розгляду, огляд за участю сторін, ОСОБА_2 в медичному закладі проводився з застосуванням спеціального технічного засобу «AlcoScan AL 700» з датою останньої повірки - 04.04.2017 року, відтак доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про відсутність в справі даних щодо тих обставин, з допомогою яких засобів проводився огляд, даних щодо його повірки, не дають підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

З врахуванням викладеного, підстави для закриття провадження в справі в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відсутні, та такі доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли.

Однак, на час ухвалення апеляційним судом рішення закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відтак, відповідно до приписів п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі має бути закрито в зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 38, п. 7 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Волочиського районного суду Хмельницької області 4 серпня 2017 року щодо ОСОБА_2 скасувати.

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження в справі закрити в зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області В.В. Бондар