Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №311/1202/17 Головуючий в 1 інст. Степаненко Ю.А.
Провадження №33/778/492/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Городовенко В.В.,

при секретарі Лопух Ю.О.,

за участю ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 з апеляційною скаргою останнього на постанову Василівського районного суду Запорізької області від 08 червня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН НОМЕР_1), не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік., зі стягненням судового збору.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 29 квітня 2017 року, о 04-10 год., по вул.50 років Перемоги в м.Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, керував автомобілем НОМЕР_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вищевказану постанову суду першої інстанції скасувати, а справу закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що суд не в повному обсязі зясував обставини справи, тим самим порушив ст.ст.280, 283, 284 КУпАП. Також зазначає, що справу розглянуто у його відсутність, без належного сповіщення про час та місце її розгляду, що суперечить положенням ст.268 КУпАП. Крім того зазначає, що він вказаним автомобілем не керував, це можуть підтвердити свідки, а протокол складений відносно нього незаконно, безпідставно, та з порушенням вимог ст.256 КУпАП. Вважає незаконними також дії працівників поліції, які затримали його, коли автомобіль не рухався, та не запропонували йому пройти огляд на місці за допомогою трубки «контроль тверезості».

Вислухавши ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що остання підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 свою вину у вчиненому не визнав, та пояснив, що він автомобілем не керував, а тільки сів у нього щоб дістати флешку, після чого підїхали працівники поліції та відвезли його на огляд до КУ «Дніпрорудненська міська лікарня», де було складено висновок про перебування його в стані алкогольного спяніння.

До вказаних пояснень суд ставиться критично, оскільки вони суперечать наявним в матеріалах справи доказам.

З матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №173731 від 29 квітня 2017 року, від підпису в якому ОСОБА_2 в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовився (а.с.2, 5,6); висновком щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 в КУ «Дніпрорудненська міська лікарня Дніпрорудненської міської ради Василівської району Запорізької області» від 29 квітня 2017 року за №111, з якого вбачається, що ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного спяніння (а.с.4).

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі зясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, і які були долучені під час розгляду справи, надав їм належну оцінку, та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, порушень допущених при їх складанні не виявлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 173731 від 29 квітня 2017 року, містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо порушення судом вимог ст.268 КУпАП, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Судом першої інстанції було вжито всіх необхідних заходів щодо повідомлення ОСОБА_2 про розгляд справи, його було належним чином двічі повідомлено про час та місце розгляду справи, однак від отримання судових повідомлень ухилявся.

Так, в п.41 рішення по справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини наголошує, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Суддя Степаненко Ю.ПА. як уповноважена особа держави дотримуючись строку, передбаченого ст. 38 КУпАП, виконувала всі вимоги закону щодо розгляду справи в передбачуваний Законом строк та вимоги ст.23 КУпАП щодо мети адміністративного стягнення, яке є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З урахуванням наведеного, вказані доводи ОСОБА_2 апеляційний суд вважає безпідставними, а тому порушень судом вимог ст. 268 КУпАП допущено не було.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує на незаконність дій працівників поліції, однак в матеріалах справи відсутні, та у судовому засіданні ОСОБА_2 не надано даних про те, що ним були оскаржені в установленому Законом порядку ці дії працівників поліції.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про порушення ОСОБА_2 вимог пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, оскільки він повністю відповідає фактичним обставинам справи.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника, його ставлення до скоєного, сімейний та матеріальний стан, обставини, які обтяжують та помякшують його відповідальність, і наклав стягнення у межах встановлених цим Кодексом.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2 є безпідставними, та вони правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Василівського районного суду Запорізької області від 08 червня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1