Категорія: ст. 130 ч.1 КУпАП Головуючий 1 інстанції: Демочко Д.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року м. Маріуполь

Суддя Апеляційного суду Донецької області Преснякова А.А., при секретарі Меркуловій Я.О., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, його захисника адвоката Рєзнік В.В., розглянувши апеляційну скаргу і доповнення до неї ОСОБА_1 на постанову судді Першотравневого районного суду Донецької області від 06.07.2017 року, якою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, працюючий водієм КП «Маріупольське ПУВКХ», проживаючий за адресою: АДРЕСА_1, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, -

ВСТАНОВИЛА:

Суддею місцевого суду встановлено, що ОСОБА_1 10.04.2017 року, о 00.30год., на 634 км автодороги М14 Одеса - Мелітополь - Новоазовськ, Донецька область, керував автомобілем ВАЗ 21061 державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності свідків, за що на нього складено протокол за порушення п.2.5 ПДР України.

Постановою судді Першотравневого районного суду Донецької області від 06.07.2017 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та визнати його невинуватим за ч.1 ст.130 КУпАП.

На обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що дійсно випив пляшку пива 09.04.2017 року о 18.00год., вважав, що 10.04.2017 року о 00.30год., коли він поїхав на автомобілі до цілодобової аптеки за ліками, вже не знаходився у стані алкогольного сп`яніння.

Вказує, при складанні протоколу щодо нього, поліцейськими було порушено його право на захист, а від продуття алкотестеру «Драгер» він відмовився, оскільки поліцейські не надали документів, які б підтверджували, чи відповідають його технічні та медичні характеристики вимогам закону.

До медичного закладу він не відмовлявся їхати для проходження огляду на стан сп'яніння, поліцейські йому відмовили з огляду на те, що вони вже почали складати протокол.

При складанні протоколу він не бачив свідків, про те, що вони зазначені в протоколі йому стало відомо після ознайомлення з протоколом про адміністративне правопорушення.

Суд першої інстанції не перевірив вказані факти та не надав їм відповідну правову оцінку.

Заслухавши особу, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги; допитавши свідка ОСОБА_3, дослідивши матеріали адміністративної справи та переглянув відеозапис, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

В роз'ясненнях, що містяться в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з наступними змінами, звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

З постанови районного суду від 06.07.2017 року вбачається, що суд прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 130 ч.1 КпАП України.

В обґрунтування свого висновку суд посилається на протокол про адміністративне правопорушення серія БР № 015461, пояснення свідків, а також пояснення ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення, де він визнав себе винним.

Однак, з таким висновком суду щодо наявності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1, передбаченого ст. 130 ч.1 КпАП України, погодитись неможливо.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, своєчасне, повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновками експерта, речовими доказами тощо.

З постанови суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_1 вину у скоєні правопорушення визнав повністю та зазначав, що він керував автомобілем, був зупинений працівниками ДАІ, від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердив свої свідчення в суді першої інстанції, але уточнив, що від продуття алкотестеру «Драгер» він дійсно відмовився, оскільки не був впевнений у справності даного приладу, але працівники ДАІ йому не пропонували пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, він не відмовлявся у присутності двох свідків від проходження огляду, все що відбувалося зафіксовано на відеозйомці, де відсутні вказані в протоколі свідки.

На наданому поліцією відеозаписі з регістратора не вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від продуття алкотестеру та від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків.

Судом першої інстанції вказані свідки не допитувалися, а їх пояснення, додані до матеріалів справи не можна вважати належними доказами по справі, відповідно до вимог ст. 251, 272 КУпАП, в матеріалах справи відсутні повідомлення про їх виклик.

Суд апеляційної інстанції також був позбавлений можливості допитати свідка ОСОБА_4, оскільки отримавши телефонограми про явку до суду (а/с 46, 54, 58) він не з'явився у судове засідання тричі.

Свідок ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції показав, що не знайомий з ОСОБА_1 За обставинами справи показав, що його зупинили на блок посту, завели до вагончика, разом з ним був другий свідок, працівник поліції сказав, що водій відмовляється пройти обстеження на стан сп'яніння та попросив підписати документи, водія при цьому не було, він десь стояв на вулиці, поліцейський рукою показав на нього, але він би його не впізнав. У його присутності поліцейський не пропонував водію продути алкотестер або пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, він тільки підписав папери.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та роз'яснень, що містяться в п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, а саме згідно п.4, 6, 8 вказаного порядку, огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Пунктом 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/7350 від 09.11.2015 року, також передбачено, що огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Як вбачається зі змісту ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності зокрема може бути притягнута особа яка керує транспортним засобом та відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи ОСОБА_1, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у медичному закладі, не спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції на місці зупинки транспортного засобу, проведено у відсутності двох свідків та протокол про адміністративне правопорушення складений поліцейським у відсутність двох свідків, тому він вважається недійсним, оскільки проведений з порушенням вимог статі 266 КУпАП, Інструкції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/7350 від 09.11.2015 року та Порядку, затвердженого ПКМУ № 1103 від 17.12.2008р.

За таких обставин, суд не приймає викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, як доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Інших доказів, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП в матеріалах справи не має, до суду апеляційної інстанції для дачі показань не з'явився поліцейський ОСОБА_5, який склав протокол.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 33, 245, 252 КпАП України, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

За таких обставин, постанову районного суду слід скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КпАП України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247, 294 КпАП України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Першотравневого районного суду Донецької області від 06.07.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік - скасувати.

Закрити провадження по справі щодо ОСОБА_1 за статтею 130 ч.1 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя