Справа № 450/1430/17 Провадження № 3/450/725/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Данилів Є.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо:

ОСОБА_1, 22.04. ІНФОРМАЦІЯ_1, гр. України, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

згідно Протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 128418 від 13.05. 2017 року ОСОБА_1 ставиться в провину те, що він 13.05. 2017 року о 06: 20 год. на а/д. М-06 548 км, керував т/з. марки «Деу Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння, а саме: не стійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, не чітка розмова. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився. Таким чином, ОСОБА_1 обвинувачується в порушенні п. 2.5 ПДР України, відтак у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 в присутності захисника ОСОБА_2, вину у вчиненні правопорушення не визнав, пояснив суду, що дійсно 13.05. 2017 року в період складання протоколу працівниками поліції він перебував стані алкогольного спяніння, оскільки перед цим вживав алкоголь разом із ОСОБА_3, проте маючи намір їхати, попросив ОСОБА_3, що викликав когось тверезого для того, щоб останній сів за кермо. ОСОБА_3 комусь зателефонував та до них приїхав ОСОБА_4, який сів за кермо автомобіля НОМЕР_2. Ростислав здійснюючи керування автомобілем не впорався внаслідок чого на трасі здійснив наїзд на відбійник. Зупинивши автомобіль ОСОБА_4 з місця ДТП втік.

Свідок ОСОБА_3 надав суду пояснення аналогічні поясненням ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_4, пояснив суду що зранку, приблизного часу він не памятає, до нього на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_3 та попросив сісти за кермо автомобіля, перед цим зясувавши, чи він (свідок) не вживав алкоголь. Він (свідок) погодився. Підійшовши до визначеного місця, він (свідок) зустрів ОСОБА_1 та ОСОБА_3, які перебували в стані алкогольного спяніння. Він (свідок) сів за кермо т/з. марки «Деу Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 та виїхав на трасу. Здійснюючи рух по трасі він (свідок) не впорався з керуванням та вихав у відбійник. Зупинивши т/з. він (свідок) запанікував та не бажаючи нести відповідальність за ДТП вирішив місце ДТП покинути, що із зробив.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази у справі судом встановлені такі обставини:

пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. У зв`язку з цим посадова особа зобов`язана розглянути всі сторони адміністративного правопорушення, оцінити його наслідки, переконатись, що внаслідок його вчинення не завдана значна шкода окремим громадянам або суспільству, дослідити обстановку, в якій вчинене порушення, особу порушника, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність та інше.

В силу ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. П. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В матеріалах справи, відсутні докази того, що ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом, а саме (виконував функцій водія під час руху такого засобу). Такий висновок суду, слідує із показів допитаних у судовому засіданні свідків, які послідовні узгоджуються між собою та не спростовані матеріалами справи.

Згідно п.п. 2 4 р. І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» Наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція) огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного спяніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного спяніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. Згідно п. 6 Інструкції огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Встановлено, що ОСОБА_1 працівниками поліції зупинений не був при керуванні т/з. Таким чином, суд вважає що вимога працівників поліції до ОСОБА_1 про проходження огляду на стан спяніння була не обґрунтованою, підстав для огляду не було, оскільки при висловлені вказаної вимоги ОСОБА_1 не виконував функції водія.

Із системного аналізу встановлених судом обставин в сукупності із зазначеними нормами закону, слідує висновок, що водій ОСОБА_1 не допускав порушення п. 2.5 ПДР України. Таким чином, провадження у справі № 450/1430/17 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 280, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

провадження у справі № 450/1430/17 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП , - закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя ОСОБА_5