АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/6318/17Головуючий у 1-й інстанції Дзюбановський Ю.І.
Провадження № 33/789/307/17 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст.41 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2017 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Ваврів І.З. розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 червня 2017 року, -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 червня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Як визнав суд, ОСОБА_1, здійснюючи керівництво ТОВ "Полімерна група Терполімергаз" в березні 2017 року допустив порушення вимог законодавства про працю, яке полягало в тому, що

- прибиральнику службових приміщень ОСОБА_2, якій згідно штатного розпису встановлена заробітна плата 3200 грн. і яка в березні 2017 року відпрацювала повний місяць, нараховано заробітну плату в розмірі 2390 грн та виплачено 1935, 25 грн., що є меншим за розмір мінімальної заробітної плати;

- посадові оклади, які нараховуються деяким працівникам є меншими, ніж зазначені в штатному розписі;

- в табелях обліку робочого часу наявні відомості про відпрацювання ОСОБА_3 в лютому та березні, однак відомості про виплату їй заробітної плати не надані;

- не забезпечено виконання нормативів робочих місць для працевлаштування інвалідів, не подано до Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, не погоджуючись з постановою суду, просить її скасувати, мотивуючи свої вимоги тим, що судове рішення є незаконним та необґрунтованим.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували вчинення ним діянь, що містять склад передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП правопорушення.

Одночасно просить поновити йому строк на апеляційне оскарження у зв'язку з пропуском його з поважних причин, оскільки він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи і, відповідно, не був присутній в судовому засіданні, а про наявність постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності йому стало відомо лише 28 серпня 2017 року.

Заслухавши апелянта ОСОБА_1, який підтримав подану ним апеляційну скаргу і з мотивів наведених у ній просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду від 01 червня 2017 року і закрити провадження в справі, розглянувши матеріали справи та дослідивши доводи, викладені в апеляційній скарзі, приходжу до наступних висновків.

Справу про адміністративне правопорушення розглянуто судом 01 червня 2017 року за відсутності ОСОБА_1 Належні докази щодо повідомлення його про дату, час та місце розгляду справи в матеріалах справи відсутні. Також матеріали справи не містять доказів ознайомлення ОСОБА_1 з прийнятим відносно нього судовим рішенням.

З апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 про оскаржувану ним постанову Тернопільського міськрайонного суду дізнався 28 серпня 2017 року і 06 вересня 2017 року подав апеляційну скаргу.

З урахуванням наведеного, вважаю, що причина пропуску строку на апеляційне оскарження є поважною і тому, відповідно до ст. 289 КУпАП, його слід поновити.

Відповідно до статей 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Цих вимог Закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.41 КУпАП, не дотримався.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст.41 КУпАП адміністративна відповідальність наступає за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Визнавши факт виплати заробітної плати не в повному обсязі прибиральнику службових приміщень ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з інформації, наявної виключно у витягу з акту перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 19-01-60/215, яка продубльована у протоколі про адміністративне правопорушення.

Однак, судом не досліджено та не прийнято до уваги докази, які спростовують в цій частині висновки акту перевірки Управління держпраці у Тернопільській області. Зокрема, судом не враховано, що ОСОБА_2 в березні 2017 року працювала на 0,5 ставки, що підтверджується її заявою від 31 січня 2017 року, копією наказу № 10/2-К "Про переведення працівника", а також копією табелю обліку використання робочого часу за березень 2017 року, які апелянтом долучені до апеляційної скарги і якими підтверджується, що ОСОБА_2 в березні 2017 року працювала на 0,5 ставки посадового окладу, а відтак виплата їй за вказаний період 1923, 95 грн. не може вважатися порушенням вимог законодавства про працю.

Також, суд погодився з висновками акту перевірки про, що посадові оклади, які нараховуються деяким працівникам є меншими, ніж зазначені в штатному розписі. Зокрема, це стосується менеджера по збуту ОСОБА_4, якому при окладні згідно штатного розпису в 6 000 грн., в лютому нараховано 2250 грн, а в березні 2775 грн.; майстра виробництва ОСОБА_5, якому при окладні згідно штатного розпису в 9 000 грн., в лютому та березні нараховано згідно розрахункової відомості 5000 грн., а також відсутності виплат ОСОБА_3 за відпрацьований робочий час в лютому та березні 2017 року.

Проте, як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_4 був звільнений із займаної ним посади з ТОВ "ПГ "Терполімергаз" за згодою сторін 14 березня 2017 року, у зв'язку з чим в березні 2017 року він працював лише 9 днів, про що свідчать досліджені в судовому засіданні наказ керівника ТОВ "ПГ "Терполімергаз" № 14/1 від 14 березня 2017 року та заява ОСОБА_4 про звільнення.

Як слідує зі змісту трудового договору, укладеного 07 червня 2017 року між ТОВ "ПГ "Терполімергаз" та ОСОБА_5 посадовий оклад ОСОБА_5 становив 5 000 грн. і виходячи саме з цієї суми посадового окладу та кількості відпрацьованих днів ТОВ "ПГ "Терполімергаз" проводило нарахування заробітної плати, що підтверджується розрахунковими листами за січень, лютий та березень 2017 року, які судом першої інстанції не досліджувалися.

З долучених до апеляційної скарги заяви ОСОБА_3, листка непрацездатності та свідоцтва про народження ОСОБА_6 встановлено, що ОСОБА_3 з 22 травня 2015 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною, у зв'язку з чим виплати їй в лютому та березні 2017 року, як про це зазначено в акті перевірки та постанові суду першої інстанції, не могли проводитись.

Таким чином, висновки місцевого суду щодо порушень вимог законодавства про працю зі сторони керівника ТОВ "ПГ "Терполімергаз" ОСОБА_1 щодо неправильної виплати заробітної плати працівникам підприємства ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 належним чином не перевірені, спростовані сукупністю доказів досліджених судом апеляційної інстанції, а тому є хибними і необґрунтованими.

Що стосується порушення вимог ст.19 Закону України № 875, то виходячи із змісту протоколу про адміністративне правопорушення № 19-01-60/132 від 15 травня 2017 року, на підставі якого проводився розгляд справи судом першої інстанції, звинувачення ОСОБА_1 в такому порушенні є некоректним та необґрунтованим, оскільки у вказаному процесуальному документі чітко не зазначено норму якого саме закону порушив ОСОБА_1, а також в чому полягає дане правопорушення в контексті положень ст.41 КЗпП України.

Окрім того, до апеляційної скарги ОСОБА_1 долучив копію звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2016 рік, поданий підприємством 01 лютого 2017 року, що також спростовує висновки місцевого суду про допущене апелянтом порушення.

Таким чином, місцевим судом усупереч вимогам статей 251, 252, 268, 280 КУпАП не вжиті заходи щодо повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Так, розглянувши справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при викладенні в постанові обставин правопорушення, суд лише продублював протокол про адміністративне правопорушення і не звернув уваги на наявність обставин, які підлягали перевірці для встановлення наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення. При цьому, судом першої інстанції залишено поза увагою, що в матеріалах справи відсутні належні докази, в контексті положень ст.251 КУпАП, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 ознак інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Зважаючи на викладене, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КупАП.

Відповідно до ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, вважаю, що постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 червня 2017 року відносно ОСОБА_1, необхідно скасувати та, в порядку ч.8 ст.294 КУпАП, закрити провадження у справі.

На підставі наведеного, керуючись. ст.ст.247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 червня 2017 року.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 червня 2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП - скасувати та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.41 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області І.З. Ваврів