Справа № 694/235/17
Провадження № 3/694/76/17
ПОСТАНОВА

іменем України

20.04.2017 року м. Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І., розглянувши матеріали, які надішли з Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 23 лютого 2017 року о 05 год. 30 хв. в м. Звенигородка, в автомобілі «Мерседес Бенс», д/н НОМЕР_1 надавав послуги по перевезенню 15 пасажирів з м. Звенигородка до м. Києва, здійснював господарську діяльність без реєстрації СПД та без ліцензії на перевезення певного виду діяльності. Своїми діями ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що його товариш запропонував йому підзаробити шляхом виконання роботи різноробочого і перевезення будівельних матеріалів на будівництві приватного будинку у м. Київ, куди вони з товаришами і направлялися, коли були зупинені для складання протоколу. Вказав, що ніякою господарською діяльністю по перевезенню пасажирів він не займається, оскільки не має, ані ліцензії, ані транспортного засобу, за допомогою якого, таку діяльність можна здійснювати. Щодо пояснень у протоколі про адміністративне правопорушення, вказав, що написав те, що сказав інспектор, оскільки останній вказав, що протокол є лише формальністю необхідною йому для звіту.

Статтею 164 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення порядку провадження господарської діяльності. В свою чергу Закон України «Про оподаткування прибутку підприємств» визначає поняття провадження господарської діяльності, відповідно до якого, це будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною постійною та суттєвою.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Між тим, до протоколу про адміністративне правопорушення, не долучено жодних фактичних даних, які відповідно до ст. 251 КУпАП можуть бути доказами в справі та які б спростували пояснення ОСОБА_1 і підтверджували би здійснення ним господарської діяльності. Так, виходячи із диспозиції ч.1 ст.164 КУпАП, не зазначено і не надано доказів того, кому саме ОСОБА_1 надавав транспортні послуги по перевезенню, відсутні пояснення цих осіб (особи), а також докази систематичного надання ОСОБА_1 таких послуг (як однієї з ознак господарської діяльності, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України).

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протокол про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим, до суду надано лише протокол і супровідний лист до нього. До протоколу не додано навіть відомостей про те, кому належить автомобіль, не додано пояснень свідків, не зазначено ознаки визначення автомобіля як таксі, а також не вказано суму, яку отримав ОСОБА_1 внаслідок провадження ним господарської діяльності та протягом якого часу він займався такою господарською діяльністю, та інших доказів.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, враховуючи даний конституційний принцип, вважаю, що відомості у протоколі про адміністративне правопорушення є неповними, не виключають сумнівів у наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, і не можуть бути визнані об`єктивними і достовірними, оскільки фактично ґрунтуються виключно на твердженнях працівника Управління Укртранбезпеки у Черкаській області, яким складено протокол.

В справі не встановлено жодного належного, об`єктивного та обґрунтованого доказу, який би вказував на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Виходячи з наведеного, з урахуванням вимог ч.1 ст.247 КУпАП, вважаю, що порушене відносно ОСОБА_1 провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена, на неї може бути подано протест прокурора протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд Черкаської області.

Суддя Д.І. Сакун