Справа № 357/8619/16-п Головуючий у І інстанції Буцмак Ю. Є.
Провадження № 33/780/316/17 Доповідач у 2 інстанції Ященко
Категорія 147 20.04.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

« 20 » квітня 2017 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області в складі судді Ященко І.Ю., з участю порушника ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2016 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1, непрацюючого -

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП і піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, -

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 25.07.2016 р. о 20 год. 20 хв. в м. Біла Церква по вул.Митрофанова керував автомобілем НОМЕР_1» з явними ознаками алкогольного сп'яніння (почервоніння очей, нерозбірлива мова, різкий запах алкоголю з ротової порожнини) від проходження медичного огляду в установленому законом порядку для визначення стану алкогольного сп'яніння відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, пропущений з поважних причин, постанову суду щодо нього скасувати, а справу закрити.

В обґрунтування своїх вимог, апелянт послався на незаконність постанови та її необґрунтованість, зазначає, що обставини, вказані в постанові та протоколі про адмінправопорушення не відповідають дійсності, а матеріали надані до суду повністю сфальсифіковані працівниками патрульної служби, зазначає, що 25.07.2016р. дійсно був зупинений працівниками поліції, однак питання про проведення освідування на предмет вживання алкоголю йому не задавалось, жодних адміністративних матеріалів в його присутності працівниками патрульної служби складено не було. Також апелянт зазначив, що судом І інстанції йому була призначена міра покарання за санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, яка на момент події та складення протоколу відносно нього не набрала чинності.

Також апелянт зазначив, що про час і місце розгляду справи він повідомлений не був та копію постанови не отримував, у зв'язку з чим пропустив строк на оскарження постанови.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, які просили поновити строк на апеляційне оскарження постанови та підтримали апеляційну скаргу, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Доводи апеляційної скарги про необхідність поновлення строку на оскарження постанови є обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 участі у судовому засіданні не брав, належним чином про розгляд справи не повідомлений, оскільки судова повістка про розгляд справи не була вручена апелянту та повернулась до суду за закінченням терміну зберігання, копія постанови від 15.09.2016р. також не була вручена ОСОБА_1

За таких обставин строк на оскарження постанови пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Висновок судді першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, за обставин викладених у постанові, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними у справі доказами і є обґрунтованим.

Так, незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, його винність підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 291184( а.с.1), згідно якого 25.07.2016 р. о 20 год. 20 хв. в м. Біла Церква по вул.Митрофанова ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_2» з явними ознаками алкогольного сп'яніння (почервоніння очей, нерозбірлива мова, різкий запах алкоголю з ротової порожнини) від проходження медичного огляду в установленому законом порядку для визначення стану алкогольного сп'яніння відмовився в присутності свідків; поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які знаходяться в матеріалах справи з яких вбачається, що 25.07.2016р. вони були присутні під час складання протоколу та в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду для визначення стану сп'яніння, відмовився від надання пояснень та від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення( а.с.2,4); іншими наявними у справі доказами.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 визнав факт керування автомобілем в стані алкогольного сп»яніння, заперечивши той факт, що працівники поліції пропонували йому пройти медогляд на стан сп»яніння.

Під час апеляційного розгляду свідок ОСОБА_3 показав, що 25.07.2016р. ввечері, після роботи під час його перебування біля магазину «Граф» в м. Біла Церква, він побачив людину, яка йшла по дорозі у стані сильного алкогольного сп»яніння( в суді вказав на ОСОБА_1 в якому взнав цю людину). ОСОБА_1 підійшов до автомобіля «Хюндай», сів за кермо і поїхав. Враховуючи те, що він був у стані алкогольного сп»яніння, він з товаришами послідували за ОСОБА_1, якого виявили заснувшим за кермом автомобіля, при цьому права сторона автомобіля була пошкоджена та пробиті 2 колеса. Він(ОСОБА_3) вийняв ключ із замка запалення автомобіля ОСОБА_1, що він не зміг у такому стані продовжувати рух. Також він викликав працівників поліції, які приїхавши запропонували ОСОБА_1 пройти медогляд на стан сп»яніння але він відмовився. Також свідок ОСОБА_3 пояснив, що перед приїздом працівників поліції на місце події приїхав брат ОСОБА_1, який по прибуттю працівників поліції почав стверджувати, що саме він був за кермом, але він(ОСОБА_3) та його товариш ОСОБА_5 заперечила даний факт і підтвердили, що саме ОСОБА_1 був за кермом.

Свідок ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції дав показання аналогічні показанням свідка ОСОБА_3 підтвердивши факт перебування ОСОБА_1 за кермом в стані алкогольного сп»яніння та відмову від проходження на стан сп»яніння.

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп»яніння.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що адмінправопорушення ним було вчинене 25.07.2016р., а тому щодо нього неправильно застосований закон від 7.07.2016р., є обґрунтованими.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення від 25.07.2016р. (а.с.1) складеного у присутності двох свідків, а також пояснень вказаних свідків вбачається, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП вчинене ОСОБА_1 25.07.2016р. о 20год. 20 хв.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом'якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих актів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» №1446-VIII від 7.07.2016р., який був опублікований 26.07.2016р., набрав чинності 27.07.2016р., за ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність водіїв у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян( що становить суму 10 200 грн.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП до набрання вказаним законом чинності, суд першої 1 інстанції безпідставно застосував вимоги вказаного закону.

За таких обставин, постанова судді в частині накладення адміністративного стягнення підлягає зміні.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 фактично вину у скоєному адмінправопорушенні визнав частково, не виявив щирого розкаяння у скоєному, конкретні обставини вчинення правопорушення, вважаю, що його слід піддати адмінстягненню у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, яка діяла на момент скоєння правопорушення у виді позбавлення права керування транспортними засобами

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2016 року щодо нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2016 року щодо ОСОБА_1 - змінити.

Піддати ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративному стягненню у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на 1 рік .

В решті постанову залишити без зміни.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя