Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП Суддя 1-ої інстанції - Киян Д.В.
Суддя доповідач - Куракова В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року м. Маріуполь

Суддя судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області Куракова В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 липня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 10200 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 21.05.2017 року о 21 год. 33 хв. біля будинку 295-а по бул. Шевченка в Центральному районі м. Маріуполя керував транспортним засобом ГАЗ 33021, державний номер НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає дійсності), від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку на місці за допомогою газоаналізатора та у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що постанова суду винесена з порушенням норм процесуального права та без урахування всіх обставин по справі. Суд не взяв до уваги акт медичного огляду, який він представив суду. Зазначає, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду, а відмовився проїхати в автомобілі поліції до медичного закладу. Просить постанову суду скасувати.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що скаргу слід задовольнити, а постанову суду скасувати за таких підстав.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані стосовно даного правопорушення встановлюються окрім протоколу про адміністративне правопорушення поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та іншими доказами.

Згідно ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Між тим, судом при розгляді справи ці вимоги закону не було виконано, свій висновок, як вбачається з оскаржуваної постанови, суд зробив лише з даних, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та пояснень осіб, що склали його, фактично не перевіривши їх, а тому висновки суду в постанові не відповідають фактичним обставинам справи.

З постанови суду вбачається, що суддя прийшов до висновку про порушення з боку ОСОБА_2 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з огляду на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 116595 від 21.05.2017 р. (а.с. 3), рапорти працівників поліції (а.с. 4-7), пояснення свідків, (а.с. 10) в присутності яких ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу «Драгер».

Але з таким висновком суду погодитись не можливо.

Як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі ОСОБА_2 свою вину у скоєнні правопорушення не визнав та зазначив, що перебував у тверезому стані, не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан сп'яніння, а відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки та відмовився проїхати разом з працівниками поліції до медичного закладу, оскільки працівникам поліції не довіряв.

На підтвердження доводів ОСОБА_2 свідчить також і надана ним копія висновку медичного огляду з метою встановлення факту вживання психоактивних речовин та стану сп'яніння № 1125 від 22.05.2017 р., з якого вбачається, що ОСОБА_2 пройшов огляд лікаря-нарколога в міському наркологічному диспансері м. Маріуполя з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння 22 травня 2017 року о 00 годин 20 хвилин, тобто через незначний проміжок часу після закінчення оформлення щодо нього матеріалів про адміністративне правопорушення, та за висновком огляду був тверезий.

Таким чином, слід визнати, що належних та допустимих доказів, які б об'єктивно та поза межами розумного сумніву доводили факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного чи іншого сп'яніння, матеріали справи не містять.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи пояснення ОСОБА_2, надану ним довідку про проходження медичного огляду, дослідивши всі докази у їх сукупності, прихожу до висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вчиненні якого визнано винуватим ОСОБА_2

За таких обставин, постанову районного суду слід скасувати, а провадження по справі закрити, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 липня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - скасувати.

Провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Куракова