Справа № 405/1600/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Безсмолий Є.Б., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Управління держпраці у Кіровоградській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючу директором ТОВ «Ірма-Ком», проживаючу за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

за ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 11-02-065/0130 від 09.03.2017 року, позаплановою перевіркою ТОВ «Ірма-Ком», що мала місце 06 березня по 09 березня 2017 року, встановлено порушення вимог ст.83 КЗпП України, якою передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористанні ним дні щорічної відпустки.

Відповідно до наказу від 25.08.2016 №19-К ОСОБА_2 була прийнята на посаду кухонного працівника з 26.08.2016 року та відповідно до наказу від 10.10.2016 року №24-К звільнена з займаної посади 11.10.2016 року за власним бажанням (ст.38 КЗпПУ). Згідно відомості нарахування заробітної плати в жовтні 2016 року при звільненні ОСОБА_2Є нарахована тільки заробітна плата за 7 відпрацьованих днів, але не нарахована грошова компенсація за 3 календарних дні невикористаної щорічної відпустки. Крім цього, відповідно до наказу від 02.11.2016 №27-К ОСОБА_3 звільнена з посади молодшого робітника кухні 03.11.2016 року за власним бажанням. За період її роботи на підприємстві (з 20.10.2016 року по 03.11.2016 року) при звільненні їй необхідно було нарахувати грошову компенсацію за 1 календарний день невикористаної щорічної відпустки. При цьому зазначена компенсація не нарахована та не виплачена. Порушення зазначеної статті є систематичним та триваючим.

Також, відповідно до наказу від 10.10.2016 №24-К ОСОБА_2Є звільнена із займаної посади 10.10.2016 року за власним бажанням (сг.38 КЗпПУ). Кошти, належні їй до виплати при звільненні в сумі 506,78 грн. відповідно до платіжної відомості (№ВЗП-000023) були виплачені 18.10.2016 року. Згідно із наказом від 02.11.2016 №27-К ОСОБА_3 звільнена з посади молодшого робітника кухні 03.11.2016 року за власним бажанням. Кошти, належні їй до виплати при звільненні в сумі 197,44 грн. відповідно до платіжної відомості (№ВЗП- 000025) були виплачені в день виплати заробітної плати 16.11.2016 року. Зазначене свідчить про порушення вимог ст.116 КЗпП України, якою передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Порушення зазначеної статті є систематичним.

Під час проведення перевірки встановлено, що в товаристві відсутні табелі обліку робочого часу, які б свідчили про відпрацьований працівниками час, що свідчить про порушення вимог ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці» щодо обовязку власника або уповноваженого ним органу забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Відповідно до письмових пояснень керівника табелі обліку робочого часу в товаристві не ведуться.

Внаслідок вищезазначеного порушення неможливо перевірити залучення найманих працівників до понаднормової праці та роботи у святкові і неробочі дні.

Згідно п.8.15 Статуту ТОВ «Ірма-Ком» оперативне управління діяльністю товариства здійснюється директором, який є виконавчим органом товариства. Директор товариства організовує всю роботу товариства, діє на принципах єдиноначальності, видає накази та вказівки, обовязкові до виконання всіма робітниками товариства. До компетенції директора відносяться прийняття та звільнення працівників товариства. Відповідно до наказу від 24.07.2012 №1 директором підприємства призначена ОСОБА_1 з 24.07.2012 року.

Вищезазначені порушення свідчать про невиконання обовязків директором ТОВ «Ірма- Ком» ОСОБА_1 визначених статутом в частині вирішення всіх питань, повязаних з керівництвом поточною діяльністю підприємства, додержання трудового законодавства, здійснення інших повноважень відповідно меті і завданням товариства у межах та порядку визначених законодавством та статутом, що є порушенням вимог ч.1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень ст. 14 КУпАП ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, які повязані з недодержанням установлених правил забезпечення, виконання яких входить до його обовязків.

У відповідності із ст. 9 КУпАП дія або бездіяльність, що посягає на права громадян визнається адміністративним правопорушенням.

В суді ОСОБА_1 вину у скоєному визнала повністю, пояснила обставини вчиненого адміністративного правопорушення, просила суд застосувати донеї мінімальне стягнення.

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності та оскільки ч.1 ст. 41 КУпАП передбачає відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад даного правопорушення.

Вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення № 11-02-065/0130 від 09.03.2017 року (а.с. 2-4), актом перевірки № 11-02-065/0209 (а.с.5-6), наказом №1 від 24.07.20112 року (а.с.7), статутом ТОВ «ІРМА-КОМ» (а.с.8-9), наказом №19-к (а.с.10), наказом №24-к (а.с.11), наказом №27-к (а.с.12), розрахунковою платіжною відомістю за жовтень 2016 року (а.с.13-14), відомістю на виплату грошей за жовтень-листопад 2016 року (а.с.15-16) та іншими матеріалами справи.

При призначенні міри та виду адміністративного стягнення судом враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Враховуючи викладене, вважаю, що ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу.

Судовий збір підлягає стягненню з особи, яка вчинила правопорушення на користь держави у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст. ст. 283-285 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 320 грн.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда Є.Б. Безсмолий