Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1027/17
Провадження №: 3/332/391/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2017 р. м.Запоріжжя

Суддя Заводського районного суду м.Запоріжжя Безлер Л.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла з відділу УПД ГУНП в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який працює в ПАО «Запоріжсталь» вогнетривником, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

-за ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

02 квітня 2017 року, о 09-45 годині, в м.Запоріжжі, водій ОСОБА_1, рухаючись по а/д Запоріжжя-Дніпро-Бориспіль 475 км, керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (різких запах алкоголя з порожнини рота, тремтіння кінцівок рук, почервоніння обличчя), від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер» та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків. Тим самим ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

У ході розгляду даної справи в суді ОСОБА_1, після розяснення йому прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, визнав частково та суду пояснив, що він дійсно був зупинений працівниками патрульної поліції у час та місці, вказаному у протоколі про адміністративне правопорушення, від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер» та в медичному закладі відмовився оскільки не перебував у стані алкогольного спяніння. Крім цього ОСОБА_1 зазначив, що причиною його відмови від проходження огляду на стан спяніння також стало те, що він був зупинений працівниками патрульної поліції через відсутність бамперу на його автомобілі, а не через стан його нібито спяніння. Почервоніння обличчя та тремтіння рук було викликано його хвилюванням, про що він пояснив працівникам поліції.

Заслухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, підтверджується наступними доказами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, серії БР №172970 від 02.04.2017 року (а.с.3), ОСОБА_1, рухаючись по а/д Запоріжжя-Дніпро-Бориспіль 475 км, керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (різких запах алкоголя з порожнини рота, тремтіння кінцівок рук, почервоніння обличчя), від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер» та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, що передбачає відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. Даний протокол відповідає вимогам ст.ст.254-256 КУпАП, складений уповноваженою особою, належним чином зазначено суть адміністративного правопорушення, відомості про особу яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи. Протокол складено в присутності свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3 Згідно з даним протоколом ОСОБА_1 провину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення не визнав.

Окрім цього, вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення підтверджується довідкою з АРМОР (а.с.1), довідкою про архів правопорушень (а.с.2), поясненнями ОСОБА_2 (а.с.4), поясненнями ОСОБА_3 (а.с.4), які засвідчити факт відмови в їх присутності ОСОБА_4 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер» та в медичному закладі

Під час судового розгляду ОСОБА_1 було заявлено клопотання про виклик свідка ОСОБА_5, який міг би підтвердити його неперебування 02.04.2017 року у стані алкогольного спяніння. Судом у задоволенні даного клопотання було відмовлено, оскільки ч.1 ст.130 КУпАП передбачає накладення стягнення також за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, факт якої ОСОБА_1 не заперечував.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обовязкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

При обранні адміністративного стягнення суд дотримується також приписів ст.23 КУпАП України, якою передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, суд у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, розяснень, які містяться в п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року, враховує характер вчиненого правопорушення; рівень небезпеки; дані про особу правопорушника, який має посвідчення водія серії ВХР №103135 від 23.03.2017 року, за обліками Державтоінспекції Запорізької області повторності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, не має; ступінь вини; майновий стан. Обставин, що обтяжують та помякшують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, судом не встановлено

З урахуванням викладеного, з метою виховного впливу і запобігання вчиненню зазначеною особою нових правопорушень, дотримання безпеки дорожнього руху в Україні, суд приходить до висновку про необхідність накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, у вигляді накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.33, 130, 251, 252, 279, 280, 283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1иновича за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1ст.130 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави понесені судові витрати у сумі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок (Банк ГУДКСУ в Запорізькій області р/р 0004, МФО 813015, ЄДРПОУ отримувача 38025372, одержувач : УДКСУ в Заводському районі м. Запоріжжя, код бюджетної класифікації : 22030101 - "Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м.Запоріжжя.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження в разі, якщо скарга не була подана.

Суддя Л.В. Безлер