АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/2286/2017 Постанова винесена суддею Шевчук А.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 24 травня 2017 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Томашпіль Хмільницького району Вінницької області, громадянина України, звищою освітою, одруженого, маючого на утриманні, сина, ІНФОРМАЦІЯ_4, та доньку, ІНФОРМАЦІЯ_5, не працюючого, інваліда ІІІ групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 24 травня 2017 рокуОСОБА_2визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути зі ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 грн.

Згідно з постанови, суд розглянув протокол про адміністративне правопорушення, за яким 02 березня 2017 року в 0 год. 53 хв. по пр. Оболонському, 54 в м. Києві ОСОБА_2, керував автомобілем «Opel», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3, вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати, а провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що, незважаючи на заявлене ОСОБА_2 клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з його хворобою та перебуванням на стаціонарному лікуванні у медичному закладі, суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 268 КУпАП, розглянув справу за його відсутності, у зв'язку з чим ОСОБА_2 не мав можливості заявити клопотання, подати докази та реалізувати своє право на захист.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що, як доказ винуватості ОСОБА_2, до нього додаються пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, однак, як вбачається з матеріалів справи, пояснень свідка ОСОБА_4 вони не містять.

Між тим, відповідно до ст. 266 КУпАП та п. 6 ст. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків, а отже, і пояснення при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення мають бути відібрані у двох свідків.

За таких обставин, протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, а тому не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, однак суд першої інстанції безпідставно та протизаконно прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_2 на підставі даного протоколу про адміністративне правопорушення, в основу якого покладено неіснуюче пояснення свідка ОСОБА_4

До того ж, як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 у поясненнях зазначив, що відмовився від проходження тесту, оскільки не довіряє приладам, але, разом з цим, він ніде не вказує, що відмовляється від проходження огляду на стан сп'яніння в закладах охорони здоров'я. При цьому, матеріали справи не містять даних про направлення поліцейським на огляд правопорушника з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому усі сумніви мають тлумачитися на користь правопорушника.

Крім того, апелянт зазначає, що відповідно до вимог ст. 38 КпАП України ОСОБА_2 не може бути підданий адміністративному стягненню.

Також від захисника ОСОБА_3 надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, як пропущеного з поважних причин, який потрібно рахувати з 14.08.2017 року.

В обґрунтування своїх вимог, посилається на те, що 03.07.2017 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, вона оскаржила постанову суду першої інстанції, тому в тексті апеляційної скарги заявила клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови суду. Проте, постановою Апеляційного суду міста Києва від 26.07.2017 року, яку вона отримала поштовим відправленням лише 14.08.2017 року, її апеляційну скаргу повернуто з підстав відсутності клопотання про поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження. Між тим, а ні ч. 2 ст. 294 КУпАП, а ні будь-який інший чинний нормативно-правовий документ не містять вимог до форми та змісту клопотання про поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження, а також, що вказане клопотання обов'язково має бути заявлено окремо від апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції захисником ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2, пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали подану апеляційну скаргу та просилизакрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, а також свідка ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 суддя місцевого суду не дотримався, внаслідок чого суд прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само - відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За приписами ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного сп'яніння, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я.

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я.

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як убачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_2 у порушенні п. 2.5 ПДР України, суддя місцевого суду послався лише на протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, почервоніння обличчя, та проходити тест в установленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, а також письмові пояснення свідків, але належним чином не перевірив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та не дав їм належної оцінки, що призвело до неповноти з'ясування фактичних обставин справи.

Між тим, переглядаючи справу в межах поданої апеляційної скарги, вважаю, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх та належних доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР України, яким встановлено обов'язок водія на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп'яніння в установленому законом порядку.

Так, за поясненнями ОСОБА_2, наданими ним у судовому засіданні апеляційної інстанції, він рухався на автомобілі по вул. Героїв Дніпра і його зупинили працівники поліції та почали звинувачувати, що він перебуває в стані алкогольного сп'яніння, і запропонували пройти тест на Драгері, але він відмовився, оскільки цим приладам не довіряє. Після цього, працівники поліції зупинили двох свідків, у присутності яких склали на нього протокол за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння на приладі Драгер. При цьому, пройти огляд в медичному закладі працівники поліції йому не пропонували, а самостійно він цього не зробив, оскільки було вже пізно, близько двох годин ночі, а до того ж, він не знав, куди саме треба звертатись для проходження такого огляду.

Такі ж пояснення ОСОБА_2 повністю узгоджуються з поясненнями допитаного під час апеляційного розгляду свідка ОСОБА_4, який вказав на те, що його зупинили працівники поліції та на їх пропозицію він погодився бути свідком. При ньому працівники поліції розпечатали трубку для "Драгера" та запропонували водієві, який сидів в автомобілі, дихнути в трубку, але останній відмовився, про що на водія було складено протокол, в якому він розписався. Під час цих подій також був присутній ще один свідок - жінка. Крім того, зазначив, що в його присутності водію пропонували пройти огляд лише на приладі "Драгер", і він не чув, щоб, після відмови водія проходити огляд на приладі, працівники поліції пропонували водію пройти огляд на стан сп'яніння в медичному закладі. Водночас вказав, що в письмових поясненнях, які містяться в матеріалах справи, стоїть його підпис, але він підписував їх, не вникаючи в їх зміст, так як працівники поліції його зупинили побути свідком для формальності, від нього вимагалось лише подивитись цілісність трубки "Драгера" та чи дихає в неї особа, чи ні.

Крім того, з метою перевірки доводів апеляційної скарги, а також повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи, апеляційним судом було витребувано запис нагрудної камери (відеореєстратора) працівника Управління патрульної поліції у м. Києві, а також викликано в судове засідання свідка ОСОБА_5для дачі пояснень щодо обставин дотримання встановленого законом порядку проведення огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння та складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, яка, незважаючи на неодноразові виклики, до суду апеляційної інстанції не з'явилася, не повідомивши про причини неявки, а за повідомленнями начальника Управління патрульної поліції у місті Києві ДПП ЗозуліЮ.Г. від 11.10.2017 року та 15.11.2017 року, відеозапис з нагрудної відеокамери працівників УПП у м. Києві ДПП під час фіксування адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_2 не зберігся за сплином строків його зберігання, у зв'язку з чим апеляційний суд позбавлений можливості в повному обсязі перевірити обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Між тим, слід вказати, що й у самому протоколі про адміністративне правопорушення, як його суть, зазначено лише те, що ОСОБА_2 відмовився проходити тест у встановленому законом порядку в присутності свідків, на що ОСОБА_2 надав у протоколі пояснення, що від проходження тесту відмовляється, оскільки не довіряє приладам, що в своїй сукупності вказує на те, що пройти огляд на стан сп'яніння у медичному закладі працівники поліції на місці ОСОБА_2 не пропонували.

Отже, твердження захисника ОСОБА_3 про порушення встановленого законом порядку проведення огляду ОСОБА_2 на стан сп'яніння працівниками поліції, які, за відмови ОСОБА_2 від проходження такого огляду із застосуванням приладу «Драгер», що також зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення одразу на місці події, не пропонували йому пройти огляд в медичному закладі, нічим не спростовані, а отже дійсність, наведених нею обставин, у апеляційного суду сумнівів не викликає.

Таким чином, дані у протоколі про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані допустимими доказами, адже спростовуються дослідженими під час апеляційного розгляду доказами, що дає підстави витлумачити всі сумніви на користь ОСОБА_2 та відкинути їх.

За таких обставин, оскільки під час розгляду справи в апеляційному суді встановлено, що огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння проведено з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, тобто він є недійсним, а допустимі докази винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення відсутні, апеляційна скарга захисника ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,суддя, -

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 24 травня 2017 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 24 травня 2017 року, якоюОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - скасувати, а провадження у справі закритиза відсутністю в діях ОСОБА_2складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Горб І.М.