АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 33/790/859/17 Головуючий І інстанції -
Справа № 645/1829/17 Сілантьєва Е.Є.
Категорія: ч. 2 ст. 130 КУпАП Доповідач - Бездітко В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області Бездітко В.М., за участю секретаря Котлярової М.Ю., адвоката Юрчика В.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4на постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 червня 2017 року про притягнення ОСОБА_4до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Працівниками поліції 20.04.2017 року був складений протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 264101 відносно ОСОБА_4 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу 20.04.2017 року близько 22 год. 30 хв. водій ОСОБА_4, керував автомобілем марки «Peugeot 307», д.н.з НОМЕР_1, по вул. Грищенко, біля буд. 17/1 у м. Харкові з ознаками наркотичного сп'яніння: почервонілі очі, зіниці ока не реагують на світло, млява мова, порушена координація рухів. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків

ОСОБА_4 будучи раніше притягнутим постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.03.2017 року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 червня 2017 року ОСОБА_4притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу, стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн.

Не погодившись з постановою суду ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в обґрунтування якої зазначив наступне. Постанова районного суду безпідставна, необґрунтована, незаконна та така, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд дійшов до помилкового висновку про повторність вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Від проходження огляду не відмовлявся, навпаки за власною ініціативою звернувся до Обласного наркологічного диспансеру (далі - ОНД) для встановлення можливого стану алкогольного або наркотичного сп'яніння.

Просить постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 червня 2017 року скасувати та закрити провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_4, який вину не визнав, його адвоката Юрчика В.Г., який апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об'єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Так, п. 2.5 ПДР України зобов'язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі -Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп'яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з п. 4 розділу І Інструкції, є:, наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп'яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров'я (п.6 розділу І Інструкції).

Відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

У розумінні вимог п.7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП, Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я.

Відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Пунк 6 розділу ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі - Інструкція 2) передбачає, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Поліцейськими протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 264101 від 20.04.2017 року, складений саме за відмову водія ОСОБА_4 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння та наркотичного сп'яніння в установленому законом порядку.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4, районним судом повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Відмова водія ОСОБА_4 від проходження огляду, крім протоколу, також підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 які були свідками відмови водія ОСОБА_4 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці та відмови від проходження огляду в медичній установі (а.с. 2, 4); поясненнями ОСОБА_4 наданими при складанні протоколу серії БР № 264101, в яких ОСОБА_4 зазначив «зі сторони лейтенанта ОСОБА_7 мені запропоновано проїхати для проходження тесту на стан сп'яніння. Я відмовився та запропонував викликати адвокатів безоплатної правової допомоги» (а.с. 3); відеозаписом з нагрудних камер поліцейських відповідно до якого, водій ОСОБА_4 поводиться зухвало, вимова нечітка, лається, вимагає від поліцейських надати йому адвоката з центра надання безоплатної правової допомоги, спілкується телефоном з невідомою особою, яка погрожує поліцейським відповідальністю за складання протоколу відносно ОСОБА_4 На пропозицію поліцейських пройти огляд на стан алкогольного або наркотичного сп'яніння відмовляється в присутності двох свідків. Зазначає, що в ОНД був багато разів, наркотичних речовин не вживав, свою відмову обґрунтовує «мне просто надоело» (а.с. 9).

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.03.2017 року ОСОБА_4 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв'язку з керуванням 24.02.2017 року автомобілем «Peugeot 307», д.н.з НОМЕР_1, по вул. Клочківській в м. Харкові у стані одурманення (сп'яніння), викладене невстановленими речовинами (а.с. 27).

Не знаходять об'єктивного підтвердження доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про не роз'яснення йому поліцейськими причину зупинки.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права та обов'язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Відповідно до п.2 розділу ІІ Інструкції 2, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу. ОСОБА_4 таким правом скористався. Протокол підписав, заперечень, зауважень, про невідповідність внесених даних, порушення законодавства при складанні протоколу серії БР № 264101 від 20.04.2017 року не заявляв (а.с. 1). Дії поліцейських з підстав перевищення ними повноважень не оскаржував.

Посилання ОСОБА_4 на висновок ОНД № 1017 від 21.04.2017 року відповідно до якого ознак алкогольного та наркотичного сп'яніння не виявлено не може бути підставою для скасування постанови районного суду.

Долучений висновок ОНД № 1017 від 21.04.2017 року не містить даних про присутність поліцейського при огляді водія ОСОБА_4 проведений за його особистою заявою о 01-30 год. тобто через три години після вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 8 розділу ІІ Інструкції матеріали справи не містять Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції виданого, поліцейським уповноваженого підрозділу Національної поліції України. Тому цей висновок не відповідає вимогам Додатку 4 до пункт 16 розділу ІІІ Інструкції.

Таким чином, висновок № 1017 від 21.04.2017 року не відповідає нормам закону та вищезазначеної Інструкції.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_4 зі сторони працівників поліції або свідків було необ'єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, рішення суду, тощо) ОСОБА_4 та його адвокатом Юрчиком В.Г. не надано.

Відповідно, у районного суду та суду апеляційної інстанції відсутні підстави для визнання необ'єктивними доказів, якими підтверджено вчинення ОСОБА_8 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про ненадання поліцейськими адвоката з безоплатного центру правової допомоги, не відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають такі категорії осіб:

1) особи, які перебувають під юрисдикцією України, якщо середньомісячний сукупний дохід їхньої сім'ї нижчий суми прожиткового мінімуму, розрахованого та затвердженого відповідно до Закону України "Про прожитковий мінімум" для осіб, які належать до основних соціальних і демографічних груп населення, інваліди, які отримують пенсію або допомогу, що призначається замість пенсії, у розмірі менше двох прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб, - на всі види правових послуг, передбачені частиною другою статті 13 цього Закону;

2) діти-сироти, діти, позбавлені батьківського піклування, безпритульні діти, діти, які можуть стати або стали жертвами насильства в сім'ї, - на всі види правових послуг, передбачені

частиною другою статті 13 цього Закону;

3) особи, до яких застосовано адміністративне затримання, - на правові послуги, передбачені пунктами 2 і 3 частини другої статті 13 цього Закону;

4) особи, до яких застосовано адміністративний арешт, - на правові послуги, передбачені пунктами 2 і 3 частини другої статті 13 цього Закону;

5) особи, які затримані за підозрою у вчиненні злочину, - на правову послугу, передбачену пунктом 1 частини другої статті 13 цього Закону;

6) особи, до яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою, - на правову послугу, передбачену пунктом 1 частини другої статті 13 цього Закону. Така допомога надається протягом 72 годин з моменту затримання. У разі якщо слідчий суддя, суд прийняв рішення про тримання особи під вартою, безоплатна правова допомога надається, якщо така особа належить до однієї з категорій осіб, зазначених у пунктах 1 і 2 частини першої цієї статті;

7) особи, у кримінальних провадженнях стосовно яких відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням або проведення окремої процесуальної дії, - на правову послугу, передбачену пунктами 1 і 3 частини другої статті 13 цього Закону;

8) особи, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», - на всі види правових послуг, передбачені частиною другою статті 13 цього Закону, до моменту прийняття

рішення про надання статусу біженця та у разі, якщо особа оскаржує рішення щодо статусу біженця;

9) ветерани війни та особи, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи, які мають особливі заслуги та особливі трудові заслуги перед Батьківщиною, особи, які належать до числа жертв нацистських переслідувань, - на правові послуги, передбачені пунктами 1-3 частини другої статті 13 цього Закону, стосовно питань, пов'язаних з їх соціальним захистом;

10) особи, щодо яких суд розглядає справу про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, - на правові послуги, передбачені пунктами 2 і 3 частини

другої статті 13 цього Закону, протягом розгляду справи в суді;

11) особи, щодо яких суд розглядає справу про надання

психіатричної допомоги в примусовому порядку, - на правові послуги, передбачені пунктами 2 і 3 частини другої статті 13 цього Закону, протягом розгляду справи в суді;

12) особи, реабілітовані відповідно до законодавства України, - на правові послуги, передбачені пунктами 2 і 3 частини другої статті 13 цього Закону, стосовно питань, пов'язаних з реабілітацією.

Таким чином вимога ОСОБА_4 про надання адвоката з центру надання безоплатної правової допомоги не ґрунтується на законі.

Поліцейськими в порядку ст.ст. 254, 256 КУпАП лише зафіксовано факт вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення. Заходи перелічені в п.п. 3, 4, 5, 6, 7 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» відносно ОСОБА_4 поліцейськими не застосовувались тому, що відповідно до п.п. 1, 2, 8, 9, 10, 11, 13 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» ОСОБА_4 не відноситься до кола громадян, які мають право на безоплатну вторинну правову допомогу при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Помилковим є посилання ОСОБА_4 про відсутність в його діях повторності вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Відповідно до постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.03.2017 року, залишеної без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 03.05.2017 року ОСОБА_4 притягався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом 24.02.2017 року в стані наркотичного сп'яніння (а.с. 27-30).

Частина 2 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь - якого з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП. Таким чином, відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП настає як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також за ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, що регулюється положеннями п.п. 2.5, 2.9 «а» ПДР України.

В апеляційному суді ОСОБА_4 пояснив, що від проходження огляду не відмовлявся, боявся залишити свій автомобіль. Адвокат Юрчик В.Г. вважає, що свідки підписали під диктовку та заявлено клопотання про допит лікаря, поліцейських які склали протокол відносно ОСОБА_4 та допит свідків.

Апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заявлених клопотань при цьому виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 має захисника Юрчика В.Г., який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 27.03.2017 року (а.с. 51-52).

Відповідно до ч. 1 ст. 271 КУпАП, у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

З матеріалів справи вбачається, що районним судом неодноразово призначались судові засідання у справі відносно ОСОБА_4, а саме: 24.05.2017, 13.06.2017, 24.06.2017, 27.06.2017 року. ОСОБА_4 та його адвокатом при розгляді справи в районному суді та при подачі апеляційної скарги не заявлялись клопотання про допит лікаря, поліцейських, свідків. Апеляційний суд заявлені клопотання визнає необґрунтованими, розцінює як зловживання ОСОБА_4 процесуальними правами, затягування судового розгляду з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Дослідженими доказами які містяться в матеріалах справи встановлено, що ОСОБА_4 відмовившись від огляду на стан алкогольного та наркотичного сп'яніння, будучи раніше притягнутим до адміністративної відповідальності, розуміючи суспільну небезпеку та протиправність свого діяння, умисно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і враховуючи особу правопорушника, що ОСОБА_4 на шлях виправлення не став, нехтує вимогами закону, свідомо їх порушує, характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, що дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю та здоров'ю, тяжкість ймовірних наслідків призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті. Підстав для скасування або зміни постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 червня 2017 року не встановлено.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, з метою запобігання вчиненню нових правопорушень апеляційний суд вважає за необхідне роз'яснити ОСОБА_4 що з 03.05.2017 року на підставі постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.03.2017 року, залишеної без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 03.05.2017 року він позбавлений права керування транспортними засобами строком на один рік та відповідно до постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 червня 2017 року строком на три роки.

Керуючись ст.ст. 287, 288, 289, 294, 295 КУпАП , -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4залишити без задоволення.

Постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Харківської області В.М. Бездітко