печерський районний суд міста києва
Справа № 757/210/17-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2017 року суддя Печерського районного суду м. Києва Тарасюк К.Е., за участю представника уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Кашинської Н.В., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, за ч. 2 ст. 212-3 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2, обіймаючи посаду керівника апарату Міністерства соціальної політики України, що зареєстроване та фактично знаходиться за адресою м. Київ, вул. Еспланадна, 8, всупереч вимогам ст.ст. 6, 14, 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» листом від 24.03.2014 № 792/0/0915-зв відмовив потерпілому ОСОБА_3 в наданні інформації на його запит від 15.03.2015 про нарахування заробітної плати помісячно ( із розшифровкою) за періоди роботи в Міністерстві Міністру соціальної політики ОСОБА_4, заступнику Міністра - керівнику апарату ОСОБА_2, директору Департаменту заробітної плати та умов праці ОСОБА_5, начальнику Управління бухгалтерського забезпечення - головному бухгалтеру ОСОБА_6, начальнику відділу ОСОБА_7, а також державним службовцям Кривенко, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Заслухавши ОСОБА_2, який не визнав свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення, пояснення представника уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Кашинської Н.В. в обґрунтування фактичних даних, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, вивчивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Виходячи зі змісту ст.ст. 7, 254,279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Частиною 2 статті 212-3 КУпАП, встановлено адміністративну відповідальність за порушення Закону України "Про доступ до публічної інформації", а саме: необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, ненадання відповіді на запит на інформацію, ненадання інформації, неправомірна відмова в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання недостовірної інформації.

Між тим, відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» поширення персональних даних без згоди суб'єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про оплату праці» відомості про оплату праці працівника надаються будь-яким органам чи особам лише у випадках, передбачених законодавством, або за згодою чи на вимогу працівника, при цьому слід зазначити, що це є спеціальний Закон, що регулює правовідносини з питань оплати праці.

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що порядок доступу до персональних даних третіх осіб визначається умовами згоди суб'єкта персональних даних, наданої володільцю персональних даних на обробку цих даних, або відповідно до вимог закону. Порядок доступу третіх осіб до персональних даних, які знаходяться у володінні розпорядника публічної інформації, визначається Законом України «Про доступ до публічної інформації» ( далі - Закон).

Водночас, за змістом ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» кожна особа має право, зокрема, на ознайомлення за рішенням суду з інформацією про інших осіб, якщо це необхідно для реалізації та захисту прав та законних інтересів. Обсяг інформації про особу, що збирається, зберігається і використовується розпорядниками інформації, має бути максимально обмеженим і використовуватися лише з метою та у спосіб, визначений законом. Розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов'язані, зокрема. 1) надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом; 2) використовувати її лише з метою та у спосіб, визначений законом; 3) вживати заходів щодо унеможливлений несанкціонованого доступу до неї інших осіб.

Згідно з абзацами сьомим та восьмим підпункту 2.4 пункту 2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29 вересня 2016 р. № 10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації», доступ до інформації щодо розпорядження комунальним підприємством комунальним майном, зокрема інформація про використання коштів, розподіл доходів від надання послуг (продукції, товарів), виплати заробітної плати працівникам, використання вкладів та дотацій з бюджетів, інші витрати, та прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно, може бути обмежено лише за умов, передбачених частиною п'ятою статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Таким чином можна дійти висновку, що Міністерство соціальної політики України, як розпорядник запитуваної інформації, не могло надати більш детальну інформацію на запит ОСОБА_3 від 15.03.2015 про заробітну плату своїх працівників та колишніх працівників без їх згоди, оскільки законодавством України не визначено такий порядок надання інформації іншим особам з деталізованими розрахунками.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність в діях керівника апарату Міністерства соціальної політики України ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 245, 247, 283, 284 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

СуддяК.Е. Тарасюк