Справа № 366/2016/17
Провадження №3/366/1277/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2017 року суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Іванківського ВП Вишгородського ВП Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

за ст.122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії БР номер 019469 від 28.06.2017 року: 28.06.2017 року о 20 годині 45 хвилин на автодорозі Київ-Овруч 82 км. + 800 м. водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «CITROEN JUMPER», державний номерний знак НОМЕР_1 не виконав вимогу працівників поліції про зупинку, завчасно подану увімкненими маячками синього та червоного кольорів та звуковою сиреною на службовому автомобілі марки «Daewoo Esрero», державний номерний знак на синьому фоні 0129, внаслідок чого, в подальшому під час переслідування був зупинений на автодорозі Київ-Овруч, 82 км. + 800 м., чим порушив п.2.4 Правил дорожнього руху України за що передбачена відповідальність за ст.122-2 КУпАП.

У судове засідання 17.07.2017 року ОСОБА_1 зявився, та пояснив, що 28.06.2017 року о 20 годині 45 хвилин він рухався на автомобілі марки «CITROEN JUMPER», державний номерний знак НОМЕР_1 в бік смт.Іванків, в цей час його зупинили працівники поліції, які їхали позаду нього. До моменту його зупинки ніяких звукових та сигналів маячками синього та червоного кольорів він не бачив. Після того, як його обігнали на службовому автомобілі працівники поліції він виконав вимогу про зупинку та зупинився на узбіччі. В подальшому, працівники поліції підійшли до нього, він запитав про причину його зупинки, на що працівники поліції почали поводити себе зухвало та одразу звинуватили його в тому, що він перебуває в стані алкогольного спяніння та не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу, яка була подана йому раніше, до моменту його зупинки. Між ним та поліцейськими почалась розмова, яка переросла в конфлікт та в подальшому відносно нього працівники застосували сльозоточивий газ, внаслідок застосування якого він впав на землю. Момент складання відносно нього протоколу про адміністративне за фактом невиконання вимоги поліцейських про зупинку він не бачив, від підпису не відмовлявся, і жодних свідків чи понятих в цей момент не було.

Свідок ОСОБА_2 17.07.2017 року в судовому засіданні повідомила, що 28.06.2017 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин до неї зателефонував ОСОБА_1 та повідомив, що його зупинили працівники поліції, між ними виник конфлікт та попросив щоб вона, разом з ОСОБА_3 підїхали до нього. Після цього, вона, ОСОБА_2 зателефонувала ОСОБА_3 і вони разом на таксі поїхали до ОСОБА_1 Коли вони до підїхали до його автомобіля, який стояв на узбіччі, то побачили працівників поліції та ОСОБА_1 який лежав на землі без свідомості, внаслідок того, що відносно нього було застосовано спеціальний засіб сльозоточивий газ. Поліцейські поводили себе зухвало та оформлювали в цей час протокол про адміністративне правопорушення. Про що саме був цей протокол їй не від домом. Після того, як ОСОБА_1 прийшов до тями, його автомобіль поліцейські передали ОСОБА_3 яка сіла за кермо автомобіля та вони повезли ОСОБА_1 до Іванківської ЦРЛ.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні 17.07.2017 року дала аналогічні пояснення ОСОБА_2

Поліцейський Іванківського ВП Вишгородського ВП Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 який склав протокол про адміністративне правопорушення в судові засіданні 10.07.2017 року та 17.07.2017 року не зявлявся, про день, час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, виходячи з наступного.

Ст.122-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Відповідно до вимог ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Особа, що склала адміністративний протокол зобов'язана надати до суду докази, які б доводили наявність у діях правопорушника складу правопорушення. Поліцейським, який склав даний протокол про адміністративне правопорушення не надано жодних доказів, які б підтверджували факти викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, окрім самого протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що вони не містять доказів, які вказують на наявність в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, так як окрім протоколу про адміністративне правопорушення в матеріалах справи нічого немає.

Крім того, допитати в судовому засіданні поліцейського який склав протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_4, для встановлення дійсних обставин справи не вдалось, через його неявку. Таким чином, доказів в спростування доводів правопорушника щодо того, що він не виконував завчасно подану вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу до суду не надійшло.

Як вбачається з пояснень, наданих ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відомості викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження та не відповідають фактичним обставин справи.

Частиною третьою ст. 62 Конституції України визначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, а тому, провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 38, 245, 247, 251, 283-286 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Івановичаза ст.122-2 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення - закрити.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя