Справа № 578/599/17
провадження № 3/578/184/17
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

10 серпня 2017 року суддя Краснопільського районного суду Сумської області Косар А.І., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_2, розглянувши в залі суду в смт Краснопілля адміністративну справу стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за проживанням ІНФОРМАЦІЯ_3, пенсіонера, за частиною другою статті 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі КУпАП/, права, передбачені статтею 268 КУпАП, роз'яснені, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 23 червня 2017 року серії СхРУ № 375520, складеного першим заступником начальника відділу прикордонної служби «Краснопілля» капітаном ОСОБА_3, гр ОСОБА_1 23 червня 2017 року о 16.25 год. на напрямку населених пунктів ОСОБА_2 (Україна) - Прилісся (Російська Федерація) на відстані близько 200 м від державного кордону України в районі інформаційного покажчика № 405 спільно з гр. України ОСОБА_4 намагався на тракторі перетнути держаний кордон України та перемістити на територію РФ мясну продукцію.

При розгляді справи в суді ОСОБА_1 вину свою не визнав та пояснив, що на власному тракторі з причепом на прохання ОСОБА_5 у супроводі ОСОБА_6 перевозив у с. Степок мясну продукцію. Наміру перетинати державний кордон та утікати від праціників поліції не мав.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 надав письмові пояснення та звернув увагу суду на численні порушення з боку прикордонників при складанні адміністративного матеріалу, зокрема, порушено право на захист ОСОБА_1; наявні перекручення фактичних обставин справи.

Свідок ОСОБА_4 суду показав, що не мав наміру на перетин державного кордону, 23 червня 2017 року о 16.25 год. він та ОСОБА_1 їхали на тракторі в с. Степок та у причепі перевозили мясну продукцію, кому вона належить і хто завантажував у причеп, йому нічого не відомо. Проїхавши певну відстань, водій ОСОБА_1 повернув на обїзну польову дорогу щоб не їхати через с. Покровка, рухались у напрямку с. Степок, а не с. Прилісся (РФ), від повороту проїхали близько півтора кілометра, минули курган і їх зупинили прикордонники, останні їх наздогнали на автомобілі зеленого кольору марки «Нива». Від прикордонників не тікали, трактор зупинили в напрямку с. Степок, зліва була дорога на н.п. Прилісся (РФ), з правої сторони - поле соняшника, а прямо с. Степок Краснопільського району Сумської області. До державного кордону була відстань 500-600 м, але її ніхто не міряв і в протоколі вказана відстань приблизно 200 м «на око». На місці затримання їх знімали, робили фото, потім усі поїхали в смт Краснопілля на погранзаставу для складання адміністративного матеріалу. Під час затримання документів при собі не мав, він зателефонував брату ОСОБА_5 і той привіз паспорт на заставу. Наголосив, що на місці затримання протокол не складався, на його наполегливі прохання надати адвоката йому відмовили, пославшись на те, що адвокат не приїде. Права не розяснювали ні на місці затримання, ні на заставі.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, суддя встановила наступне.

Згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі КУпАП/ адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Дії ОСОБА_1 компетентною особою кваліфіковано за частиною другою статті 204 1 КУпАП.

Стаття 204-1 КУпАП передбачає відповідальність за перетинання або спробу незаконного перетинання державного кордону України, і суб'єктивна сторона правопорушення передбачає прямий умисел. Тобто, особа, яка його вчинила, усвідомлювала, що вона незаконно перетнула державний кордон чи здійснила спробу такого перетину,та бажає вчинити такі протиправні дії.

Згідно положень статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з'ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В якості доказу на підтвердження обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, суду надано безпосередньо протокол про адміністративне правопорушення, протокол про адміністративне затримання, схему виявлення трактора із причепом та 2 громадян України без документів, які незаконно намагалися перемістити з України до РФ близько 3 тони мясної продукції на ділянці впс «Краснопілля» Сумського пркз 23.06.2017 та фототаблиці до неї, письмові пояснення ОСОБА_1; Рапорти ст.сержанта ОСОБА_7, сержанта ОСОБА_8, ст. сержанта ОСОБА_9, ст. прапорщика ОСОБА_10, Акт про виявлення від 23.06.2017, заява про ознайомлення з правом на отримання безоплатної вторинної правової допомоги, а також паспортні дані особи, усього на 11 арк.

Правові засади здійснення прикордонного контролю визначені статтею 3 Закону України "Про прикордонний контроль", зокрема, під час прикордонного контролю посадові та службові особи Державної прикордонної служби України здійснюють свої повноваження в межах, передбачених Конституцією України, цим Законом, Законом України "Про Державну прикордонну службу України", іншими актами законодавства України, а також міжнародними договорами України. Якщо міжнародним договором, згоду на обов'язковість якого надано Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що встановлені цим Законом, то застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 2 Закону України "Про Державну прикордонну службу України", визначено основні функції Державної прикордонної служби України, серед яких, в тому числі, і здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів, а також виявлення і припинення випадків незаконного їх переміщення.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до зазначеної правової норми прямої дії судом проведена повна та всебічна оцінка зібраних доказів.

Як встановлено у суді, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений з порушенням права ОСОБА_1 на захист затриманої особи.

У протоколі про адміністративне затримання допущено перекручення даних щодо часу та місця затримання.

Надані ОСОБА_1 пояснення матеріалами справи не спростовуються, а узгоджуються з показами допитаного судом свідка.

Факт перебування ОСОБА_1 у групі осіб у прикордонній зоні не заперечується самим ОСОБА_1

Факт перебування ОСОБА_1 поряд з державним кордоном України, сам по собі не викриває останнього в намірі його перетинання, а отже не свідчить про наявність в його діях події чи складу правопорушення, передбаченого частиною другою статті 204-1 КУпАП.

Крім того, по даній справі не доведено наявність прямого умислу ОСОБА_1 на вчинення цього адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення у їх сукупності не можуть слугувати достатніми доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за частиною другою статті 204-1 КУпАП України.

Рапорти співробітників прикордонної служби відповідно до статті 251 КУпАП не є доказами.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Держава має організувати свою правову систему таким чином, щоб їх правоохоронні органи могли дотримуватись зобовязань щодо уникнення порушень прав і свобод людини, принципу верховенства права, ураховуючи практику Європейського суду з прав людини.

Враховуючи зазначені обставини, суддя вважає вину особи, що притягається до адміністративної відповідальності, в спосіб, що визначений законодавством, не доведеною.

Згідно п. 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності, з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 204-1 КУпАП України, в зв'язку з чим вважаю за можливе до цих правовідносин застосувати статтю 247 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 245, 247, 252, 268, 269, 272, 280, 283 285, 287 - 289, 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною другою статті 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Сумської області, шляхом подання апеляційної скарги через Краснопільський районний суд Сумської області.

Суддя А. І. Косар