Номер провадження: 33/785/571/17
Головуючий у першій інстанції Чванкін С.А.
Доповідач Котелевський Р. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Київського районного суду м. Одеса від 24.01.2017 року,-

встановив:

Оскаржуваною постановою судді районного суду,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, тимчасово не працюючий, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 06.12.2016 року, о 01 годині 55 хвилин, керував автомобілем «Рено», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, на площі Незалежності в м. Одесі, з явними ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків.

За даним фактом співробітниками Управління патрульної поліції в м. Одесі відносно ОСОБА_3 було складено протокол серії АП2 №009012 від 06.12.2016 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП України, зібрані пояснення свідків вказаного правопорушення, які долучені до матеріалів справи.

Не погоджуючись з постановою судді районного суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та відсутність доказів щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, порушує питання щодо її скасування.

Апелянт вказує, що при розгляді справи в суді першої інстанції він участі не приймав, повідомлення про розгляд справи не отримував, а копію оскаржуваної постанови отримав лише 21.03.2017 року, що є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 стверджує, що не вживав алкогольних напоїв та керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, і саме тому він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою експрес-тесту на приладі «Драгер», працівники поліції не запропонували йому пройти огляд на стан сп'яніння в найближчому закладі охорони здоров'я, а тому він був змушений самостійно звернутися до Одеського обласного медичного центру психічного здоров'я та отримати висновок від 30.10.2016 року про відсутність ознак сп'яніння.

ОСОБА_3 просить поновити строк на апеляційне оскарження, розглянути його апеляційну скаргу, постанову Київського районного суду м. Одеса від 24.01.2017 року скасувати.

Апеляційний розгляд скарги ОСОБА_3 проведено без його участі, оскільки останній був своєчасно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, до апеляційного суду Одеської області не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надавав.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши наведені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне апеляційній скарзі доводи; апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Як вбачається з доводів апеляційної скарги, копію оскаржуваної постанови від 10.01.2017 року ОСОБА_3 отримав 21.03.2017 року. В матеріалах справи інших відомостей про отримання апелянтом копії оскаржуваної постанови, а тому строк на подачу апеляційної скарги обчислюється з 21.03.2017 року, тобто з дня отримання копії оскаржуваної постанови. Згідно штампу почтового відділення апеляційну скаргу ОСОБА_3 подав 21.03.2017 року, тобто в межах строку апеляційного оскарження. За таких умов строк на апеляційне оскарження ОСОБА_3 підлягає поновленню.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність постанови судді районного суду, апеляційним судом встановлено таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як вбачається з матеріалів судової справи, розгляд справи в районному суді відбувся 24.01.2017 року за відсутністю ОСОБА_3, який був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, оскільки районний суд направляв йому повістку про виклик в судове засідання на 24.01.2017 року. Разом з цим, повістка про виклик до суду була повернута у зв'язку з тим, що адреса, повідомлена ОСОБА_4 працівникам поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а саме: м. Одеса, вул. 25 Чапаївської дивізії, буд. 25 - не існує.

За таких умов доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, що суддя районного суду розглянувши справу за його відсутністю, без належного повідомлення, порушив його право на доступ до правосуддя є безпідставними, оскільки районний суд вжив всіх можливих заходів щодо його повідомлення про розгляд справи, саме за тією адресою, яку останній зазначив при складанні відносно нього протоколу.

Більш того, право ОСОБА_3 на доступ до суду в частині його участі під час розгляду справи про адміністративне правопорушення було в повній мірі забезпечено на стадії апеляційного перегляду постанови судді районного суду. Апелянт був своєчасно повідомлений телефонограмою про дату, час та місце розгляду справи в апеляційному суді, але до суду не з'явився, пояснень та доказів суду на надав.

Що стосується доводів щодо незаконності оскаржуваної постанови, то вони є безпідставними, оскільки факт вчинення правопорушення підтверджується дослідженими судом доказами.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, 06.12.2016 року, ОСОБА_3 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп'яніння та від проходження медичного огляду відмовився в присутності двох свідків (а.с., 2-4).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що, не погоджуючись з протоколом про адміністративне правопорушення, він, безпосередньо після складання протоколу, звернувся до Одеського обласного медичного центру психічного здоров'я, пройшов огляд на стан сп'яніння та отримав висновок від 30.10.2016 року, не підтверджуються доказами та є безпідставними.

Апеляційним судом встановлено, що адміністративне правопорушення у вчиненні якого ОСОБА_3 оскаржуваною постановою визнаний винним та притягнутий до відповідальності, відповідно до матеріалів справи, мало місце 06.12.2016 року, і цей факт не заперечується апелянтом. Висновок Одеського обласного медичного центру психічного здоров'я, на який посилається в апеляційній скарзі ОСОБА_3, останнім до скарги не долучений, про що свідчить зміст скарги, та апеляційному суду безпосередньо апелянтом наданий не був.

Більш того, навіть у разі існування висновку Одеського обласного медичного центру психічного здоров'я про відсутність перебування ОСОБА_3 у стані алкогольного сп'яніння 30.10.2016 року, тобто більше ніж за один місяць до події правопорушення, цей висновок жодним чином не впливає на законність оскаржуваного рішення судді районного суду.

При цьому, сам факт відмови від проходження медичного огляду на стан сп'яніння на місці зупинки, чого не заперечував ОСОБА_3 в своїй апеляційній скарзі, вказує на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність як за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння. Наведене свідчить про необґрунтованість апеляційної скарги.

За таких обставин, апеляційним судом встановлено, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, а під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, суддя районного суду виконав вимоги КУпАП щодо порядку розгляду справи, за результатами цього розгляду дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненому адміністративному правопорушенні, правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.130 КУпАП, та у відповідності до вимог ст.ст.23, 33 КУпАП вірно застосував адміністративне стягнення, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, -

постановив:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Одеси від 24.01.2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 24.01.2017 року, якою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області Р.І. Котелевський