АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 643/5820/17 Головуючий 1 інстанції: Горбунов Я.М.
Провадження: 33/790/938/17 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курило О.М., при секретареві Авдєєві А.О., з участю правопорушника ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, з участю іншого учасника ДТП - ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою: правопорушника ОСОБА_2 на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 06 07 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_2, 1957 року народження, громадянин України, мешканець АДРЕСА_1,

- визнаний винними у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на строк шість місяців.

Суддею встановлено, що ОСОБА_2 18.04.2017 року о 10.00 год. керував транспортним засобом марки «ВАЗ-21214», номерний знак АХ 4078СВ, рухаючись по вул. Джерельній, 11 у м. Харкові, не обрав безпечного бокового інтервалу, чим допустив наїзд на транспортний засіб «Chevrolet Nubira», номерний знак НОМЕР_1, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження, заподіяно матеріальну шкоду. Крім того, ОСОБА_2 18.04.2017 року о 10.00 год. керував транспортним засобом марки «ВАЗ-21214», номерний знак НОМЕР_2, рухаючись по вул. Джерельній, 11 у4 м. Харкові, став учасником ДТП, після чого з невідомих причин місце ДТП покинув. Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_2 порушив п. 2.10А, п.13.1 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з таким судовим рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить судову постанову скасувати та замінити захід стягнення на штраф, посилаючись на те, що постанова є незаконною, необґрунтованою, суд не повно з'ясував усі фактичні обставини, не дослідив наявні докази та формально підійшов до вивчення справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 на підтримку своєї апеляційної скарги, заперечення іншого учасника ДТП - ОСОБА_4 проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_2 в порушенні правил дорожнього руху.

ОСОБА_2 звернувшись з апеляційною скаргою на постанову судді Московського районного суду від 6 липня 2017 року, по суті, визнає себе винним у скоєнні адміністративних правопорушень та просить лише змінити йому вид адміністративного стягнення.

Таким чином, апеляційна інстанція не переглядає рішення суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_2 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Так, апелянт зазначає, що суд першої інстанції при винесенні постанови порушив вимоги ст. 33 КУпАП.

Проаналізував судову постанову, апеляційний суд встановив, що судом першої інстанції належним чином враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника та ступінь його вини, чого саме вимагає ст. 33 КУпАП та про що безпосередньо зазначено в оскаржуваній постанові.

Більш того, згідно вимог ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

ОСОБА_2 скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_2 винним у скоєнні зазначених адміністративних правопорушень суд застосував положення ст. 36 КУпАП та призначив стягнення в межах санкції статті, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме ст. 124 КУпАП.

Санкція статті 124 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

ОСОБА_2 піддано адміністративному стягненню у виді позбавлення права керування всіма транспортними засобами на шість місяців, тобто в межах санкції ст. 124 КУпАП.

Таким чином, доводи апелянта не спростовують зазначені в судовій постанові дані, які в своєї сукупності свідчать про порушення ОСОБА_2 п.п. 2.10А, 13.1 ПДР України за що передбачена відповідальність ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційна інстанція вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо винності ОСОБА_2 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, а також вірно назначено адміністративне стягнення.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляції не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 06.07.2017 року про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, винним за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та накладення на нього стягнення, в порядку ч. 2 ст. 36 КУпАП у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на ШІСТЬ місяців із стягненням судового збору, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

В порядку ст. 294 КУпАП оскарження даної постанови не передбачено.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області О.М. Курило