П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.2017 Справа №607/12462/17

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк Василь Михайлович, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління Служби безпеки України в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, громадянки України, працюючої на посаді начальника станції Підволочиськ ВСП «Тернопільська дирекція залізничних перевезень» РФ «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за п. 6 ч. 1 ст. 212-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, маючи допуск та доступ до держаної таємниці за формою 3, перебуваючи на посаді начальника станції Підволочиськ ВСП «Тернопільська дирекція залізничних перевезень» РФ «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» не вжила заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці. Зокрема, ОСОБА_1 у 2017 році виїжджала за кордон із порушенням встановленого порядку виїзду секретоносіїв за межі України. Для прикладу, у період з 11.08.2017 року по 21.09.2017 року вона виїжджала у приватних справах до іноземної країни (Росії). При цьому, в порушення ст. 28 Закону України «Про державну таємницю» та вимог п. 696 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого постановою KM України від 18 грудня 2013 року № 939 (далі - Порядок), вказана громадянка знаючи вимоги законодавства щодо порядку виїзду секретоносіїв за кордон, перед від'їздом до іноземної країни письмово не повідомила керівника ВСП «Тернопільська дирекція залізничних перевезень» РФ «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», який надав їй доступ до державної таємниці (наказ №ДНО/133дск від 26.04.2012) та режимно - секретний орган вказаної установи, чим порушила вимоги п. 116 Порядку та не дотрималась взятого на себе письмового зобов'язання громадянина України у зв'язку із допуском до державної таємниці.

Через неповідомлення у встановленому порядку ОСОБА_1 про свій виїзд за межі України, начальником режимно - секретного органу ВСП «Тернопільська дирекція залізничних перевезень» РФ «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» не був проведений інструктаж з питань охорони державної таємниці, що є порушенням вимог п. 696 Порядку.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушення визнала та щиро розкаялася.

Крім власного визнання вини, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доведена матеріалами справи, дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні, а саме: даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення № 15 від 05 жовтня 2017 року, витягом із Закону України «Про державну таємницю» затвердженого постановою КМ України від 21.01.1994 року, витягом з «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях», затвердженого постановою КМ України від 18 грудня 2013 року №939, поясненнями ОСОБА_1 від 02 жовтня 2017 року, копіями проїзних документів ОСОБА_1, витягом «Щодо перетинання державного кордону», від 02.10.2017 № 69/8-3356, листом ВСП «Тернопільська дирекція залізничних перевезень» РФ «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» від 27.09.2017 № 78, копією зобов'язання громадянина України у звязку з допуском до державної таємниці ОСОБА_1 від 22.02.2012 року, копією наказу про призначення на посаду ОСОБА_1 від 19.10.2009 року № 147/ос, копією посадової інструкції начальника станції Підволочиськ - ОСОБА_1 від 14 червня 2016 року, характеристикою на начальника станції Підволочиськ - ОСОБА_1, довідкою про доходи ОСОБА_1 № 489, довідкою про склад сім'ї ОСОБА_1 №3714 від 29 вересня 2017 року.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, тобто невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці,а тому її слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на неї адміністративне стягнення.

При накладенні адміністративного стягнення, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу порушника, ступінь вини, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за вчинене правопорушення, визнання особою, яка притягується до адміністративної відповідальності своєї вини, що є обставиною, яка помякшує відповідальність за адміністративне правопорушення вважаю, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави.

Також, враховуючи вимоги ст. 40-1 КУпАП, вважаю за необхідне стягнути із ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.40-1, 212-2, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП і накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь держави судовий збір в розмірі 320 (триста двадцять) гривень.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Строк предявлення постанови до виконання 3 (три) місяці з дня її винесення.

Суддя В.М. Позняк