Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2017 року Суддя Новоархангельського районного суду Кіровоградської області Запорожець О.М.

розглянувши матеріали, які надійшли від Новоархангельського ВП Голованівського ВП ГУ НП в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_2, пенсіонера, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3

за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

12 червня 2017 року інспектором СППП Новоархангельського ВП ГУ НП в Кіровоградській області було складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 139КУпАП відносно ОСОБА_1, зокрема в протоколі зазначено, що останній по вул. Жебровського на території власного домоволодіння проводив буріння свердловини, що призвело до витікання бруду на проїжджу частину вилиці Жебровського та її забруднення, а також своєчасно не вжив заходів для усунення даного забруднення, чим порушив вимоги п. 1.5 ПДР України.

ОСОБА_1 в ході розгляду адміністративної справи пояснив, що 12.06.2017 року на території домоволодіння його матері проводилось буріння свердловини, для видобутку води. Цього ж дня близько 12.00 год. він навідався до матері та побачив машину, яка здійснювала буріння свердловини. В цей час підїхав працівник поліції ОСОБА_2 та почав вимагати від нього пояснення чому забруднена вулиця, під час буріння, він повідомив йому, що йому невідомо та взагалі він за цією адресою не проживає. Після чого зазначений працівник поліції склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, який він відмовився підписувати, оскільки не вчиняв жодного адміністративного правопорушення. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення винним себе не визнав, зазначивши, що зазначеного в адміністративному протоколі правопорушення не вчиняв.

Дослідивши пояснення порушника та матеріали адміністративної справи приходжу до наступного висновку.

Ст. 1 КУпАП встановлено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Ч. 1 ст. 7 КУпАП вказує на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Ч. 1 ст. 3Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказує, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: a) законне увязнення особи після засудження її компетентним судом; b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обовязку, встановленого законом; c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення; d) затримання неповнолітнього на підставі законного рішення з метою застосування наглядових заходів виховного характеру або законне затримання неповнолітнього з метою допровадження його до компетентного органу; e) законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг; f) законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному вїзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Відповідно до ст. 8 Конституції України вУкраїні визнається і діє принцип верховенства права.

В ст. 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості.

Ч. 1 ст. 139КУпАП є бланкетною нормою права, тобто нормою права, яка не містить певних правил поведінки, зазначенні правила встановлюються органами держави.

Зазначенні в ній порушення (правила поведінки) регламентуються в Правилах дорожнього руху України.

Зокрема в пункті 1.5 ПДР України наголошується, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоровю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобовязана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Даний пункт ПДР України інкримінуються в порушення ОСОБА_1

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 139 КУпАП відповідальність настає за пошкодження автомобільних доріг, вулиць, дорожніх споруд, залізничних переїздів, трамвайних колій, технічних засобів регулювання дорожнього руху, самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху, створення перешкод для дорожнього руху, в тому числі забруднення дорожнього покриття, або невжиття необхідних заходів щодо їх усунення та попередження інших учасників руху про небезпеку, що виникла, або невжиття посадовими особами, відповідальними за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, утримання автомобільних доріг та вулиць, громадянами - субєктами господарської діяльності заходів щодо заборони руху підвідомчих технологічних транспортних засобів, сільськогосподарської техніки і машин на гусеничному ходу автомобільними дорогами і вулицями, покриття яких може бути пошкоджене

Обєктом правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Обєктивна сторона передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП, щодо нашої ситуації, є забруднення дорожнього покриття, невжиття необхідних заходів щодо їх усунення та попередження інших учасників руху про небезпеку, що виникла.

Субєктивна сторона правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП характеризується наявністю прямого умислу або необережності.

Субєктом правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є фізичні та посадові особи.

Відповідно до пунктів 1, 4, 17, 20 єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони затверджених постановою КМУ від 30.03.1998 року № 198 єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони (далі - Правила) поширюються на автомобільні (позаміські) дороги, міські вулиці і дороги загального користування, залізничні переїзди (далі - дорожні об'єкти) в межах смуги їх відчуження та червоних ліній і є обовязковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх обєктів (далі - дорожньо-експлуатаційні організації) і користувачів. Користувачами дорожніх обєктів є учасники дорожнього руху, власники та користувачі земельних ділянок, які знаходяться в межах смуги відчуження автомобільних (позаміських) доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг, а також власники (користувачі) малих архітектурних форм для провадження підприємницької діяльності, рекламних засобів та інженерних комунікацій і споруд, розташованих у зазначених межах. Учасники дорожнього руху, які створили перешкоду руху, повинні негайно вжити всіх можливих заходів для усунення цієї перешкоди самостійно чи за допомогою інших осіб, а за неможливості це зробити позначити перешкоду відповідно до Правил дорожнього руху та повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції або відповідну дорожньо-експлуатаційну організацію і залишатися на місці до прибуття їх представників. У межах смуги відчуження автомобільних (позаміських) доріг і червоних ліній міських вулиць і доріг забороняється: смітити, псувати дорожнє покриття, обладнання, зелені насадження;

Згідно із положеннями ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

В розрізі поняття ст. 1 Закону України «Про поліцію» Національна поліція - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Завданнями поліції відповідно до ст. 2 Закону України «Про поліцію» є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої

Ст. 3 Закону України «Про поліцію» наголошує на тому, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_2 України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної ОСОБА_2 України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Частинами 1 та 2 ст. 254 КУпАП визначено, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП уповноважені особи органів поліції уповноваженні складати протоколи за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП.

Зміст протоколу визначається у ст. 256 КУпАП України.

Аналізуючи вищезазначені норми матеріального та процесуального права, приходжу до наступного висновку, адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 139 КУпАП вчиняється умисно або з необережності, в одному випадку особа усвідомлює характер вчинюваних нею протиправних дій, в іншому легковажно розраховує на їх відвернення.

З матеріалів адміністративної справи, вбачається, що працівником поліції відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення та опитано двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які зокрема в своїх поясненнях наголосили, що ОСОБА_1 відмовився підписувати протокол про адміністративне правопорушення.

Правопорушником суду було надано договір на буріння трубчастого колодязю від 31.05.2017 року укладений між ТОВ «Юрський горизонт» та ОСОБА_5

З даного договору слідує, що між зазначеними особами була укладена цивільно-правова угода на здійснення певного виду робіт, а саме буріння колодязя.

Факт здійснення робіт по бурінню свердловини за місцем проживання ОСОБА_5 правопорушником не заперечувався також, не заперечувалось, що мало місце забруднення автошляху.

В даному випадку при наявності зазначених обставин в разі порушення п. 1.5 ПДР України відповідальність за ч. 1 ст. 139 КУпАП (кваліфікуючі ознаки забруднення дорожнього покриття, невжиття необхідних заходів щодо їх усунення та попередження інших учасників руху про небезпеку, що виникла) настає у осіб, які здійснювали буріння трубчастого колодязя, або володільця домоволодіння на території, якого здійснювались зазначені роботи, за умови того, що він був присутній під час виконання робіт та свідомо знехтував ситуацією, щодо забруднення транспортного автошляху.

З цього приводу суд зауважує на те, що працівник поліції діяв не в межах та не у спосіб визначений Законом України «Про поліцію».

Ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд на виконання положень зазначеної статті всебічно, обєктивно та неупереджено дослідив всі матеріали адміністративної справи, щодо ОСОБА_1

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим суд відмічає, що доказ повинен бути відносним та допустимим. Відносний доказ це доказ зміст якого відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. Допустимим доказом є доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами.

Як вже зазначалось судом працівником поліції було порушено положення Закону України «Про поліцію», щодо безпідставного складання відносно ОСОБА_1 адміністративного протоколу.

Тобто в розрізі поняття ст. 251 КУпАП суд констатує, що докази по адміністративній справі щодо ОСОБА_1 є неприпустимими, оскільки зібрані не в межах та не у спосіб визначений Законом і тому вони не можуть бути використанні, як належні та допустимі та такі, що переконливо вказують на вчинення останнім адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП.

Суд приходить до висновку, що матеріалами адміністративної справи не встановлено, того, що ОСОБА_1 вчинив забруднення дорожнього покриття, або не вжив необхідних заходів щодо його усунення та попередження інших учасників руху про небезпеку, що виникла, отже на думку суду відсутня субєктивна сторона зазначеного правопорушення, яка є обовязковою складовою будь-якого адміністративного правопорушення, а загалом останній не є субєктом зазначеного вище правопорушення, виходячи із обставин викладених в мотивувальній частині даної постанови.

Приймаючи до уваги викладене, на переконання суду, в діях ОСОБА_1відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 139 КУпАП.

Підстава закриття в справі про адміністративне правопорушення у разі відсутності складу адміністративного правопорушення регламентована в п. 1 ст. 247 КУпАП.

В звязку з закриттям провадження у адміністративній справі судові витрати відносяться за рахунок держави.

Приймаючи до уваги викладене та керуючись Правилами дорожнього руху України, ст. ст. 1, 7, 139 ч. 1, 247, 276, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 провадженням закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом десяти з дня її винесення.

Суддя: