АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду м. Києва Васильєва М.А.,

за участю

потерпілого ОСОБА_1,

представника потерпілого адвоката Шевченка О.Б.

особи провадження щодо якої закрито, ОСОБА_4

захисника ОнищукаМ.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Онищука Миколи Анатолійовича в інтересах ОСОБА_4 на постанову Печерського районного суду м. Києва від 12 грудня 2016 року, якою

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Києва, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_4 визнана винуватою в тому, що 27 квітня 2016 року приблизно о 15.20 год., керуючи автомобілем марки Nissan Micra, державний номерний знак НОМЕР_1 на перехресті вулиці Басейна та бульвару Л. Українки в м. Києві, була неуважною та на дозволяючий зелений сигнал світлофору не надала можливості закінчити маневр проїзду через перехрестя автомобілю марки Audi A6, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, внаслідок чого відбулось зіткнення, чим порушила п. 16.5, 2.3б ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Онищук М.А. в інтересах ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт звертає увагу на те, що, ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції керувався виключно поясненнями водія ОСОБА_1, ігноруючи при цьому пояснення ОСОБА_4, безпосереднього свідка ДТП ОСОБА_6, а також матеріали справи про адміністративне правопорушення, які беззаперечно підтверджують невинуватість ОСОБА_4

Також захисник зазначає, що у ОСОБА_4 перед початком руху на дозволяючий сигнал світлофора не було перешкод для руху в своїй смузі руху у вибраному напрямку, і в першу чергу таку перешкоду не створював їй автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1, який, як встановлено постановою Печерського районного суду м. Києва від 23 грудня 2016 року, виїхав на заборонений сигнал світлофору, коли ОСОБА_4 вже завершувала проїзд перехрестя.

Апелянт також посилається на те, що суд першої інстанції, намагаючись викривити пояснення свідка ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1, необґрунтовано зазначив у постанові те, що з її слів останній рухався по бульв. Л. Українки на зелений сигнал світлофору, що не відповідає дійсності та суперечить поясненням ОСОБА_6 та ОСОБА_4

Окрім того, на думку захисника, суд першої інстанції, приймаючи до уваги кінцеве розташування автомобілів після ДТП, зіткнення автомобіля «Ніссан Мікра» під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля «Ауді А 6» під керуванням водія ОСОБА_1, не взяв до уваги те, що зіткнення відбулося вже на виїзді ОСОБА_4 з перехрестя на вул. Мечникова, а не безпосередньо на самому перехресті.

Тому, як вважає апелянт, ігноруючи фактичні обставини справи, судом не наведено доказів, якими обґрунтовано вину ОСОБА_4 та не зазначено жодних мотивів відхилення очевидних обставин справи, які лише підтверджують невинуватість водія автомобіля «Ніссан Мікра» ОСОБА_4

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_4 та її захисника на підтримання апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі докази та додатково надані під час апеляційного розгляду, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку та апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про задоволення апеляційної скарги за таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 27 квітня 2016 року приблизно о 15.20 год. на перехресті вулиці Басейна та бульвару Л. Українки в м. Києві сталося зіткнення між автомобілем НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 та автомобілем НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

З пояснень ОСОБА_4 вбачається, що зіткнення відбулося після того, коли вона, рухаючись на дозволений сигнал світлофору, проїхала майже все перехрестя, всі 4 смуги руху по напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1, поява якого для неї стала несподіваною, оскільки всі інші автомобілі по напрямку руху автомобіля ОСОБА_1 вже стояли на червоний сигнал світлофору.

При цьому, пояснення свідка ОСОБА_6 в суді першої інстанції, які викладені у постанові суду, яка оскаржується, про те, що 27 квітня 2016 року приблизно о 15.20 год. вона побачила, як автомобіль Audi A6, рухаючись по бул. Л.Українки на зелений сигнал світлофору, який горів тільки для повороту праворуч, в крайній праві смузі на значній швидкості проскочив, рухаючись прямо в бік вул. Шовковичної, при тому, що інші автомобілі в цьому напрямку руху вже стояли на червоний сигнал світлофору, а в цей момент з вул. Басейної в сторону вул. Мечникова розпочався рух автомобілів на зелений сигнал світлофору, та автомобіль Nissan Micra, перетинаючи зазначене перехрестя, врізався передньою частиною в бокові двері з боку водія автомобілю Audi A6, а після зіткнення автомобілів автомобіль Audi A6 пролетів ще декілька метрів та зупинився, на момент руху автомобілю Nissan Micra перехрестя не було загружено, та видимість була достатньою для проїзду перехрестя, підтверджують обставини, зазначені ОСОБА_4 по обставинах ДТП.

Пояснення ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_6 підтверджуються постановою Печерського районного суду м. Києва від 23 грудня 2016 року, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 22 березня 2017 року, відповідно до якої ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 27 квітня 2016 року о 15.20 год., керуючи автомобілем НОМЕР_5, рухаючись на перехресті вул.. Басейної і бульвару Л.Українки в м. Києві, порушив п. 2.3 (б), 8.10 ПДР України, а саме, під час руху не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, під час подання сигналу світлофора, що забороняє рух, не зупинився перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_4, що призвело до пошкодження транспортних засобі (ас. 115, 116).

Крім того, апеляційним судом враховується, що швидкість руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 під час проїзду перехрестя перевищувала швидкість руху автомобіля під керуванням ОСОБА_4, що не заперечували й учасники апеляційного розгляду, і ці обставини свідчать про те, що за один і той же проміжок часу автомобілі під керуванням ОСОБА_4 та ОСОБА_1 проїхали різні відстані до зіткнення, що також не спростовує пояснень ОСОБА_4 по обставинах ДТП.

Схемою ДТП, на якій зафіксовано положення автомобілів після ДТП, а також пошкодження автомобілів після ДТП, та додатково наданими доказами, а саме: фотокартками, інформацією (схемою) нанесення дорожньої розмітки на перехресті вул.. Басейної та бул. Лесі Українки, підтверджується, що зіткнення між автомобілями відбулося при в'їзді автомобіля під керуванням ОСОБА_4 за смугу початку «острівця», яким поділяються рух автомобілів в бік вул.. Мечникова, тобто, автомобіль під керуванням ОСОБА_4 до зіткнення проїхав, не враховуючи відстань від стоп-лінії з боку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_4, чотири смугу руху по бул. Л.Українки, загальна ширина яких 13,5 м.

Таким чином, обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 № 039913 та у постанові судді, про те, що 27 квітня 2016 року приблизно о 15.20 год. на перехресті вулиці Басейна та бульвару Л. Українки в м. Києві сталося зіткнення між автомобілями НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 та автомобілем Ауди A6 державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, саме у зв'язку з тим, що ОСОБА_4 була неуважною та на дозволяючий зелений сигнал світлофору не надала можливості закінчити маневр проїзду через перехрестя автомобілю марки Audi під керуванням ОСОБА_1, чим порушила п. 16.5, 2.3б ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів, спростовуються наявними у справі доказами в їх сукупності.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, за відсутності у справі належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП, апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_4 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОнищукаМиколи Анатолійовича в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 12 грудня 2016 року, якою ОСОБА_4 визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП, а провадження у справі закрито у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва М.А. Васильєва