Справа № 234/6172/17
Провадження № 3/234/1001/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Лутай А.М.,

при секретарі - Пагуліч Д.Г.,

за участю: прокурора Старікова П.С.,

особи, яка притягається до адміністративної

відповідальності - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Краматорську Донецької області справу про адміністративне правопорушення, яка надійшли із міжрайонного відділу №5 Управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка народилася в м.Макіївка Донецької області, громадянку України, ІПН НОМЕР_1, яка має вищу освіту, працює начальником Управління Пенсійного фонду України в м.Краматорську Донецької області, не заміжню, проживає за адресою: АДРЕСА_1

- за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених за ч.1 ст.172-7 КУпАП та ч.2 ст.172-7 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно наказу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18.07.2011р №167-о ОСОБА_1 призначено на посаду начальника управління Пенсійного фонду України в м.Краматорську Донецької області.

Відповідно до п.п. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 є суб'єктом, на якого поширюється дія цього Закону як посадову особу юридичної особи публічного права, та є відповідальним за вчинення корупційних правопорушень.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено поняття реального конфлікту інтересів, як суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про запобігання корупції особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані:

- вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційно конфлікту інтересів;

- повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційно конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

- не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

- вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

22 червня 2015 року в період часу з 08:00 годин по 17:00 годин (точний час не встановлено) в своєму робочому кабінеті начальника Управління Пенсійного фонду в м.Краматорськ, розташованого за адресою: м.Краматорськ, вул.Поштова, 5, ОСОБА_1, будучи, посадовою особою юридичної особи публічного права - начальник Управління Пенсійного фонду в м.Краматорськ в Донецькій області, згідно п.п.«а» п.2 ч.1 ст.З Закону України «Про запобігання корупції», не повідомила у встановленому законом випадку та порядку безпосереднього керівника, а саме начальника головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області, про наявність у неї реального конфлікту інтересів, під час прийняття рішення про особисте нагородження грамотою та надання собі премії у розмірі 200грн, на підставі наказу про нагородження Почесною грамотою Управління Пенсійного фонду в м.Краматорськ в Донецькій області №55-ос від 22.06.2015р, ця премія мала разовий та індивідуальний характер.

При цьому, ОСОБА_1, будучи, посадовою особою юридичної особи публічного права - начальник Управління Пенсійного фонду в м.Краматорськ в Донецькій області, згідно п.п.«а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», 22 червня 2015 року в період часу з 08:00 годин по 17:00 годин (точний час не встановлено) в своєму робочому кабінеті начальника Управління Пенсійного фонду в м.Краматорськ, розташованого за адресою: м.Краматорськ, вул.Поштова, 5, вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів - власноручно підписала, як начальник управління УПФУ в м.Краматорську в Донецькій області, вищезазначений наказ №55-ос від 22.06.2015р про нагородження Почесною грамотою Управління Пенсійного фонду в м.Краматорськ в Донецькій області та преміювання себе в розмірі 200грн, ця премія мала разовий та індивідуальний характер.

Відповідно до п.3.2 Положення про УПФУ в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління преміювання та надання матеріальної допомоги працівникам Управління Пенсійного фонду в м.Краматорськ, затвердженого наказом Управління Пенсійного фонду в м.Краматорськ, №35 від 13.03.2008р, преміювання начальника управління та його заступникам визначається начальником головного управлінням Пенсійного фонду України.

Про дані обставини та виникнення суперечності між особистими інтересами та службовими повноваженнями (підписання наказів про преміювання), наявність яких впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення дій під час виконання наданих службових повноважень, ОСОБА_1 офіційно не повідомила та не попередила керівництво головного УПФУ в Донецькій області (лист головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 3997/08 від 19.04.2017р).

Крім того, ОСОБА_1, порушуючи вимоги ст.28 ЗУ «Про запобігання корупції», будучи, посадовою особою юридичною особою публічного права - начальник Управління Пенсійного фонду в м.Краматорськ в Донецькій області, згідно п.п.«а» п.2 ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції» суб'єктом, вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів - власноручно підписала, як начальник УПФУ в м.Краматорську в Донецькій області, наказ №55-ос від 22.06.2015р про нагородження Почесною грамотою УПФУ у м.Краматорську Донецької області преміювання себе в розмірі 200грн, ця премія мала разовий та індивідуальний характер.

Частиною 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший, визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів, чого ОСОБА_1 зроблено не було, а ч.1 статті 172-7 КУпАП передбачена відповідальність вже за сам факт неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів, не беручи до уваги матеріальну вигоду чи тяжкість наслідків.

Таким чином, ОСОБА_1, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права - начальник Управління Пенсійного фонду в м.Краматорськ в Донецькій області, згідно п.п.«а» п.2 ч.1 ст.З Закону України «Про запобігання корупції», не повідомила у встановленому законом випадку та порядку безпосереднього керівника, а саме начальника головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області, про наявність у неї реального конфлікту інтересів, та вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів, чим вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених за ч.1 ст.172-7 КУпАП та ч.2 ст.172-7 КУпАП не визнала та суду пояснила, що на загальних зборах трудового колективу управління від 19.06.2015 року, на яких були присутні 101 працівник, було вибрано кандидатів на нагородження Почесною грамотою управління з нагоди Дня державної служби. Відділу персоналу запропонували підготувати наказ про нагородження почесною грамотою її і ще двох працівників. Вона погодилася з рішенням колективу. У неї не було умислу, так як вона не знала, що це конфлікт інтересів. Разом із грамотою їй також була виплачена премія у розмірі 200грн., які вона повернула управлінню 23 березня 2016 року. Просила на підставі ст.ст.38, 247 КУпАП закрити провадження по справі у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи 2 річного строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Прокурор у судовому засіданні пояснив, що зібраними доказами по справі підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 КУпАП та ч.2 ст.172-7 КУпАП. Просив визнати винною останню у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень та накласти адміністративне стягнення в межах санкції статті.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, прокурора, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст.ст.245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи і вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП, фактичні дані, що стосуються справи, зокрема наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні, інші обставини, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, іншими документами.

Відповідно до ст.9 ч.1 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Встановлено, що згідно копії наказу від 18.07.2011р за №167-о ОСОБА_1 призначена на посаду начальника Управління Пенсійного фонду в м.Краматорськ Донецької області.

Відповідно до п.п.«а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 є суб'єктом на якого поширюється дія цього Закону як посадову особу юридичної особи публічного права, та є відповідальним за вчинення корупційних правопорушень.

Частини 1 і 2 статті 172-7 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів; вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Під реальним конфліктом інтересів у цій статті слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Отже, для висновку про наявність в особи реального конфлікту інтересів та про прийняття нею рішення в умовах реального конфлікту інтересів необхідно встановити: 1) наявність в особи приватного інтересу; 2) наявність суперечності між приватним інтересом особи та її представницькими повноваженнями; 3) наявність впливу цієї суперечності на об'єктивність або неупередженість рішення; 4) наявність повноважень на прийняття рішення.

Відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст.28 ЗУ «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції», в тому числі посадова особа юридичної особи публічного права, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, прийняла рішення про преміювання себе, а саме: 22.06.2015р власноручно підписала наказ №55-ос від 22.06.2015р про преміювання себе грошовою премією в розмірі 200грн. за сумлінну працю, вагомий внесок у виконання завдань, покладених на Пенсійний фонд України та з нагоди Дня державної служби.

ОСОБА_1 в судовому засіданні не оспорювала факт підписання нею, як начальником Управління Пенсійного фонду України в м.Краматорську в Донецькій області, наказу про преміювання, та не повідомлення безпосереднього керівника про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Також, провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП підтверджується:

-копією положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014р №28-2;

-копією колективного договору управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську на 2013-2016р.р;

-копією особистого листка по обліку кадрів ОСОБА_1,

-копією наказу від 18.07.2011р №167-о про призначення ОСОБА_1 на посаду начальника УПФУ в м.Краматорську Донецької області;

-копією наказу про нагородження Почесною грамотою УПФУ у м.Краматорську Донецької області №55-ос від 22.06.2015р;

-листом головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №3997/08 від 19.04.2017р.

Наявність наказу досліджена в судовому засіданні, та мається в матеріалах справи, що є достатнім для висновку про те, що в момент прийняття рішення про преміювання себе особисто та підписання наказу №55-ос від 22.06.2015р про преміювання працівників підприємства, ОСОБА_1 діяла в умовах реального конфлікту інтересів, бо виявляє приватний майновий інтерес, який реально впливає на об'єктивність та неупередженість прийняття рішень про примірювання саму себе.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, повязаних з корупцією, передбачених ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП підтверджується сукупністю наведених вище доказів та вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Згідно положень ст.23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

На виконання вимог ст.33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

На підставі ст.36 КУпАП, суд накладає адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто в межах санкції ч.2 ст.172-7 КУпАП, яка передбачає накладення адміністративного стягнення у виді штрафу від двохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 та визначенні їй розміру, суд враховує характер вчинених правопорушень, повязаних з корупцією, особу ОСОБА_1, яка на теперішній час працює, ступінь її вини, відсутність обставин, що пом?якшують та обтяжують відповідальність, та приходить до висновку про накладення на останню адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та вважає, що саме це адміністративне стягнення та його розмір буде сприяти вихованню відносно додержання законів України, а також запобігати вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до ст.40? КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі ст.40? КУпАП, з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 320грн.

Стосовно клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у зв'язку із закінченням 2 річного строку притягнення до адміністративної відповідальності, суд зазначає наступне.

Відповіднодо ч.3 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.277 КУпАП строк розгляду адміністративних справ про адміністративні корупційні правопорушення зупиняється судом у разі якщо особа, щодо якої складено протокол про адміністративне корупційне правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з'явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення 22.06.2015 року. Дворічний строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності повинен був закінчитися 22.06.2017 року.

Але, ухвалою суду від 11 травня 2017 року, на підставі ст.277 КУпАП, строк розгляду адміністративної справи відносно ОСОБА_1 було призупинено до 23.06.2017 року, у зв'язку із перебуванням останньої у відпустці.

Таким, чином, на момент розгляду справи строки накладення адміністративного стягнення передбачені ст.38 КУпАП не закінчилися, а тому відсутні підстави для закриття провадження по справі відносно ОСОБА_1

З урахуванням зазначеного та керуючись ст.ст.32, 33, 36, 38, 40?, 172-7 ч.ч.1, 2, 245, 247, 252, 277, 280 КУпАП, ст.ст.1, 3, 27, 28 Закону України «Про запобігання корупції», суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді:

- по ст.172-7 ч.1 КУпАП - штрафу на користь держави в сумі 1700грн;

- по ст.172-7 ч.2 КУпАП - штрафу на користь держави в сумі 3400грн.

Відповідно до ст.36 КУпАП визначити ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 3400грн (три тисячі чотириста гривень, 00коп).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 320грн (триста двадцять гривень).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 КУпАП (адміністративний арешт).

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: А.М.Лутай