Номер провадження: 33/785/417/17
Номер справи місцевого суду: 521/1184/17
Головуючий у першій інстанції Передерко Д. П.
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю ОСОБА_2 та представника Одеської Митниці ДФС - Ткаченка О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Одеської Митниці ДФС Ткаченка О.В. на постанову Малиновського райсуду м. Одеси від 03.02.2017 р. по справі відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який працює приватним підприємцем, мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

- про накладення стягнення за порушення митних правил, передбачених ст. 471 МК України,

встановив:

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил передбачених ст. 471 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 1700 гривень та стягнуто судовий збір у розмірі 320 гривень.

Одеську митницю ДФС зобов'язано повернути ОСОБА_2 або його уповноваженому представнику вилучену за протоколом про порушення митних правил №1458/50003/16 від 24.12.2016 року валюту у встановленому законом порядку.

Відповідно до постанови суду, 24.12.2016 року о 12.15 годині у оглядовому залі «Відліт» Міжнародного аеропорту «Одеса» в зоні діяльності митного поста «Одеса-аеропорт» Одеської митниці ДФС проходив митний контроль громадянин України ОСОБА_2, який вибував до Туреччини з України літаком авіакомпанії «Турецькі авіалінії» рейсом №6888 сполученням «Одеса-Стамбул».

Формою проходження митного контролю ОСОБА_2 обрав проходження через зону (коридор) спрощеного митного контролю («зелений коридор»). Після перетину білої лінії, на вимогу державного інспектора митниці пред'явити наявні у нього валютні цінності, ОСОБА_2 надав наявну при ньому готівкову іноземну валюту у розмірі 52900 доларів США. Будь-які дозвільні документи чи довідки банків на вивезення валюти понад 10000 євро у громадянина ОСОБА_2 були відсутні.

Згідно «Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України», фізична особа може ввозити чи вивозити з території України без подання відповідних дозвільних документів готівку в сумі, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро. ОСОБА_2 було пропущено суму в 10500 доларів США, та затримано 42500 доларів США, оскільки він не мав законних підстав та дозвільних документів на переміщення через митний кордон України 42500 доларів США, які перевищують дозволену для переміщення суму.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд 1-ої інстанції зазначив, що в діях ОСОБА_2 міститься склад правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, за кваліфікуючою ознакою: порушення порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України товарів, переміщення яких через митний кордон України обмежене законодавством України.

Об'єктивна сторона правопорушення, яке вчинив ОСОБА_2, полягає в недекларуванні іноземної валюти при проходженні митного контролю в «зеленому коридорі», тобто в зоні спрощеного митного контролю.

Обґрунтовуючи повернення ОСОБА_2, вилучену за протоколом про порушення митних правил валюту, суд зазначив, що відповідно до ст. 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з захисту прав людини, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. За таких обставин конфіскація є втручанням в право ОСОБА_2 на повагу власності, і, відповідно, має бути застосована до вищевказаного протоколу.

В апеляційній скарзі представник Одеської Митниці ДФС Ткаченко О.В, зазначив, що оскаржувана постанова прийнята з неналежним з'ясуванням обставин справи, з огляду на наступне:

- згідно з п. 2 Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, затвердженою постановою НБУ від 27.05.2008 року за №148, фізична особа-резидент має право вивозити за межі України готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови письмового декларування митного органу в повному обсязі та за наявності документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках(фінансових установах), виключно на ту суму, що перевищує еквівалент 10000 євро. Таким чином, ОСОБА_2 було переміщено по спрощеному порядку проходження митного контролю «зелений коридор» обмежену для такого переміщення суму валюти;

- в постанові Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 року №436 «Про затвердження переліків товарів, на які встановлено обмеження щодо переміщення через митний кордон України» (додаток 10) зазначений перелік валютних цінностей, на які встановлено обмеження щодо переміщення через митний кордон України. Таким чином, ОСОБА_2 було переміщено по спрощеному порядку проходження митного контролю «зелений коридор» обмежений для такого переміщення товар, чим вчинено порушення митних правил згідно ст. 471 МК України;

- на обґрунтування позиції щодо незастосування конфіскації валюти судом, апелянт зазначив, що відповідно до ч. 2 ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини зазначено про те, що положення цієї Конвенції жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів, тобто в даному випадку конфіскація може застосовуватись на умовах, передбачених законом, а санкція ст. 471 МК України передбачає саме конфіскацію товарів обмежених для переміщення через митний кордон України.

За таких обставин, апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. та конфіскації товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил - валюту США у кількості 42500 доларів.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник Одеської Митниці ДФС Ткаченко О.В. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, в свою чергу, ОСОБА_2 заперечував проти апеляційної скарги і просив відмовити у її задоволенні.

Вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні митного правопорушення при зазначених у постанові обставинах, доведена змістом протоколу про адміністративне правопорушення, описом вилученої валюти, поясненнями правопорушника та іншими матеріалами справи і ніким не заперечується.

За таких обставин, дії ОСОБА_2 правильно кваліфіковані за ст. 471 МК України, як порушення порядку проходження спрощеного митного контролю («зелений коридор»), переміщення товару (валюта) в обсягах, що перевищують неоподатковану норму переміщення через митний кордон України, тому суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, але дійшов неправильного висновку про можливість не застосування конфіскації валютних цінностей.

Доводи ОСОБА_2 про те, що він вчинив правопорушення внаслідок неуважності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не є правовими.

Так, ч. 4 ст. 197 МК України передбачено, що обмеження щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей (зокрема, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню), можуть встановлюватись Національним банком України.

На виконання цього положення закону, Інструкцією НБУ «Про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України», яка затверджена постановою НБУ від 27.05.2008 року № 148 зі змінами та доповненнями, внесеними постановою НБУ від 25.07.2012 року №312, визначено максимальну суму (еквівалент 10000 Євро), яка може переміщуватись фізичними особами через митний кордон України без декларування, а ОСОБА_2 переміщував, з порушенням митних правил, суму, яка перевищує 10000 Євро і його дії носять умисний характер.

Цей висновок доведений тим, що ОСОБА_2 є підприємцем і не вперше перетинає митний кордон України.

Мотивуючи своє рішення, суд 1-ої інстанції у постанові послався на приписи статті 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», які передбачають, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Якщо міжнародним договором встановлені інші правила, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору, тобто мі народно-правові норми мають пріоритетне значення.

Разом з тим, зазначена норма Конституції України відноситься до загальних засад і напряму не регулює правовідносини у справі ОСОБА_2

До того ж, ці правовідносини безпосередньо врегульовані ст. 471 Митного кодексу України.

Окрім того, відповідно до змісту ч.ч. 1, 2 ст. 465 Митного кодексу України, конфіскація як адміністративне стягнення за порушення митних правил полягає у примусовому вилученні товарів, транспортних засобів, зазначених у п. 3 ст. 461 цього Кодексу, і безоплатній передачі їх у власність держави.

Конфіскація може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, що визначаються цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання особою законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Під час судового розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2 був відомий порядок проходження митного контролю, але він умисно його порушив, свідомо не виконавши вимоги ст.ст. 197, 471 МК України та Інструкції НБУ «Про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України».

Окрім того, безпідставним є посилання суду 1-ої інстанції на ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 20.03.1952 року.

Так, зазначеною нормою Протоколу передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте, зазначені положення Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основних свобод жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Таким чином, регулювати на законодавчому різні випадки, за наявності яких, особа може бути позбавлена своєї власності, є правом держави.

За таких підстав, наведені вище норми Конституції України та Конвенції про захист прав людини та основних свобод не суперечать законодавству України у даних правовідносинах, тому суду 1-ої інстанції про достатність стягнення у виді штрафу не може бути прийнятий до уваги, оскільки конфіскація товарів (валюти) встановлена законом України, до того ж, за санкцією ст. 471 МК України є безальтернативною.

При цьому, ч. 2 ст. 467 МК України передбачає, якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст. 522 цього Кодексу розглядаються судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а в разі розгляду судами (суддями) справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені ст.ст. 469, 477-485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

За таких обставин, виходячи зі ступеню тяжкості правопорушення та розміру грошових коштів, які переміщувались через митний кордон України з порушенням митних правил, вважаю, що постанова судді суду 1-ої інстанції підлягає скасуванню.

В своїй апеляційній скарзі представник Одеської Митниці ДФС Ткаченко О.В. просив визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України встановлена доказами дослідженими в суд 1-ої та апеляційної інстанції.

Разом з тим, ч. 1 ст. 527 МК України передбачає, що у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: 1) про проведення додаткової перевірки; 2) про накладення адміністративного стягнення; 3) про закриття провадження у справі, тому вимоги апелянта про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні зазначеного правопорушення не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, апеляційний суд, відповідно до п.3 ч. 8 ст. 294 КУпАП, скасовуючи постанову суду 1-ої інстанції приймає нову постанову, якою в межах строків передбачених ч. 2 ст. 467 МК України накладає на ОСОБА_2 стягнення за вчинення порушення митних правил передбаченого ст. 471 МК України в межах санкції зазначеної статті, та стягує судовий збір у встановленому законом розмірі.

Керуючись ст.ст. 285, 294 КУпАП, ст.ст. 197, 465, 471, 527, 528, 529 МК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника Одеської Митниці ДФС Ткаченко О.В. - задовольнити частково.

Постанову Малиновського райсуду м. Одеси від 03.02.2017 року відносно ОСОБА_2 про вчинення правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою накласти стягнення на ОСОБА_2 за вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 1700 (одна тисяча сімсот) гривень з конфіскацією вилучених у нього валютних коштів у розмірі 42500 (сорок дві тисячі п'ятсот) доларівСША

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає у АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн..

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца