Справа № 570/643/17
Номер провадження 3/570/353/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2017 року

Cуддя Рівненського районного суду Рівненської області Кушнір Н.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2 >Рівненського району Рівненської області,

за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

15 лютого 2017 року о 22 год. 00 хв. ОСОБА_1 в храмі по вул.Монастирській в с.Білівські Хутори Рівненського району Рівненської області на зауваження присутніх не порушувати встановлений порядок в храмі не реагував, вів себе зухвало, чим порушував громадський порядок та спокій громадян.

Правопорушник у суді свою вину не визнає, оскільки вважає неправильною поведінку священослужителів, а якщо щось і зробив погане, то має відповідати перед Богом, а не перед людьми. Дійсно, в алтар можуть заходити лише достойні чоловіки, а через врата лише священослужитель, і за ці порушення недостойні будуть відповідати на Страшному суді. Показав, що тривалий час ходить в цей храм. Він дійсно зайшов в алтар через царські врата, поставив печатку своєї церкви та сів на престол, бо така влада дана йому Богом і він виконав його заповідь, до попереднього він не повернеться. Люди могли б його розпитати про його вчинок, а не бити. Він вимагав повернути печатку своєї церкви, але цього і до сьогодні не зроблено. ОСОБА_1 довго морально готувався до цього вчинку і розумів його наслідки. Він сам суддя і його ніхто не може судити, але люди не признають його за священника, це люди ходять в його церкву, а не він приходить в їх.

Його адвокат ОСОБА_2 показала, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад і подія адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_1 вважав, що виконує волю Бога, а не порушує громадський порядок. Самі прихожани його били, а ще в присутності неповнолітніх дітей, вели себе зухвало.

Свідок ОСОБА_3 - настоятель храму показав, що служить у даному храмі з липня 2016 року, весь цей час прихожанином є ОСОБА_1 Він часто вчиняє дії, які протирічать церковним канонам, і за це інший священослужитель даного храму неодноразово його просив вести себе пристойно, до даної події той не відвідував храм близько 2 місяців.

15 лютого 2017 року в кінці служби під час Херувимської пісні при відкритих вратах він виходив з святими дарами в обох руках з південних воріт. Коли проходив привратницю, побачив, що ОСОБА_1 вбігає в алтар, де на престолі лежить антимінс і ставить на нього свою печатку. Після цього він на престол і поскакав на ньому. Це побачив паламар ОСОБА_4 і, поставивши підсвічник, з кадилом забіг за порушником в алтар. Анатолій вже саме злазив з престолу і вибігаючи, згубив свою печатку, яку прихожани забрали як доказ його неправомірних вчинків. Що відбулося далі, він не бачив, у храмі ОСОБА_1 не били.

Люди були дуже збуджені, плакали, бо порушник осквернив храм, зробив це зухвало і розуміючи наслідки, оскільки цікавиться церквою і добре знає, що заходити через відкриті ворота та торкатися престола мають право лише священослужителі, а заходити в алтар - лише чоловіки з дозволу священника, антимінс дуже священний предмет.

Оскільки на цій стадії церковну службу преривати не можна, з благословення о.ОСОБА_4 освятили храм і закінчили службу. Приїхали працівники міліції і склали відповідний протокол.

Свідок ОСОБА_5 показала, що є прихожанкою вказанного храму більше 7 років і регулярно його відвідує, як і правопорушник. За цей час не було жодної служби, коли б пан ОСОБА_1 вів себе пристойно, йому постійно робили зауваження з цього приводу, священники також просив не відвідувати храм, якщо він не хоче підкорятися церковним правилам.

15 лютого 2017 року на службі у храмі було небагато людей-десь до 20 чоловік, з дітей лише її дворічна дитина. Коли паламар ОСОБА_4 вийшов з кадилом, а священник о.ОСОБА_3 стояв в притворі, ОСОБА_1 на четвереньках забіг в алтар, всівся на престол і став на ньому стрибати. Присутні були в шоці і дуже сильно плакали, особливо для старших людей це була катастрофа, люди були ображені в своїх релігійних почуттях, бо порушник осквернив храм.

Аналогічні показання дав свідок ОСОБА_4

Встановлені обставини підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення АА № 537419. Його копія правопорушнику не вручена, про що свідчать відповідні застереження. Відповідно до тексту протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз»яснено права, передбачені ст.63 Конституції України і ст.268 КпАП України.

Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши матеріали справи, прийшла до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ст.6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" на суд покладає обов'язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Згідно ст.245 КпАП України завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. За правилами ст.252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Згідно положень ст.280 КпАП України суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об'єктивних і суб'єктивних ознак, за наявності яких те чи те діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він включає в себе: а) об'єкт; б) об'єктивну сторону; в) суб'єкт; г) суб'єктивну сторону.

Об'єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Згідно з диспозицією ст.173 КУпАП об'єктивну сторону складу дрібного хуліганства становлять такі альтернативні діяння: 1) нецензурна лайка в громадських місцях; 2) образливе чіпляння до громадян; 3) інші подібні дії, за умови, що кожне з цих діянь порушує громадський порядок і спокій громадян. Інші подібні дії» у розумінні даної статті є надзвичайно різноманітними. Хуліганство означає поведінку, яка є обєктивно неприйнятною у звязку з тим, що порушує громадський порядок.

Обов"язковою ознакою даного правопорушення є місце його скоєння, а саме громадське місце, яке отримало законодавче визначення згідно Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров"я населення» як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу.

Суб'єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16- річного віку).

Суб'єктивна сторона правопорушення характеризується умисною формою вини та хуліганськими спонуканнями з мотивів явної неповаги до суспільства, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Вона полягає в тому, що особа усвідомлює, що своїми діями порушує громадський порядок, і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Як зазначив Верховний Суд України в постанові від 27 квітня 2015 року за результатами перегляду постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 30 серпня 2011 року, обов'язковою ознакою суб'єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії. Із змісту цієї норми випливає, що мотивами такої поведінки є намір порушити громадський порядок та спокій громадян, проявити неповагу до суспільства, бажання реалізувати індивідуальну потребу самоствердження, тобто хуліганський мотив. При цьому, явною (очевидною як для винної особи, так і для потерпілих чи оточуючих) неповагою до суспільства вважається прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.

Місцем події є храм, конфлікт тривав нетривалий час, відбувався в присутності інших громадян та було порушено їх спокій.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам, які пред'являються чинним законом до такого документу, визнано належним доказом та крім того, в матеріалах провадження наявні і інші беззаперечні докази, які підтверджують вину правопорушника. Доказів, які не були відомі особі при складанні відповідного протоколу, правопорушник у суді не надав. Вказані докази є такими, що повністю узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості.

Суд не погоджується з думкою захисника, що положення Кодексу України про адміністративні правопорушення про дрібне хуліганство було явно незастосовним у цьому випадку. Відповідне положення стосується, зокрема образливого чіпляння до громадян, що порушує громадський порядок. На думку суду, такі дії порушника, могли вважатися такими, що підпадають під вищезазначену категорію. Доволі загальне юридичне визначення «дрібного хуліганства», тлумачення та практичне застосування можуть у певних випадках бути предметом зловживання. У цій справі правопорушник вдався до провокативного жесту, який занепокоїв та образив деяких людей, які були його свідками.

У поведінці правопорушника є елементи порушення громадського порядку; його поведінка була провокативним жестом, який міг занепокоїти або образити деяких з багатьох людей, які були свідками цього, становила порушення спокою громадян (фактичне або завчасно попереджене) або порушення громадського порядку. Коли порушник вчинив зазначені дії, церковну церемонію ще не було закінчено і його дії за конкретних обставин справи призвели до заворушення.

Зважаючи на поведінку правопорушника та її кваліфікацію, суд погоджується з тим, що застосоване національне законодавство відповідало вимозі щодо передбачуваності.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП як дрібне хуліганство - дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

При обранні виду та визначенні розміру адміністративного стягнення враховую вперше притягнення особи до адміністративної відповідальності і вважаю за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу, що у відповідності до ст.23 КпАП України буде мірою відповідальності, достатньою для досягнення мети виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Застосований до правопорушника захід переслідує легітимну мету захисту громадського порядку та прав інших громадян і є необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення цієї мети. Визнання порушника винним у дрібному хуліганстві та застосування до нього стягнення, передбаченого відповідним положенням, відповідає вимозі щодо законності.

Вирішено питання про стягнення судового збору відповідно до ст.40-1 КпАП України.

На підставі ст.173 КУпАП, керуючись ст.ст.40-1, 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати виннуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КпАП України та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 51 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (паспорт громадянина України №000395125, виданий 15 березня 2017 року органом 5624) в прибуток Рівненського районного суду Рівненської області (№ рахунку 295, МФО 833017, ЄДРПОУ одержувача 38012756, код доходів 22030001, банк ГУДКСУ в Рівненській області ЄДРПОУ суду 26406260) судовий збір в розмірі 320 грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення, а особами, які не були при цьому присутні, отримання його копії.

Суддя: Кушнір Н.В.