Роздільнянський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 511/2753/17

Номер провадження: 3/511/1132/17

"27" грудня 2017 р. суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Бобровська І . В., розглянувши матеріали, що надійшли з Білгород-Дністровського прикордонного загону Південного регіонального управління ДПС України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, РМ, тимчасово не працюючого, не одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: РМ, Слободзейський район, с. Ближній Хутір, вул. Октябрська,90,

за ст. 185-10 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення Злісна непокора законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника ДПС України,

В С Т А Н О В И В :

21.12.2017 року близько 22:40 годин гр. ОСОБА_1 знаходячись в контрольованому прикордонному районі на узбіччі дороги на околиці населеного пункту Розалівка вчинив злісну непокору законному розпорядженню військовослужбовців державної прикордонної служби України, а саме відмовився предявити документи, що посвідчують особу та вчинивши небезпечний маневр автомобілем НОМЕР_1 вдався втечі, тобто своїми діями порушив вимоги Закону України «Про державну прикордонну службу України» №661-IV від 03.04.2003 року, тобто вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 185-10 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, суду пояснив, що знаходився на околиці населеного пункту Розалівка в своєму автомобілі, до нього підійшов чоловік в цивільній формі та почав питати про запчастини на автомобіль, після цього він пішов до свого автомобілі та відїхав, пізніше він побачив два автомобілі які направлялись в його бік, вони підїхали до нього, з них вийшли два чоловіка в громадянській формі, один з них почав шарпати його за куртку, він злякався та піддався втечі, так як подумав що це хулігани, вони їхали за них та зупинили його тільки біля прикордонного пункту «Кучурган».

Свідок начальник першого сектору ОРВ «Роздільна» ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що вони дізнались, що жінку незаконно перевели через державний кордон України, вказану жінку виявили біля АЗС вул. Милолюбівська, с. Степанівка. Вона пояснила що таксист за імям ОСОБА_1 на автомобілі марки «Фольцфаген» провіз її до державного кордону України та отримав за це 50 $, потім законно пересік державний кордон через прикордонний пункт «Кучурган» та очікував її на околиці населеного пункту Розалівка для подальшого відвезення до м. Роздільна на залізничний вокзал. Він з начальником першого сектору ОРВ «Роздільна» старшим лейтенантом ОСОБА_3 підїхали на вказане місце на автомобілі з чорними номерами, що підтверджує те, що вони військовослужбовці, підійшли до гр. ОСОБА_1 представились військовослужбовцями ДПС України, вказали прізвище, імя, по батькові, показали посвідчення, однак він почав їхати в сторону Велико - Михайлівки, потім розвернувся та почав їхати на великій швидкості в сторону Кучурган, біля шлагбауму в прикордонному пункті «Кучурган» його було затримано.

Свідок начальник першого сектору ОРВ «Роздільна» ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердив пояснення свого колеги майора ОСОБА_2, доповнив його тим, що гр. ОСОБА_1В, точно знав, що вони є військовослужбовцями ДПС, оскільки піддався втечі тільки після того, як вони показали свої посвідчення та представились, після зупинення вказаного автомобіля за кермом якого був гр. ОСОБА_1 вони затримали його та передали в Роздільнянський відділ поліції.

На підставі вищевикладеного, суд не приймає до уваги пояснення ОСОБА_1 дані в судовому засіданні, оскільки вони направлені на ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення, і спростовані поясненнями свідків та іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Вина ОСОБА_1 у вчинені даного правопорушення підтверджується:

- протоколом серії ПдРУ № 154207 від 22.12.2017 року, згідно якого ОСОБА_1В, 21.12.2017 року о 22:40 год. вчинив злісну непокору представникам ОРВ «Роздільна» військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, а саме відмовився предявити документи, що посвідчують особу та вчинивши небезпечний маневр автомобілем НОМЕР_1 та вдався до втечі;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1, згідно яких він підтвердив, що 21.12.2017 року близько 22:00 він знаходився на своєму автомобіля марки «Фольсфаген пассат» р/н НОМЕР_2 на околиці за зупинкою населеного пункту «Розалівка»;

- рапортом начальника першого сектору ОРВ «Роздільна» майора ОСОБА_2 від 22.12.2017 року, згідно якого він пояснив, що 21.12.2017 року о 22:20 годин спільно зі старшим лейтенантом ОСОБА_3 на перехресті доріг Роздільна Котовськ Кучурган, було виявлено особу жіночої статті, яка стояла на дорозі. Після перевірки документів у даної особи, було встановлено, що вона є громадянкою невизнаної ПМР та на територію України потрапила незаконним шляхом в обхід пункту пропуску. З її слів стало відомо, що вказаній особі, а саме ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 в незаконному перетині державного кордону допомогу надавав чоловік на імя ОСОБА_1, водій автомобіля НОМЕР_3. Також вказана особа пояснила, що ОСОБА_1 в законному порядку перетнув державний кордон України через прикордонний пункт «Кучурган» та повинен був зустріти її в населеному пункті Розалівка з метою подальшого перевезення в м. Роздільна до залізничного вокзалу. В подальшому було виявлено, що вказаний транспортний засіб був припаркований на узбіччі дороги на околиці населеного пункту Розалівка та о 22:40 годин прикордонники у встановленому законом порядку попросили водія вказаного автомобіля предявити документи. Проте зазначений водій громадянин РМ ОСОБА_1 відмовився виконувати законні вимоги військовослужбовців Державної прикордонної служби України, а саме відмовився предявити документи що посвідчують особу та вчинивши небезпечний маневр автомобілем вдався до втечі, о 22:50 годин вказаний транспортний засіб був зупинений в населеному пункті «Кучурган» біля прикордонного пункту «Кучурган»;

- рапортом начальника першого сектору ОРВ «Роздільна» старшого лейтенанту ОСОБА_3 від 22.12.2017 року, який підтвердив письмові пояснення майора ОСОБА_2 від 22.12.2017 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_4 від 22.12.2017 року, складеним слідчим СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області, згідно якого вона підтвердила, що особа на імя ОСОБА_1 на автомобілі «Фольсцфаген» відвіз її до с. Андріяшівка ПМР, потім законно перетнув державний кордон України та чекав її на околиці села Розалівка Роздільнянського району Одеської області;

- витягом з кримінального провадження №0001541 від 22.12.2017 року, згідно фабули якого встановлено, що гр. ОСОБА_5 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, допоміг гр. ОСОБА_5 ОСОБА_4В, незаконно перетнути державний кордон України, правова кваліфікація ст. 332 ч.1 КК України;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 22.12.2017 року, які він надав оперуповноваженому Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області, згідно яких він підтвердив, що дійсно отримав винагороду за допомогу перевезення громадянки за імям ОСОБА_4 через державний кордон України;

- постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 22.12.2017 року, згідно якої гр. ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП незаконне перетинання державного кордону України без відповідних документів;

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про державний кордон України», режим у пунктах пропуску через державний кордон України - порядок перебування і пересування всіх осіб і транспортних засобів у межах території прикордонних залізничних і автомобільних станцій, морських і річкових портів, аеропортів і аеродромів, відкритих для міжнародного сполучення, а також здійснення іншої діяльності, пов'язаної з пропуском через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів, - визначається згідно з законодавством України Державною прикордонною службою України разом з компетентними органами. У приміщеннях і місцях, де здійснюється прикордонний контроль, Державна прикордонна служба України встановлює додаткові режимні правила, що регламентують порядок допуску в них осіб, які беруть участь у контролі та обслуговуванні пасажирів і транспортних засобів закордонного прямування, відправленні з пунктів пропуску транспортних засобів, що вибувають за кордон і прибувають в Україну, а також інші обмеження для запобігання незаконному перетинанню державного кордону України.

Згідно із статтею 27 цього ж Закону, охорона державного кордону України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах покладається на Державну прикордонну службу України, а в повітряному та підводному просторі в межах територіального моря - на Збройні Сили України. Державна прикордонна служба України і Збройні Сили України під час виконання завдань з охорони державного кордону України керуються цим Законом, законами України "Про Державну прикордонну службу України", «;Про оборону України", «Про Збройні Сили України", іншими нормативно-правовими актами та міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно постанови КМУ від 27.07.1998 року №1147 «Про прикордонний режим», будь-яка особа в тому числі і ОСОБА_1 знаходячись в контрольованому прикордонному районі та прикордонній смузі, повинен при собі мати документи, що посвідчують особу, та предявляти їх на вимогу військовослужбовців прикордонної служби.

Статтею 185-10 КУпАП передбачено відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов'язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абзац другий пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року N 8 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров'я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів»).

Відповідно до зазначених вище доказів, ОСОБА_1 на законні вимоги працівників прикордонної служби предявити документ, що посвідчує особу, не реагував документи не надав, з автомобілю не вийшов, а натомість вчинив спробу втечі.

Таким чином, вся сукупність досліджених доказів дає суду підстави вважати, що ОСОБА_1 дійсно вчинив злісну непокору законному розпорядженню військовослужбовця державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обовязків, а саме: відмовився вийти з транспортного засобу, відмовлявся предявити документ, що посвідчує його особу, чим порушив вимоги Закону України «Про Державну прикордонну службу України», тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачене ст. 185-10 ч. 1 КУпАП

Статтею 23 КпАП України передбачається, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Частиною 2 статті 33 КпАП України встановлено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що помякшують та обтяжують відповідальність суддею при розгляді справи не встановлено.

На підставі вищевикладеного, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступень вини, суддя вважає, що необхідним і достатнім для ОСОБА_1 буде накладення стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ст. 185-10 КУпАП.

При цьому суд приймає до уваги, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, тимчасово не працює, має постійне місце проживання.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Судовий збір по справі згідно з Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року становить 320,00 грн, який слід стягнути з ОСОБА_1 на користь держави.

Керуючись ст.ст.283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 - 10 КУпАП і накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 5 (пяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає суму 85 (вісімдесят пять) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320,00 грн., на користь держави.

Стягувач: Державна судова адміністрація України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, ).

Реквізити для зарахування до державного бюджету:

отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106,

,

банк отримувача :Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві,

код банку отримувача: 820019,

рахунок отримувача: 0001,

код класифікації доходів бюджету: 22030106

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області.

Суддя: І. В. Бобровська

Постанова набрала законної сили "______" ____________20___р.

Строк пред"явлення до виконання постанови 3 місяці.