Справа № 466/1760/17 Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Провадження № 33/783/865/17 Доповідач: Головатий В. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 року суддя cудової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області Головатий В. Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 02 червня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 02 червня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 03.03.2017 о 02.10 год. в м. Львові по вул. Дорошенка, 23, керував транспортним засобом марки «Mazda 3», д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (тремтіння пальців рук, різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова), порушивши вимоги п. 2.5 ПДР України, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП. Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків.

У поданій апеляції скаржник, не погоджуючись із постановою суду, вважає її незаконною та просить скасувати. При цьому вказує, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про проведення повного фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів. Суд першої інстанції безпідставно розглядав справу у відсутності ОСОБА_1 та його захисника, а також суд необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про виклик свідків. Зазначає, що перебування у стані сп'яніння жодними доказами не підтверджується. Працівники поліції також не залучили у якості свідків пасажирів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який першим прибув на місце події, не роз'яснили йому права, передбачені КпАП України. Просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити.

Скаржник та його захисник повторно не з'явились на розгляд апеляційної скарги, хоча належним чином були повідомлені про час та місце її розгляду, а тому вважаю за можливе проводити розгляд у їхній відсутності.

З огляду на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не були присутніми під час судового розгляду у суді першої інстанції, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, а тому його необхідно поновити.

Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КпАП України, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №259920 від 03.03.2017 року, поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, карткою обліку адміністративного правопорушення, згідно з якою 01.06.2016 року ОСОБА_1, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, копією постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 01.06.2017 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КпАП України.

Твердження скаржника на безпідставну відмову суду першої інстанції у задоволенні клопотання про фіксування судового розгляду, вважаю необґрунтованою, оскільки КпАП України не передбачена така можливість.

Дані про наявність свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6,у матеріалах справи відсутні.

Твердження скаржника на те, що у матеріалах справи відсутні докази його перебування у стані алкогольного сп'яніння вважаю такими, що не мають значення для встановлення його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КпАП України, оскільки його притягнуто до відповідальності за вчинення повторно протягом року будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а саме відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що суд, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням вимог ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

поновити строк на апеляційне оскарження ОСОБА_1

Постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 02 червня 2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а його апеляцію - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області Головатий В. Я.