Справа № 490/2981/17 15.08.2017 15.08.2017 15.08.2017
Номер провадження: 33/784/347/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/784/347/17 Головуючий місцевого суду: Подзігун Г.В.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий апеляційного суду: Гулий В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Апеляційний суд Миколаївської області в складі:

Головуючого - судді Гулого В.П.,

за участю секретаря Жовтоногої М.Є.,

та за участю особи, притягнутої

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1,

15 серпня 2017 року, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 червня 2017 року, якою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, непрацюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

- притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік,

в с т а н о в и в:

Постановою судді встановлено, що 29 березня 2017 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Hyundai Tucson, д.н.з. НОМЕР_1 в м. Миколаєві по вул. Оберегова біля будинку 16 перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку проводився в присутності двох свідків за допомогою алкотестеру «Драгер» №6810, тест №1638, результат якого показав 0,86 проміле.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 червня 2017 року та закрити провадження в справі.

Апелянт не погоджується з висновком суду про доведеність його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вважає постанову незаконною та прийнятою з порушенням процесуального права.

Вказує, що розглядаючи зазначену справу та приймаючи по ній оскаржувану постанову, судом не було враховано вимог положень ст. 33 КУпАП України, щодо характеру вчиненого правопорушення, встановлення особи порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Стверджує, що суд відступив від принципів повноти та об'єктивності судового розгляду та порушив вимоги п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року за №14.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 229078 від 29 березня 2017 року, який, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом, 29 березня 2017 року о 16 годині 20 хвилин в м. Миколаєві по вул. Оберегова, 16, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом HUNDAI TUCSON д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння, зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» алкотест 6810 ARAM2235, в присутності двух свідків.

Факт зупинки співробітниками поліції 29 березня 2017 року о 16 годині 20 хвилин по вул. Оберегова, 16 в м. Миколаєві автомобіля HUNDAI TUCSON д.н.з. НОМЕР_1, а також результати тесту на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, ОСОБА_2 підтвердив підписом як в протоколі так і в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Виходячи із даних тесту № 6810 технічного приладу алкотестер «Драгер» (а.п. 1), в м. Миколаєві, по вул. Оберегова, 16, 29 березня 2017 року о 17 годині 49 хвилин інспектором Іваніковим О.М. було проведено відповідне дослідження за результатами якого виявлено у ОСОБА_1 0.86% промілле.

Як слідує із письмових пояснень свідка ОСОБА_3, 29 березня 2017 року о 17 голині 30 хвилин, керуючи автомобілем у м. Миколаєві за адресою вул. Гайзеров, був зупинений працівниками поліції та запрошений у якості свідка для проходження огляду на стан сп'яніння водія ОСОБА_1, який керував т/з HUNDAI TUCSON д.н.з. НОМЕР_1, та мав ознаки алкогольного сп'яніння, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, невиразна мова. Водій ОСОБА_1 дав свою згоду для проходження стану сп'яніння на місці зупинки т/з за допомогою алкотестера «Драгер» результат огляду 0.86%, від проходження огляду на стан сп'яніння в медичному закладі водій відмовився.

В своїх письмових поясненнях свідок ОСОБА_4 пояснив, що 29 березня 2017 року о 17 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем , був зупинений працівниками поліції та запрошений бути свідком того, як водій ОСОБА_1, який керував т/з HUNDAI TUCSON д.н.з. НОМЕР_1, проходив тест на приладі «Драгер» на стан алкогольного сп'яніння. Результат тесту склав 0.86% проміле.

Вказані докази свідчать, що водій ОСОБА_1, керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, тобто місцевий суд дійшов до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо твердження ОСОБА_1 відносно того, що суд обрав йому адміністративне стягнення із порушенням вимог закону, воно не є слушним, так як судом накладено стягнення на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка є абсолютно визначеною, оскільки санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП чітко та однозначно визначено вид і розмір стягнень. Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, з урахуванням внесених змін Законом України від 14 липня 2015 року № 596 - VIII, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Порушень права на справедливий судовий захист, принципу верховенства права, законності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Не встановлено апеляційним судом і порушень положень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року за №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»

За такого, твердження апелянта і в цій частині є необґрунтованими.

Щодо проведення місцевим судом судового засіданні 16 червня 2017 року за відсутності ОСОБА_1, то ця обставина була досліджена судом апеляційної інстанції при вирішенні його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Місцевий суд в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з'ясував обставини, що підлягали з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про вчинення ОСОБА_1, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зважаючи на викладене, а також на відповідність судового розгляду та постанови місцевого суду вимогам КУпАП, ОСОБА_1, обґрунтовано притягнуто до відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Керуючись п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, залишити без задоволення, а постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 червня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя