АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/431/17 Справа № 705/405/17 Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2017 р. . м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Поєдинок І.А., розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.02.2017 р. відносно ОСОБА_3,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.02.2017 р.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, непрацюючий, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,-

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягненням судового збору на користь держави в сумі 320 грн.

Відповідно до даної постанови, він 20.01.2017 р. близько 23.25 год. на а/д Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знамянка 544 км., керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, від проходження в установленому порядку огляду для визначення стану алкогольного спяніння відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями водій порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням ОСОБА_3 в апеляційній скарзі ставить питання про його скасування та закриття провадження щодо нього.

Також ОСОБА_3 подав суду заяву про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження із зазначенням причин поважності пропуску строку: справа розглянута у його відсутність, копію постанови суду отримав 27.06.2017 р.

В апеляційній скарзі посилається на те, що суддя суду першої інстанції виніс постанову з порушенням норм діючого законодавства.

Вказує, що повідомлення про виклик до суду йому направлялись за адресою, яка зазначена в постанові місцевого суду, але за вказаною адресою він вже 5 років не проживає.

Крім того зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього на території автостоянки ніхто не складав, протокол був написаний працівниками поліції в службовому кабінеті.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Суд вважає, що ОСОБА_3 слід поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки він не був присутній в судовому засіданні в суді першої інстанції та про існування постанови суду дізнався після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП , апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обгрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необгрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно положення ст. 33 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Вважаю, що зазначена постанова судді є законною та обґрунтованою.

Суддя районного суду вірно встановив фактичні обставини справи, а саме, що ОСОБА_3 20.01.2017 р. близько 23.25 год. на а/д Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знамянка 544 км., керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, від проходження в установленому порядку огляду для визначення стану алкогольного спяніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Крім того, вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наступними матеріалами справи:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія АП1 № 215199 від 21.01.2017 р., де зазначено, що ОСОБА_3 20.01.2017 р. близько 23.25 год. на а/д Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знамянка 544 км., керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, від проходження в установленому порядку огляду для визначення стану алкогольного спяніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (а.с. 1);

- поясненнями ОСОБА_4 від 21.01.2017 р. про те, що 20.01.2017 р. близько 23.30 год. на а/д Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знамянка 544 км, він був запрошений працівниками поліції для засвідчення факту, що ОСОБА_3 дійсно керував автомобілем НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота). На вимогу працівників поліції від проходження медичного освідування у встановленому порядку категорично відмовився. Від підпису протоколу та дачі письмових пояснень відмовився (а.с. 3);

- поясненнями ОСОБА_5 від 21.01.2017 р., які є аналогічними з поясненнями ОСОБА_4 (а.с. 4).

Вказані обставини спростовують доводи ОСОБА_3 про те, що він не скоював адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 2.5. ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_3, є непереконливими.

Крім того, у відповідності до вимог п. 2.5. ПДР України та ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_3 притягнуто до відповідальності за відмову від проходження в установленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а не за керування транспортним засобами особою в стані алкогольного сп'яніння.

За таких обставин, суддя місцевого суду дійшов вірного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_3 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні стягнення на ОСОБА_3 суд першої інстанції у відповідності до статей 33-35 КУпАП, вірно врахував всі обставини справи, врахував порушення ПДР України останнім, ступінь його вини, майновий стан, та призначив ОСОБА_3 стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

При таких обставинах підстав для зміни чи скасування постанови судді від 20.02.2017 року, про що ставить питання в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3, немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_3 поновити строк на апеляційне оскарження постанови Уманського міськрайонного суду від 20.02.2017 р.

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 лютого 2017 року, якою ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, зі стягненням судового збору в сумі 320 грн. залишити без змін, а апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_3, - без задоволення.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. А. Поєдинок