АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/669/17 Головуючий у І-й інстанції - Сенчишин Ф.М.
Справа № 199/3796/17 Суддя-доповідач - Мудрецький Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2017 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Мудрецький Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 на постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого водієм ПП «ОСОБА_4», проживаючий за адресою: АДРЕСА_1, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, закрито за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Мотивуючи прийняте рішення судом встановлено, що сукупність досліджених доказів дає підстави для висновку про те, що в районі будинку № 21а по пр. Мануйлівському в м. Дніпрі водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, різко перестроївся з правої смуги руху в ліву безпосередньо перед автомобілем «ЗІЛ», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, з напівпричепом «ОДАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, і зменшив швидкість, після чого сталося зіткнення транспортних засобів.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2, як потерпілим, подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2017 року та постановити нову, якою визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, постановленою передчасно з допущенням істотних порушень норм процесуального права за результатом неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, та неправильного застосування норм матеріального права. Вказує, що суд першої інстанції в обґрунтування висновку про недоведеність вини ОСОБА_3 поклав лише пояснення останнього, не дав належної оцінки поясненням потерпілої сторони та свідка ОСОБА_5, необґрунтовано не взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_6 та ОСОБА_7, не навів мотивів критичного ставлення до пояснень потерпілого, свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Зазначає, що висновок суду першої інстанції щодо наявності розбіжностей в механізмі розвитку події ДТП за поясненнями ОСОБА_3 і свідка ОСОБА_5 та поясненнями потерпілого та свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є такими, що не відповідає дійсним обставинам справи. Матеріалами справи та поясненнями свідка підтверджується той факт, що ОСОБА_3 було допущено порушення правил дорожнього руху, у зв'язку з чим його дії утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав в повному обсязі доводи та вимоги апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу задовольнити. ОСОБА_3 просив залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доводи ОСОБА_2, думку ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови судді в межах апеляційної скарги, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані працівниками патрульної поліції за ст. 124 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Диспозиція зазначеного адміністративного правопорушення є бланкетною - посилається на правила дорожнього руху, при порушенні яких утворюється склад адміністративного правопорушення. Працівниками патрульної поліції встановлено порушення ОСОБА_3 п.п 13.1, 1.3, 1.5 Правил дорожнього руху України.

Згідно з п. 13.1 Правил дорожнього руху України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Висновок суду першої інстанції про те, що дії водія ОСОБА_3 в умовах дорожньої обстановки, що склалася, не регламентуються п. 13.1 Правил дорожнього руху України, оскільки судом встановлено, що останній не мав обґрунтованих підстав прогнозувати саме таку траєкторію руху автомобіля «Volkswagen Passat», який різко перестроївся з правої смуги руху в ліву безпосередньо перед автомобілем «ЗІЛ» з напівпричепом «ОДАЗ» і зменшив швидкість, у зв'язку з чим дії ОСОБА_3 не утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Судом першої інстанції правильно досліджена схема місця ДТП, на якій зафіксовано місце розташування автомобілів після ДТП, отримані автомобілями механічні пошкодження, та місця зіткнення зі слів обох водіїв, вірно надав оцінку розбіжностям в показах щодо механізму розвитку події ДТП за поясненнями ОСОБА_3 і свідка ОСОБА_5 та за поясненнями потерпілого ОСОБА_2 і свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у зв'язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про надання переваги поясненням ОСОБА_3 і свідка ОСОБА_5

Наведене спростовує доводи ОСОБА_2 про те, що суд не дав належної оцінки поясненням ОСОБА_2 і свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а всі інші його доводи зводяться до переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції в їх сукупності та взаємозв'язку, у зв'язку з чим апеляційний суд не вбачає в діях ОСОБА_3 порушень Правил дорожнього суду України.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2017 року, якою провадження у справі стосовно ОСОБА_3 закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області Р.В.Мудрецький