П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2017 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 27 вересня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута до

до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

захисника Макучкіна Д.В.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 27 вересня 2017 року ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_2 17 серпня 2017 року в 01 год. 00 хв. керувала автомобілем «Опель», номерний знак НОМЕР_1 біля будинку № 20 по вул. Г.Юри в м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння та в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) відмовилась від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому порядку в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду, справу про адміністративне правопорушення щодо неї закрити у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

ОСОБА_2 звертає увагу на те, що 17 серпня 2017 року вона дійсно керувала автомобілем «Опель», після чого була зупинена працівниками поліції, які запропонували їй пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою технічного засобу «Драгер», на що вона відмовилася, оскільки не довіряла приладу та просила проїхати до медичного закладу. Апелянт звертає увагу на те, що працівники поліції проігнорували її прохання та склали протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження від огляду на стан сп'яніння. Крім того вона зазначає, що попросила працівників поліції надати їй сертифікат відповідності, за допомогою якого вона повинна була пройти огляд, проте отримала відмову.

Апелянт звертає увагу на те, що відповідно до Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція), інспектор поліції після його незгоди на проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння повинен був запропонувати йому пройти огляд в медичному закладі. Як вбачається з матеріалів провадження, працівниками поліції це зроблено не було.

Крім того, ОСОБА_2 зазначає, що працівниками поліції їй не було роз'яснено прав та обов'язків, не запропоновано проїхати до медичного закладу, відтак вважає, що процедуру огляду на визначення стану сп'яніння була здійснена з порушеннями вимог законодавства.

Апелянт звертає увагу на те, що судом першої інстанції під час накладення на неї адміністративного стягнення порушені вимоги ст. 33 КУпАП, оскільки у матеріалах справи не міститься документів, які б підтверджували її місце роботи, сімейний стан.

З огляду на викладене, апелянт вважає, що суд, розглядаючи справу щодо нього, порушив принципи повноти та об'єктивності судового розгляду, а тому вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо неї закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та її захисника Макучкіна Д.В., які підтримали апеляційну скаргу, переглянувши відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 стверджує, що постанова суду підлягає скасуванню із закриттям провадження щодо неї, оскільки процедура проходження огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння працівниками поліції грубо порушена.

Проте з такими доводами апелянта не погоджується апеляційний суд.

Зазначеною Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція) регламентований порядок проведення огляду на стан сп'яніння. Як зазначила сама ОСОБА_2, вона відмовилася від проходження огляду, тому її доводи про порушення процедури огляду на стан сп'яніння є необґрунтованими, оскільки він фактично не проводився.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Відмова від такої вимоги є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані алкогольного сп'яніння.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 17 серпня 2017 року, ОСОБА_2 керувала автомобілем «Опель», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах з ротової порожнини, почервоніння очей). Відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому порядку в присутності двох свідків.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, відповідно до яких ОСОБА_2 від проходження медичного огляду та за допомогою приладу «Драгер» для визначення стану сп'яніння в установленому законом порядку відмовилася.

ОСОБА_2 не заперечує факт відмови від проходження огляду на стан сп'яніння та пояснює це тим, що вона не довіряла приладу «Драгер».

Апеляційний суд вважає, що такі доводи ОСОБА_2 є непереконливими.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, він містить підпис правопорушника про те, що ОСОБА_2 ознайомлена з правами та обов'язками. Будь - яких зауважень стосовно того, що поліцейський на її прохання не запропонував їхати до медичної установи для проведення огляду ОСОБА_2 не зазначила.

Крім того, апеляційному суду не надано доказів того, що працівниками поліції було порушено порядок застосування спеціального технічного засобу або відмовили у направленні до медичного закладу.

Як вбачається із відеозапису нагрудної камери інспектора поліції, ОСОБА_2 була зупинена працівниками поліції, на вимогу останніх пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння відмовилась в присутності свідків. Їй були роз'яснені наслідки такої відмови. Нею не було заявлено, що вона бажає пройти огляд на стан сп'яніння в медичному закладі. Крім того, з відеозапису видно, що ОСОБА_2 вмовляє поліцейських не складати протокол про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене,апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_2 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки її притягнуто до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 звертає увагу на те, що суд першої інстанції при накладенні на неї стягнення, не врахував характер вчиненого нею правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, як це передбачено ст. 33 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено накладення на водіїв стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортних засобів на один рік. Іншого виду та розміру адміністративного стягнення законом не передбачено. Тому доводи апелянта про неврахування тих чи інших обставин при накладенні на неї стягнення не ґрунтуються на законі.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування постанови суду та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 27 вересня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун