АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 645/2058/17 Головуючий 1 інстанції: Сілантьєва Е.С.
Провадження № 33/790/925/17 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Авдєєві А.О. з участю правопорушника ОСОБА_2, без участі іншого учасника ОСОБА_3, належним чином повідомленого про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою правопорушника ОСОБА_2 на постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 07 2017 року, -

в с т а н о в и в:

Вищевказаною постановою:

ОСОБА_2 1962 року народження, громадянин України, мешканець АДРЕСА_1,

- визнаний винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 140 КУпАП та його піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 680 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, будучи посадовою особою, відповідальною за експлуатаційний стан, не вжив заходів щодо ліквідації ями (вибоїни) довжиною 2,35 м, шириною 0,7 м, глибиною 0,14 м. на проїзній частині шляхопроводу, чим порушив правила, норми та стандарти утримання автодоріг п. 3.1.1 ДСТУ 3587-97, що стало 01.05.2017 року близько 21.40 год. у м. Харкові по пр. Льва Ландау (шляхопровід через просп.. Московський), супутньою причиною ДТП за участю автомобіля «Hynday Sonata», державний номерний знак НОМЕР_1, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим спричинена матеріальна шкода. Вказаними діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 1,5 ст. 12 ЗУ «Про дорожній рух».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить судову постанову скасувати, а провадження закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на її неправомірність, зазначає, що суд неповно з'ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам по справі та порушив норми матеріального та процесуального права.

В судове засідання апеляційної інстанції інший учасник дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин своєї неявки апеляційному суду не надав, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без його участі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення.

Так, в посадовій інструкції начальника дільниць мостів КП «Дорремстрой» (а.с.20) зазначено, що «начальник участка мостов несет ответственность за неисполнение (ненадлежащее исполнение) своих обязанностей, предусмотренных настоящей должностной инструкцией, в пределах, определенных действующим законодательством.»

З цією посадовою інструкцією ОСОБА_2 ознайомлений під розпис (а.с. 23).

В своїх письмових поясненнях (а.с.5) ОСОБА_2 зазначив, що дійсно є відповідальною особою, а ями на момент обстеження даної ділянці проїзної частини не було.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно не прийняв цих пояснень ОСОБА_2 до уваги, оскільки вони є позицією його захисту тому, що в його поясненнях не зазначено коли саме було проведено обстеження даної проїзної частини, хоча в посадової інструкції зазначено, що «начальник участка мостов обязан проводить организацию планирования работ на объектах, своевременной подачи заявок на необходимые материальные ресурсы и механизмы».

Також, як вірно вказав суд першої інстанції? відповідно ст. 9 ЗУ «Про дорожній рух», Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених Постановою КМУ № 198 від 30.03.1994 року, власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані, зокрема своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи, постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих норм і правил або припинити (обмежити рух).

Апелянт посилається на те, що якби водій виконував би приписи знаків дорожнього руху, які були встановлені на цій ділянці проїзної частини, то ДТП не трапилось.

Ці пояснення суд апеляційної інстанції вважає неспроможними, оскільки оглянувши наявні в матеріалах справи фотографії (а.с. 24, 25 ) вбачається, що дорожні знаки на цій ділянці проїзної частини дійсно встановлені, однак не вказують на наявність ями та на шляхи її об'їзду.

Більш того, в матеріалах справи наявна схема місця ДТП (а.с. 3), з якої вбачається, що середина ями знаходиться на відстані 1,93 м. від краю проїзної частини, а дорожні знаки, які б вказували на наявність цієї ями на схемі відсутні.

До того ж відповідно до п. 3.1.1. ДСТУ 3587-97 покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів та інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів.

Зі схеми місця ДТП вбачається що деформація дорожнього покриття все ж таки мала місце.

Факт наявності ями ніким не оспорюється.

Крім того, апелянт зазначає, що протокол відносно нього складено незаконно, оскільки відносно водія ОСОБА_3 було складено протокол та саме він винен у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_2 уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.

Також, ОСОБА_2 посилається на наявність договорів, які були укладені між ТОВ «СЕАТ» та Департаментом будівництва та шляхового господарства, однак до суду першої інстанції та до апеляційного суду таких договорів для огляду не надавалось, а тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неспроможності посилань ОСОБА_2 про те, що дорожні роботи на цей час виконує фірма ТОВ «СЕАТ».

Враховуючи наведене, апеляційна інстанція вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо винності ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 140 КУпАП.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою і підстав для її скасування, за доводами апеляції, не вбачає.

Тому, керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 07 2017 року про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, винним за ч.4 ст. 140 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 680 (шістсот вісімдесят) грн. із стягненням судового збору - залишити без змін.

Апеляційну скаргу - залишити без задоволення

В порядку ст.294 КУпАП оскарження даної постанови не передбачено.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області О.М.Курило