А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

14.04.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Стана І.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1,

в с т а н о в и в:

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 грудня 2016 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець м. Тернопіль, вул. Лесі Українки, 18/73, громадянин України, українець, ІНФОРМАЦІЯ_2, тимчасово не працюючий,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ст. 472 МК України адміністративного правопорушення і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30290,40 гривень із конфіскацією в дохід держави безпосередніх предметів порушення митних правил, а саме косметичних засобів для жінок: блиск для губ «Lipgloss», торгової марки «Deborah», обємом 9 ml, в асортименті, країна виробник не відома (25 штук); блиск для губ «Instant Volume Lip Full Colour», торгової марки «HighTech Cosmetics», в упаковці виробника, обємом 9 ml, в асортименті, країна виробник Італія (45 штук); блиск для губ «Volume&Colour Lip Plumper», торгової марки «Deborah», в упаковці виробника, обємом 7,5 ml, в асортименті, країна виробник Італія (48 штук); блиск для губ «Volume&Colour Lip Plumper», торгової марки «Deborah», в упаковці виробника, обємом 7,5 ml, в асортименті, країна виробник Італія (1 штука); блиск для губ «Volume&Colour Lip Plumper», торгової марки «Deborah», в упаковці виробника, обємом 7,5 ml, в асортименті, країна виробник Італія (1 штука).

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 275,60 грн..

Згідно постанови, ОСОБА_1 визнаний винуватим у порушенні митних правил за таких обставин.

07 листопада 2016 року о 01-ій годині 16 хвилин, у зону митного контролю на ділянку «Вїзд» митного посту «Тиса» Закарпатської митниці ДФС України заїхав вантажний автомобіль марки «Mercedes - Benz», модель «312 D», реєстраційний номерний знак Польщі КЗ 61983, під керування ОСОБА_1, який повертався з Італії (м. Новара), де перебував у приватних справах, в Україну (м. Тернопіль, вул. Лесі Українки, 18/73). Формою проходження митного контролю ОСОБА_1 обрав порядок проходження по смузі руху «червоний коридор». При усному опитуванні ОСОБА_1 підтвердив вказані ним у митній декларації відомості та заперечив наявність будь-яких інших товарів, у тому числі й таких, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено. У ході митного контролю транспортного засобу, крім десяти дорожніх сумок з особистими речами в ОСОБА_1 були виявлені не вказані в митній декларації та не заявлені при усному опитуванні товари іноземного виробництва, зокрема, косметичні засоби для жінок, блиски для губ, різних торгових марок, в асортименті, загальною кількістю 120 штук. Виявлений товар знаходився в господарській сумці, усередині якої знаходилась одна картонна коробка. Сумка лежала у вантажному відсіку автомобіля на підлозі. Доступ до виявленого нічим не утруднювався й став можливим відразу після відкриття задніх дверей автомобіля. Зазначений товар ОСОБА_1 не визнав своєю власністю, а вказав, що дані товари його просила передати в Україну в м. Чортків Тернопільської області знайома жінка на імя Галина, яка тимчасово проживає в Італії (м. Новара) її сину. Таким чином, ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точних відомостей про переміщувані ним через митний кордон України товари, які в даній кількості підлягають обовязковому письмовому декларуванню та оподаткуванню.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2, вказує на те, що постанова судді є незаконною. Посилається на те, що судом не дано оцінку протоколу про порушення митних правил, який, на його переконання, не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та містить інформацію, яка є упередженою і не підтверджена належними, достатніми та обєктивними доказами. В обґрунтування доводів посилається на те, що вага виявленого товару є не більше 3 кг, що виявлений товар є прострочений, а його вартість значно менша за ту, яка вказана в протоколі, що підтверджується наявним у нього товарним чеком, у якому зазначена вартість частини товару. Тому висновок експерта № 05 від 02.12.2016 вважає помилковим, оскільки експерт поверхово провів експертизу, не надавши належної оцінки вищенаведеним фактам, у звязку із чим, з метою належної оцінки вартості вилученого товару в справі необхідно призначити товарознавчу експертизу. Крім того, вказує на те, що розгляд справи відбувся без його участі; що в матеріалах справи відсутні відомості про направлення йому судом та отримання ним повістки про час та місце розгляду справи; що постанову отримав поштою 23.12.2016; а 03.01.2017 на вказану постанову подав апеляційну скаргу, яка постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 13.01.2017 йому повернута, оскільки в ній не було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження; що вказану постанову апеляційного суду отримав 04.02.2017; що його представником повторно було подано апеляційну скаргу із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, у задоволенні якого постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 01.03.2017 було відмовлено з підстав недоведеності поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження. Тому, причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови від 19.12.2017 вважає поважними. При цьому, вказує на те, що наявна в матеріалах справи його заява на адресу голови Ужгородського міськрайонного суду про те, що він повідомлений про час та місце розгляду справи, датована 07.11.2016, а розподіл справи відбувся 12.12.2016, що свідчить про співпрацю службових осіб Закарпатської митниці ДФС із судом і, як наслідок, порушує його право на безсторонній та неупереджений судовий розгляд. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги в частині заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про те, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до частини 5 статті 529 МК України постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або органом доходів і зборів, який здійснював провадження в цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Згідно ст. 289 КУпАП апеляційна скарга на постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом десяти днів із дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів із дня вручення копії постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Частиною 2 статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів із дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, апеляційним судом повертається особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова винесена 19.12.2016, що свідчить про те, що відповідно до ст. 289 та ч. 2 ст. 294 КУпАП останнім днем подання на неї апеляційної скарги є 29.12.2016.

З матеріалів справи також убачається, що апеляційна скарга ОСОБА_1, датована 03.04.2017, здана на пошту 04.04.2017, а надійшла до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 06.04.2017.

Підстави, на які посилається ОСОБА_1 у підтвердження поважності причин пропуску строку, зокрема, на те, що що розгляд справи відбувся без його участі; що в матеріалах справи відсутні відомості про направлення йому судом та отримання ним повістки про час та місце розгляду справи; що постанову отримав поштою 23.12.2016; що 03.01.2017 на вказану постанову подав апеляційну скаргу, яка постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 13.01.2017 йому повернута, оскільки в ній не було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження; що вказану постанову апеляційного суду отримав 04.02.2017; що його представником повторно було подано апеляційну скаргу із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, у задоволенні якого постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 01.03.2017 було відмовлено з підстав недоведеності поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд не може визнати поважними причинами пропуску строку з огляду на наступне.

Так, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 був повідомлений про те, що розгляд справи відбудеться 19.12.2016. Із письмової заяви, що міститься у справі вбачається, що ОСОБА_1 на адресу голови Ужгородського міськрайонного суду подав документ в якому зазначив, що його повідомлено про вищевказаний час та місце розгляду справи і в якому просив розглянути справу в його відсутності (а. с. 5, 32). Твердження апелянта про те, що службові особи Закарпатської митниці ДФС співпрацюють із судом, що вказане порушує його право на безсторонній та неупереджений судовий розгляд, не може бути визнано поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження. У підтвердження доводів про порушення права ОСОБА_1 на безсторонній та неупереджений судовий розгляд, апелянт не послався на будь-які докази.

Вищевказані докази достовірно підтверджують, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи Ужгородським міськрайонним судом 19 грудня 2016 року, що саме вказаного вище дня та місця відбувся розгляд справи, що, будучи обізнаним про час та місце слухання справи ОСОБА_1 не подавав клопотання про відкладення її розгляду.

Крім того, зі змісту клопотання вбачається, що ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови 23.12.2016, що також підтверджується доданою ОСОБА_1 до апеляційної скарги копією листа № 303-06-22 від 03.03.2017 (а. с. 97). Указане свідчить про те, що ОСОБА_1 мав можливість подати апеляційну скаргу в установлений законом строк, а у разі пропущення такого, заявити клопотання про його поновлення. При цьому, враховується й те, що в ОСОБА_1 було достатньо часу для звернення до кваліфікованих юристів чи фахівців у галузі права за правовою допомогою, однак, як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу 03.01.2016, тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження постанови й не заявив клопотання про його поновлення, при цьому, маючи таку можливість. Зі змісту клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення також убачається, що у ньому не вказується на підстави (поважні причини), які перешкодили ОСОБА_1 подаючи вперше в справі апеляційну скаргу, клопотати про поновлення строку на оскарження судового рішення.

При прийнятті рішення про відмову у поновленні пропущеного строку враховується й те, що 01.03.2017 року апеляційний суд за участю представника Закарпатської митниці ДФС України ОСОБА_3, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката ОСОБА_2, розглядав клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку, в якому містились аналогічні доводи; прийшов до висновку, що представником ОСОБА_1 адвокатом ОСОБА_2, не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, що пропущений строк є значним і у його поновленні відмовив. В обґрунтування доводів апеляційний суд указав і на те, що в підтвердження наданих під час судового засідання ОСОБА_1 та його представником адвокатом ОСОБА_2, пояснень про те, що в період до 30.12.2016 ОСОБА_1 перебував за межами України, а також, що його донька хворіла, і тому він не мав можливості апеляційну скаргу подати у встановлений законом строк, учасники судового розгляду не подали будь-які докази, не клопотали про їх приєднання.

За таких обставин, апеляційний суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1, не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, що пропущений строк є значним, у звязку із чим у поновленні строку слід повторно відмовити.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази; те, що ОСОБА_1 не подавав клопотань про приєднання або витребування доказів по справі, у тому числі про приєднання доказів у підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

відмовити в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу повернути ОСОБА_1 як особі, що її подала.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Стан