Справа №: 486/696/17 Провадження № 3/486/263/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2017 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого- судді - Франчук О. Д.

при секретарі - Деменко К.Л.

за участю: прокурорів - Свінтковської В.В., Кучерявого В.В.

особи що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

розглянувши відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов від Управління захисту економіки в Миколаївській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2 Казахстану, ІПН: НОМЕР_1, працюючої начальником відділу обслуговування платників Южноукраїнської ОДПІ ГУ ДФС в Миколаївській області, зареєстрованої та проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_3

за ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколів про адміністративні правопорушення №85, №86, №87, №88 від 29.06.2017 року, ОСОБА_1, обіймаючи посаду начальника відділу обслуговування платників Южноукраїнської ОДПІ ГУ ДФС в Миколаївській області, яка відноситься до категорії «Б» державного службовця та будучи субєктом декларування, в порушення вимог ч.2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомила у десятиденний строк Національне агентство з питань запобігання корупції про отримання доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року. Так, ОСОБА_1 22.12.2016 року уклала з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу квартири, згідно якого продала останній однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, за 179 600.00 грн.. 22.12.2016 року ОСОБА_1 уклала договір купівлі-продажу квартири з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, згідно якого купила двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, за 181 400.00 грн.. 22.02.2017 року ОСОБА_1 уклала договір купівлі-продажу квартири з ОСОБА_5, згідно якого продала двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, за 148 157.00 грн.. 18.03.2017 року ОСОБА_1 уклала договір купівлі-продажу квартири з ОСОБА_6І,, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, згідно якого купила двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 за 141 850.00 грн.. На підставі вказаного притягується до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення повязаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 176-6 КУпАП та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

ОСОБА_1 в судовому засіданні не визнала своєї вини та пояснила, що після укладення вказаних договорів купівлі-продажу, вона зверталась до завідувача сектору по роботі з персоналом Южноукраїнської ОДПІ за розясненням щодо декларування майнового стану, так як з цього приводу була юридично необізнана. Усно їй повідомили, що її посада не відноситься до категорії «Б», оскільки вона не є керівником чи заступником керівника державного органу, а тому повідомляти по суттєві зміни майнового стану не потрібно. Такий обовязок у неї виникне з 01.01.2017 року, що передбачено Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року №2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування». На офіційному ж сайті Національного агентства з питань запобігання корупції розміщено розяснення, згідно якого повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування відбувається у разі отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 1 січня відповідного року. Зазначила, що жодним чином не мала корисливого або іншого особистого інтересу, навпаки вважала, що поданням декларацій про доходи за 2015, 2016 роки, де відобразила зміни свого майнового стану, всі свої зобовязання перед державою виконала. Тому вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та підстави притягнення її до адміністративної відповідальності. Просить врахувати, що до адміністративної відповідальності притягується вперше, вказане діяння не спричинило будь-яких негативних наслідків інтересам держави чи суспільства, а тому просить закрити провадження у справі.

Дослідивши письмові матеріали справи судом встановлено, що згідно наказу №60-о від 29.04.2017 року ОСОБА_1 з 29.04.2016 року обіймає посаду начальника відділу обслуговування платників Южноукраїнської ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області, раніше присвоєне звання «Радник податкової та митної справи ІІ рангу», підтверджено (а.с. 9 Справа №486/696/17 Провадження №3/486/263/2017).

На підставі п.2) ч.2 ст. 6 Закону України «Про державну службу», ОСОБА_1 набула статус особи, що займає відповідальне та особливо відповідальне становище, а саме - державний службовець категорії «Б».

У відповідності до п.п. «в» п.1) ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1, обіймаючи посаду начальника відділу обслуговування платників Южноукраїнської ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області, відноситься до державних службовців, а тому є субєктом декларування.

Згідно повідомлення начальника Южноукраїнської ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області від 23.06.2017 року, ОСОБА_1, радник податкової та митної справи ІІ рангу, категорії Б державного службовця, (наказ № 2896-о від 11.09.2015 року), обіймала посаду заступника начальника Южноукраїнської ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області (категорія Б) згідно наказу №664-о від 22.05.2015 року. Наказом № 443-о від 24.03.2016 року була призначена на посаду завідувача сектору обслуговування платників Южноукраїнської ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області (категорія Б). Наказом №60-о від 29.04.2016 року призначена на посаду начальника відділу обслуговування платників (а.с. 11 Справа №486/696/17 Провадження №3/486/263/2017).

22.12.2016 року ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу квартири, згідно якого продала останній однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 34.5 кв.м, за 179 600.00 грн. (а.с. 15-16 Справа №486/696/17 Провадження №3/486/265/2017).

22.12.2016 року ОСОБА_1 уклала договір купівлі-продажу квартири з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, згідно якого купила двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 49.3 кв.м, за 181 400.00 грн. (а.с. 13-14 Провадження №3/486/264/2017).

22.02.2017 року ОСОБА_1 уклала договір купівлі-продажу квартири з ОСОБА_5, згідно якого продала двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 49.3 кв.м, за 148 157.00 грн. (а.с. 13-14 Справа №486/696/17 Провадження №3/486/263/2017).

18.03.2017 року ОСОБА_1 уклала договір купівлі-продажу квартири з ОСОБА_6І,, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, згідно якого купила двокімнатну квартиру АДРЕСА_4, загальною площею 48.7 кв.м, за 141 850.00 грн. (а.с. 13-14 Справа №486/696/17 Провадження №3/486/266/2017).

Згідно ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», державні службовці зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

На підставі ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік», встановлено з 1 січня 2016 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу 1 378 грн., тобто 50 прожиткових мінімумів на одну працездатну особу складає 68 900 грн.. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», встановлено з 1січня 2017 року розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу 1 600 грн., відповідно 50 прожиткових мінімумів на одну працездатну особу складає 80 000 грн..

Згідно до рішення НАЗК № 2 від 10 червня 2016 року «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», система подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочинає свою роботу в два етапи: 1) перший етап - з 00 годин 00 хвилин 01 вересня 2016 року для таких типів декларацій (повідомлень) та субєктів декларування: повідомлення про суттєві зміни в майновому стані субєкта декларування, передбачені частиною другою статті 52 Закону, службових осіб, які станом на 01 вересня 2016 чи пізніше цієї дати займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище; 2) другий етап - з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року для всіх інших субєктів декларування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом.

Частина 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» передбачає, що обовязок подання повідомлення виникає у субєкта декларування коли у останнього відбулись суттєві зміни у майновому стані.

При цьому, вказана норма Закону встановлює, що суттєві зміни у майновому стані мають місце у 2 випадках: 1) коли субєкт декларування отримав доход на суму, що перевищує 50 мінімальних заробітних плат (у редакції Закону до 01.01.2017) або 50 прожиткових мінімумів (у редакції Закону після 01.01.2017); 2) коли субєкт декларування придбав майно на суму, що перевищує 50 мінімальних заробітних плат (у редакції Закону до 01.01.2017) або 50 прожиткових мінімумів (у редакції Закону після 01.01.2017).

Відповідно до рішення НАЗК № 3 від 10 червня 2016 року «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», субєкти декларування письмово повідомляють Національне агентство про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до частини другої статті 52 Закону, шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми.

ОСОБА_1, згідно даних витягу з офіційного веб-сайту Національного агентства, електронну декларацію про майновий стан та доходи за 2016 рік подала 07.03.2017 року. В графі обєкти нерухомості, що належать субєкту декларування або членам його сімї зазначена квартира загальною площею 49.3 кв.м, набута у власність 22.12.2016 року, вартістю 181 400 грн. (а.с. 18-27 Справа №486/696/17 Провадження №3/486/263/2017).

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення та думку учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до складених протоколів про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення повязане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року з наступними змінами і доповненнями, визначено, що корупційне правопорушення це діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до діючого законодавства, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП ).

Таким чином КУпАП передбачає лише дві форми вини умисел або необережність.

Статтею 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ч. 1 ст. 11 КУпАП).

Згідно з вказаною нормою, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі №223-943/0/4-17 від 22.05.2017 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» зазначив, що субєктивна сторона правопорушень, передбачених ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

За даними договорів куплі-продажу квартир від 22.12.2016 року, 22.12.2016 року, від 22.02.2017 року та від 18.03.2017 року, майновий стан ОСОБА_1 суттєво змінювався, однак відомості до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, були внесені нею лише 07.03.2017 року.

Але, як вбачається з пояснень самої ОСОБА_1, вона не повідомила своєчасно про суттєві зміни свого майнового стану, у звязку з необізнаністю та помилковим розумінням вимог та норм антикорупційного законодавства. Приховувати відомості, щодо свого майнового стану, вона не мала на меті, про що свідчить надана нею 07.03.2017 року до НАЗК електронна декларація про доходи за 2016 рік. Дана обставина ніким не була спростована в судовому засіданні.

Неповідомлення, або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, як це вбачається із суті ст. 172-6 ч. 2 КУпАП, з субєктивної сторони характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Відсутність умислу виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, дії ОСОБА_1 не призвели до настання яких небудь негативних наслідків чи матеріальних збитків.

Згідно зі ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

За змістом ч.1, 2 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, а також іншими документами. Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, тобто в даному випадку на управління захисту економіки Департаменту захисту економіки у Миколаївській області.

Згідно зі ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ОСОБА_1 за місцем роботи, де працює понад 20 років, характеризується виключно позитивно, має на утриманні доньку, відсутність відомостей про притягнення її до кримінальної та адміністративної відповідальності, в тому числі за вчинення корупційних правопорушень, свідчить про відсутність схильності ОСОБА_1 до вчинення адміністративних правопорушень. Покази ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження в матеріалах справи та ніким не були спростовані в ході судового розгляду.

Зясувавши всі обставини справи, оцінюючи зібрані і досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній умисел на вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому у відповідності до п.1) ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в звязку з відсутністю складу події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1) ст. 247, ст. 283, п. 3) ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити, у в звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова підлягає виконанню протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови, перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_10