АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/607/17 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 173-2 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 липня 2017 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2017 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого директором Коло ІК, проживаючого та зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 15 діб,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 15 діб.

Судом першої інстанції було встановлено, що 19 травня 2017 року о 10.00 год. Кабанов Е.Л., знаходячись за місцем свого мешкання, а саме за адресою: м Павлоград, вул. Нова 24/30, повторно протягом року, влаштував сварку зі своєю колишньою дружиною Кабановою І.В., в ході якої виражався в її адресу нецензурною лайкою, чим вчинив психологічне насильство у сімї (протокол про адміністративне правопорушення від 25 травня 2017 року Серія АА 579025).

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та провадження закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушенння.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що постанова суду є незаконною та не відповідає фактичним обставинам справи.

Вказує, що в його діях відсутній склад інкримінованого правопорушення, оскільки в справі відсутні докази на підтвердження його вини у скоєному правопорушенні.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 підтримали подану апеляційну скаргу ОСОБА_3 підтвердили викладенні в ній доводи та просили апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами та апелянтом не оспорюється.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Однак, як встановлено апеляційним судом, при накладенні на ОСОБА_3 адміністративного стягнення судом першої інстанції вказані вимоги закону не були дотримані в повному обсязі, що призвело до необґрунтованого накладення на апелянта найсуворішого адміністративного стягнення, передбаченого статтею, у виді адміністративного арешту строком на 15 діб.

В ході апеляційного розгляду було встановлено, що ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП провину визнає в повному обсязі.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 має на утриманні двох неповнолітніх дітей та працює директором в Коло ІК, у зв`язку з чим накладення на нього арешту позбавляє його сім`ю осносного джерела існування.

Крім того, суд першої інстанції, своє рішення про накладення на правопорушника саме такого виду стягнення, як адміністративний арешт в постанові суду належним чином не мотивував, в свою чергу коли санкція вказаної частини ст. 173-2 КУпАП передбачає й інший, менш суворіший вид адміністративного стягнення.

З огляду на викладене, конкретні обставини справи, ставлення винного до скоєного правопорушення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість помякшення ОСОБА_3 адміністративного стягнення, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме 40 годин громадських робіт, оскільки, на переконання апеляційного суду, таке адміністративне стягнення в повній мірі буде сприяти вихованню ОСОБА_3 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні в частині накладеного адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2017 року відносно ОСОБА_3 змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_3 адміністративне стягнення у вигляді 40 годин громадських робіт.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ