Провадження № 3/761/5136/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року

Суддя Шевченківського районного суду м. Києва Хардіна О.П.,

за участі: ОСОБА_1, прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 - Дяченка В.П.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженци с.Колобчин Сокирянського району Чернівецької області, громадянки України, працює: заступник начальника відділу ДП «Адміністрація морських портів України», проживаєАДРЕСА_1за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 26.06.2017, складеного оперативним уповноваженим сектору протидії корупції Управління захисту економіки у м.Києві ДЗЕ Національної поліції України, ОСОБА_1, у період час з 08.12.2015 по 26.09.2016, обіймаючи посаду начальника відділу технічного тегулювання, екологічної безпеки та страхової політики Департаменту безпеки на транспорті Міністерства інфраструктури України, державним службовцем категорії «Б», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 даного Закону, пункту 1 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 №2 "Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 №958/29088 із змінами, внесеними згідно з Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №1 від 18.08.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.08.2016 №1153/29283, несвоєчасно без поважних причин подала щорічну декларацію за 2015 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме - 19.06.2017, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Місцем вчинення адміністративного правопорушення вказали Міністерство інфраструктури України за адресою: м. Київ, Шевченківський район, просп. Перемоги, 14. Датою вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, вказали дату закінчення першого етапу системи подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто 31 жовтня 2016 року.

В суді ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення. передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП , визнала. При цьому пояснила, що не подала декларацію у встановленому порядку строком до 30 жовтня 2016 року, оскільки не вважала себе суб*єктом декларування на даному етапі. З грудня 2015 року вона працювала начальником відділу Департаменту Міністерства інфраструктури України. Не займала посаду керівника структурного підрозділу Міністерства, оскільки структурним підрозділом є Департамент Міністерства, а не відділ, який вона очолювала. Подала декларацію 19.06.2017 лише після того, як працівник управління захисту економіки у м.Києві ДЗЕ НП України у співбесіді запевнив, що вона є суб*єктом декларування та була зобов*язана подати електронну декларацію строком до 30.10.2016 за 2015 рік.

Під час судового розгляду справи прокурор вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність в діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягується до відповідальності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення.

Дії особи, поведінка якої є предметом дослідження, у кожному випадку потрібно оцінювати у контексті положень ст. 9 КУпАП, де закріплено поняття адміністративного правопорушення, яке визначається як протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, вчинена суб'єктом правопорушення, і за яку передбачено адміністративну відповідальність. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, вчинення вказаного адміністративного правопорушення пов*язують з датою, коли закінчився перший етап системи подання та оприлюднення відповідно до ЗУ «Про запобігання корупції» декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування , тобто 31 жовтня 2016 року.

Проте ч.1 ст. 172-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування і об*єктивна сторона адміністративного правопорушення передбачає вчинення активних дій, пов*язаних з поданням такої декларації. Про вчинення активних дій у виді несвоєчасного подання декларації 19.06.2017 складено також протокол про адміністративне правопорушення від 26.06.2017.

Таким чином, пов*язувати подію адміністративного правопорушення з датою 31 жовтня 2016 року, як це зазначено в протоколі, відсутні підстави.

Крім того, в протоколі відсутні пояснення ОСОБА_4, надані нею з приводу обставин, які викладені в самому протоколі від 26.06.2017. Натомість на окремому аркуші містяться пояснення ОСОБА_1, які оформлені 07.06.2017 року, тобто ще до складання протоколу та фактично допорушення справи про адміністративне правопорушення, що свідчить про складання протоколу про адмінправопорушення з порушенням правил, передбачених ст. 256 КУпАП, передбачених законом прав на захист особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Також необхідно врахувати, що дані в матеріалах справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не підтверджують тих обставини, що вона відповідає критеріям спеціального суб'єкта адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Так, відповідно до абз. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" суб'єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов'язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Згідно з частиною 2 пункту 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" суб'єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є зокрема: в) державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Абзацами 2, 3 пункту 2 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону передбачено, що про початок роботи системи подання та оприлюднення відповідно до Закону декларацій приймається рішення Національного агентства.

У 2016 році службові особи, які на день початку роботи зазначеної системи займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище, зобов'язані подати щорічні декларації за минулий рік у порядку, встановленому цим Законом, протягом 60 календарних днів після початку роботи системи.

Рішенням Національного агентства від 10.06.2016 № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за № 958/29088, зі змінами, визначено два етапи початку роботи системи.

Перший етап роботи системи розпочався з 00.00 год. 01.09.2016 року, зокрема для щорічних декларацій за 2015 рік службових осіб, які станом на 01.09.2016 року займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище; декларацій, передбачених абзацом першим частини другої статті 45 Закону (декларації осіб, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування), службових осіб, які 01.09.2016 року чи пізніше цієї дати припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, та станом на день такого припинення займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище.

Отже, 30.10.2016 року є кінцевою датою для подання щорічної декларації за 2015 рік службовими особами, які станом на 01.09.2016 року займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище.

Приміткою до статті 50 Закону визначено, що до службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, належать, зокрема, особи, посади яких належать до посад державної служби категорії «Б».

Підпунктом 2 частини другої статті 6 Закону України «Про державну службу» передбачено, що до посад державної служби категорії «Б» належать керівники структурних підрозділів державних органів, керівники структурних підрозділів апаратів судів.

Приміткою до статті 50 вказаного Закону визначено перелік осіб, які як займають відповідальне та особливо відповідальне становище, серед яких розуміються особи, в тому числі посади яких належать до посад державної служби категорії "А" або "Б".

Статтею 6 Закону України «Про державну службу» встановлено, що посади державної служби в державних органах поділяються на категорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень і необхідних для їх виконання кваліфікації та професійної компетентності державних службовців.

Встановлюються такі категорії посад державної служби: 1) категорія "А" , 2) категорія "Б", серед яких посади керівників структурних підрозділів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та інших державних органів, 3) категорія "В" - інші посади державної служби, не віднесені до категорій "А" і "Б".

Наказом № 488 -к від 07.12.2015 ОСОБА_1 призначена на посаду начальника відділу технічного регулювання, екологічної безпеки та страхової політики Департаменту безпеки на транспорті Міністерства інфраструктури України з 08.12.2015.

При цьому відповідно до даних в матеріалах справи, наказом № 214-к від 16.07.2014, ОСОБА_1 присвоєно 9 ранг державного службовця, який відноситься до категорії «В» відповідно до Закону.

Дані наказу № 208-к від 23.05.2016 свідчать, що з 01.05.2016 ОСОБА_1 присвоєно 6 ранг держслужбовця.

Одночасно відомості про те, що посада ОСОБА_1 станом на 01.09.2016 року віднесена беззаперечно до посад службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, - в матеріалах справи відсутні.

Згідно даних наказу № 208-к від 23.05.2016, присвоєно ранги особам - керівникам, заступникам керівників, спеціалістам структурних підрозділів Міністерства, серед таких структурних підрозділів в даному Наказі зазначені лише Департаменти та управління.

При цьому суду не надано відомості про те, що відповідно до організаційної структури Міністерства інфраструктури України відділ, який очолювала ОСОБА_1, є структурним підрозділом Міністерства, такі твердження є припущеннями, є оціночними і не визначені в справі чіткими критеріями, не підтверджуються відповідними документами. Такі обставини не доведені в суді прокурором.

Також суд враховує правові позиції рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України», якими визначено концепцію якості закону з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне множинне тлумачення прав та обов*язків осіб, національні органи зобов*язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Лише з обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, може виходити суд при вирішенні справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки даних в підтвердження тим обставинам, що ОСОБА_1 є спеціальним суб'єктом адміністративного правопорушення у розумінні диспозиції ч.1 статті 172-6 КУпАП, не встановлено, не доведено обставини щодо часу вчинення адміністративного правопорушення, зазначені обставини виключають провадження у адміністративній справі, яка підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172 -6 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_3 у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.П. Хардіна