Справа № 161/5533/17 Провадження №33/773/563/17 Суддя в 1 інстанції: Ковальчук В. О.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАПДоповідач: Денісов В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2017 року місто Луцьк

Суддя Апеляційного суду Волинської області Денісов В.П., з участю захисника Лавренчука О.В., розглянувши його апеляційну скаргу на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 червня 2017 року щодо ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою судді ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка та жителька АДРЕСА_1, з вищою освітою, не працююча, незаміжня, не має утриманців,

визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави 320 грн. судового збору.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона близько 4 години 53 хвилин, 2 квітня 2017 року навпроти буд.№11 по пр-ті Відродження в м. Луцьку Волинської області, всупереч вимог п.2.9 «а» «Правил дорожнього руху України», керувала транспортним засобом, а саме: автомобілем марки «Toyota Уaris», н.з.НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, з вмістом етанолу в крові 1,88 проміле.

У своїй апеляційній скарзі захисник Лавренчук О.В. просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі. Посилається на те, що суд, розглядаючи справу без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та її захисника, порушив право на захист ОСОБА_2, а також принцип безпосередності дослідження доказів. Крім того, суд, безпідставно задовольнив частково клопотання захисника про виклик і допит в судовому засіданні свідків. Не врахував, що пояснення свідка - лікаря ВОНД ОСОБА_3 в повноцінному судовому засіданні 14.06.2017 були вкрай суперечливими та неоднозначними в частині надання доказів встановлення у його клієнтки стану алкогольного сп'яніння. У зв'язку з незабезпеченням явки свідка ОСОБА_4 у судове засідання слухання справи було відкладено на 19.06.2017, незважаючи на заперечення зі сторони захисту, які полягали в тому, що адвокат буде зайнятий в іншому судовому процесі, тому з поважних причин не зможе взяти участь у даному судовому засіданні. Однак, ці обставини безпідставно судом не були прийняті до уваги та розглянуто справу, всупереч вимогам ст. 268, 280 КУпАП, без участі ОСОБА_2 та її захисника. Крім того, суд передчасно дійшов висновку, що у зв'язку із систематичною неявкою ОСОБА_2 в судові засідання, є можливість розглянути справу без її участі, не врахувавши при цьому, що ОСОБА_2 у певних судових засіданнях не брала участь у зв'язку із хворобою, що підтверджується відповідними документами, які наявні у матеріалах справи.

Заслухавши пояснення захисника Лавренчука О.В., який підтримував свою апеляційну скаргу та просив закрити провадження у справі за збігом строків, перевіривши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає з таких підстав.

Твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що суд, розглянувши справу без участі ОСОБА_2 порушив її право на захист, є безпідставними.

Так, у судовому засіданні 28 квітня 2017 року суддя, роз'яснивши ОСОБА_2 права передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, задовольнив її клопотання, надав час для ознайомлення з матеріалами даної справи, підготуватись до судового засідання та відклав судове засідання на 8 травня 2017 року, про що ОСОБА_2 була повідомлена належним чином, надавши відповідну розписку.

Проте, в судове засідання, призначене на 8 травня 2017 року, ОСОБА_2 не прибула, подавши через канцелярію суду заяву з проханням відкласти розгляд справи на іншу дату, оскільки перебуває на лікуванні.

Дане клопотання було задоволено та перенесено судове засідання на 15 травня 2017 року, про що телефонограмою ОСОБА_2 повідомлена 10 травня 2017 року.

Однак, в судове засідання 15 травня 2017 року, ОСОБА_2 не прибула та 12 травня 2017 року через канцелярію суду подала заяву з проханням відкласти судове засідання на іншу дату, оскільки перебуває на лікуванні, яке суд задовольнив та відклав судове засідання на 29 травня 2017 року, про час та дату судового засідання ОСОБА_2 повідомлена 18 травня 2017 року телефонограмою.

У судове засідання, 29 травня 2017 року, прибув захисник ОСОБА_2 - адвокат Лавренчук О.В. та заявив клопотання про надання можливості ознайомитись з матеріалами даної справи, підготуватись до судового засідання, яке суд задовольнив, та відклав судове засідання на 7 червня 2017 року, про явку в судове засідання захисник Лавренчук О.В. склав розписку, а ОСОБА_2 в цей же день повідомлена телефонограмою.

В судовому засіданні 7 червня 2017 року ОСОБА_2 вину в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнала та бажала давати пояснення після дослідження доказів поданих особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення та доказів, про дослідження яких заявив захисник Лавренчук О.В., а саме: допиту патрульних поліцейських ОСОБА_5, ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_3.

У зв'язку з частковим задоволенням клопотання, викликом патрульного ОСОБА_4 та ОСОБА_3 суд відклав засідання на 14 червня 2017 року.

В судовому засіданні 14 червня 2017 року, суд досліджуючи протокол про адміністративне правопорушення серії БР №150980 від 2 квітня 2017 року, складеного відносно ОСОБА_2 щодо порушення нею п.2.9а ПДР, встановив, що під час складання протоколу ОСОБА_2 визнала що перебуває в стані алкогольного сп'яніння, порушила вимоги п.2.9«а» Правил дорожнього руху, власноручно записавши у протоколі: «Більш так не буде» (а.с.1).

Дослідивши у судовому засіданні відеозаписи з нагрудних камер поліцейських щодо проведеного лікарем Волинського обласного наркологічного диспансеру ОСОБА_3 огляду, було встановлено, що за показниками таймера о 05 год. 16 хв. 2 квітня 2107 року, ОСОБА_2 перебувала в стані алкогольного сп'яніння з вмістом етанолу в крові 1.88 %о.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 підтвердила, що ОСОБА_2 перебувала у стані алкогольного сп'яніння з вмістом етанолу в крові, а саме 1.88 %о.

Разом з тим, захисник Лавренчук О.В. доказів щодо спростування вини ОСОБА_2 не подав, запевнивши суд, що в наступне судове засідання прибуде ОСОБА_2 та особисто надасть пояснення. Суд, узгодивши дату наступного судового засідання, проти якої не заперечував захисник Лавренчук О.В., відклав судове засідання на 19 червня 2017 року, запевнивши про забезпечення явки ОСОБА_2.

Однак, 19 червня 2017 року, ні ОСОБА_2, ні її захисник Лавренчук О.В. в судове засідання не прибули. Останній подав через канцелярію суду заяву, зазначивши, що в зв'язку з його участю в іншій справі та перебуванням ОСОБА_2 на лікуванні, просив відкласти розгляд справи на іншу дату.

Як встановив суд першої інстанції, що записи в поданих ОСОБА_2 виписках із амбулаторної медичної картки не підтверджують поважність причини не прибуття в судові засідання.

З урахуванням систематичної неявки ОСОБА_2 в судові засідання та не прибуттям її захисника Лавренчука О.В. у попередньо узгоджений з ним судом час, свідчить про те, що сторона захисту намагається затягнути розгляд справи з метою уникнення ОСОБА_2 від відповідальності, а участь захисника в інших судових процесах не є підставою для чергового відкладення розгляду справи щодо ОСОБА_2.

Тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність закінчувати розгляд справи без участі осіб, які не з'явились в судове засідання, будучи повідомленим належним чином про місце та час судового розгляду.

Апеляційний суд не знаходить порушень матеріального чи процесуального законодавства при вирішенні судом першої інстанції справи щодо ОСОБА_2, у тому числі порушення права на захист останньої, оскільки суд першої інстанції в повному обсязі надав можливість ОСОБА_2 реалізувати права, визначені ст.268 КУпАП, а саме, знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката та інші.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що при розгляді справи суддя з'ясував всі обставини справи, дослідив наявні у ній докази, давши їм правильну юридичну оцінку, і прийшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, тобто порушила вимоги п.2.9«а» Правил дорожнього руху та вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні цього адміністративного правопорушення стверджується доказами, які містяться у матеріалах справи в їх сукупності. Зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, висновком щодо результатів медичного огляду в Волинському обласному наркологічному диспансері, відтворених записів з камер працівників поліції, поясненнями свідка - лікаря ОСОБА_3.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Призначаючи адміністративне стягнення, суддя в повному обсязі дотримався дані вимоги закону та обґрунтовано призначив ОСОБА_2 безальтернативне адміністративне стягнення, визначене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, підстав для скасування постанови судді, з мотивів викладених в апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Лавренчука О.В. - залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 червня 2017 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області В.П. Денісов