Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №33/778/778/17 Головуючий у 1-й інстанції Боровікова А.І.
Єдиний унікальний №333/5264/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_1, за участі ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_4 на постанову судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 29 вересня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з постановою суду, ОСОБА_2 12.08.2017 року о 06 год. 40 хв. в смт.Кирилівка по вул.Федотова Коса Якимівського району Запорізької області, керував автомобілем Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (почервоніння очей, тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного засобу Alcotest Drager №6820 та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_2 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 320 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_4 просять постанову скасувати, провадження у справі щодо ОСОБА_2 закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги мотивують тим, що ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння, оскільки поліцейські не пропонували йому пройти огляд ні на місці зупинки, ні у медичному закладі. При цьому у стані спяніння ОСОБА_2 не перебував. На місці зупинки транспортного засобу будь-які свідки були відсутні.

Заслухавши ОСОБА_2 та його захисника, які повністю підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, апеляційним судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно розглянуті обставини справи, дотримані вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Висновки судді про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними у справі доказами.

Під час розгляду справи апеляційним судом ОСОБА_2 пояснив, що 12.08.2017 року він дійсно керував транспортним засобом, його зупинили співробітники поліції та запропонували пройти огляд на стан спяніння. Проте він відмовився від проходження такого огляду, оскільки він поспішав, а йому необхідно було далеко їхати. При цьому він був тверезий.

Відтак заперечення апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що йому не було запропоновано пройти огляд на стан спяніння і він не відмовлявся від проходження такого огляду є безпідставними та спростовуються поясненнями самого апелянта в судовому засіданні апеляційного суду.

Твердження ОСОБА_2 про те, що він не перебував в стані спяніння, апеляційним судом до уваги не приймаються, оскільки ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, а за відмову від проходження огляду на стан спяніння, що є самостійним і закінченим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд критично ставиться до заперечень апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він вважав, що протокол щодо нього мав складатися за перевищення меж дозволеної швидкості, а не за ст.130 КУпАП, а тому поставив підписи в порожньому протоколі. Адже із наданого ОСОБА_2 тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами, яке йому було видано на місці зупинки, вбачається, що в ньому прямо зазначено причину вилучення посвідчення водія, а саме складання протоколу серії БД №019074 за ч.1 ст.130 КУпАП.

До заперечень апеляційної скарги про те, що відмова від проходження огляду на стан спяніння мала бути зафіксована в присутності двох свідків, а в даному випадку свідків не було, у звязку з чим така відмова має бути визнана недійсною відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП, апеляційний суд ставиться критично, оскільки статтею 266 КУпАП, а також іншими нормами зазначеного закону не передбачено фіксації відмови від проходження огляду на стан спяніння в присутності свідків.

Згідно ч.5 ст.266 КУпАП вважається недійсним огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, т.т. ст.266 КУпАП. Проте апелянтами не наведено, а судом не встановлено будь-яких порушень порядку огляду передбачених ст.266 КУпАП.

Таким чином, суд першої інстанції, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Доводи апеляційної скарги даних висновків суду не спростовують.

Відтак, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні, у звязку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 29 вересня 2017 року щодо ОСОБА_2 в цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар