АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 33/790/1379/17 Головуючий І інстанції -
Справа № 641/4296/17 Буцький В.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач - Бездітко В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області - Бездітко В.М.,

за участю секретаря - Михайлюка А.В.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_3,

захисника - Максимець В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3на постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2017 року про притягнення ОСОБА_3до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Працівниками поліції 28.06.2017 року складений протокол відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу серії БР № 246417, 28.06.2017 року о 23-00 год. в м. Харкові по вул. Уральській в районі буд. № 28 водій ОСОБА_3 керував автомобілем «Mitsubishi L200» д.н.з. НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів та порушення мови. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820» та в закладі охорони здоров'я (КЗОЗ ХОНД) відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_3 порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_3подав апеляційну скаргу, в обґрунтування якої зазначив наступне.

Постанова районного суду прийнята з порушенням вимог чинного законодавства України, при цьому суд не в повному обсязі з'ясував обставини справи, які мають значення для правильного вирішення питання щодо винуватості чи невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що призвело до не вірного застосування судом норм як матеріального так і процесуального права.

26.09.2017 року через канцелярію суду було подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою. Розглянувши справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, позбавив можливості захищати свої інтереси в суді, надавати пояснення щодо обставин, які відбувалися 28.06.2017 року, заявляти клопотання і надавати докази.

Зазначає, що для встановлення події правопорушення, зазначеного ч. 4 ст. 130 КУпАП необхідно з'ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп'яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом.

Під час складання протоколу працівниками поліції не встановлена чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом.

На момент вчинення ДТП автомобілем керував товариш ОСОБА_5, про що було повідомлено працівників поліції, дана обставина останніми проігнорована.

Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки не порушував п. 2.5 ПДР України.

Просить постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2017 року скасувати, провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_3 його захисника адвоката Максимець В.В., які апеляційну скаргу підтримали, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Так, п. 2.5 ПДР України зобов'язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об'єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом -Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп'яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з п. 1 розділу ІІ Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров'я (п.6 розділу І Інструкції).

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров'я).

У розумінні вимог ст. 266 КУпАП, п.7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров'я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Пункт 6 розділу ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі за змістом - Інструкція 2) передбачає, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Поліцейським протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 249417 від 28.06.2017 року складений саме за відмову водія ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку.

Відмова водія ОСОБА_3 від проходження огляду, крім протоколу, також підтверджується:

- поясненнями гр. гр. ОСОБА_6, ОСОБА_7 які були свідками відмови водія ОСОБА_3 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою газоаналізатору «Drager Alcotest 6820» та в закладі охорони здоров'я (а.с. 4, 9-10);

- актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, з якого вбачається, що транспортний засіб «Mitsubishi L200» д.н.з. НОМЕР_2в порядку передбаченому ст. 265-2 КУпАП затримано шляхом доставлення для зберігання на спеціальний майданчик за адресою: АДРЕСА_1. Транспортний засіб для примусового переміщення прийняв - ФОП «ОСОБА_13» (а.с. 6).

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права та обов'язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції 2, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_3 таким правом не скористався, протокол підписувати відмовився, пояснень не надав, заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зазначення неналежних свідків, невідповідність внесених до протоколу даних, тощо не заявляв (а.с. 4).

Поліцейськими протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 249417 від 28.06.2017 року відносно ОСОБА_3 складений в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, розділам ІІ, ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_3 зі сторони працівників поліції або свідків було необ'єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_3 та його захисником адвокатом Максимець В.В. суду не надано.

Відповідно, у районного суду та суду апеляційної інстанції відсутні підстави для визнання необ'єктивними доказів, якими підтверджено вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого 1 ст. 130 КУпАП.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 районним судом повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі доказів наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду. Постанова суду відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про порушення районним судом вимог ст. 268 КУпАП розглянувши справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при заявлені клопотання про відкладення судового розгляду у зв'язку з хворобою ОСОБА_3 не можуть бути підставою для скасування постанови суду, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 21.07.2017 року уклав угоду про надання правої допомоги з адвокатом Максимець В.В.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 КУпАП, у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитись з матеріалами справи; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

Таким чином, ОСОБА_3 реалізував своє право уповноваживши адвоката Масимець В.В. на свій захист при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд зазначає, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, уповноважений захисник, повинні добросовісно використовувати свої процесуальні права та обов'язки. Процесуальні кодекси, як і інші закони, розраховані на добросовісне їх використання.

Знаходження ОСОБА_3 в хворобливому стані при наявності уповноваженого захисника Максимець В.В. на надання кваліфікованої правової допомоги по захисту його прав та законних інтересів що виникають будь-яких правовідносин (як зазначено в угоді) не може бути підставою для відкладення призначеного судового розгляду. Данні обставини апеляційний суд розцінює як зловживання процесуальними правами та неналежне виконання адвокатом укладеної з ОСОБА_3 угоди про надання правової допомоги.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Районний суд обґрунтовано застосував норми ст. 268 КУпАП, щодо необов'язкової присутності при розгляді справи належним чином повідомленої особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги, що для встановлення події правопорушення, зазначеного ч. 4 ст. 130 КУпАП необхідно з'ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп'яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом взагалі не стосується правопорушення за яке ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності.

Норми ч. 4 ст. 130 КУпАП регулюють відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду та санкція ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п'ятнадцять діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 складений за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання на не встановлення факту керування саме ОСОБА_3 спростовуються дослідженими матеріалами справи.

При апеляційному перегляді постанови ОСОБА_3 пояснив, що 28.06.2017 року разом зі своїм товаришем ОСОБА_5 вживали алкогольні напої в гаражах. Поїхали забрати дівчину, виїжаючу з гаражів бачили, їх переслідує автомобіль патрульної поліції. При зупинці поліцейськими ОСОБА_5 вибіг з автомобіля почав тікати, впав розбив обличчя, після чого був госпіталізований до лікарні. Оскільки він залишився на місці події, поліцейські вирішили скласти протокол відносно нього.

Посилання в апеляційній скарзі, що районним судом, покладено в основу рішення доводи, що містяться у протоколі від 28.08.2017 року, складеному ст. інспектором з ОД ВРОМ ДТП УПП у м. Харкові майором поліцій ОСОБА_10 та викладені в протоколі данні про вчинення правопорушенням ОСОБА_11 не відповідають обставинам справи (а.с. 56) апеляційний суд позбавлений можливості оцінити та дати їм належну оцінку, оскільки протокол відносно нього складений поліцейським роти № 9, батальйону № 1, УПП у м. Харкові сержантом поліції Єременко В.С. (а.с. 4).

В матеріалах справи відсутні будь-які данні про осіб ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та їх процесуальний статус не визначений.

Крім того, посилання в апеляційній скарзі на не звернення районного суду уваги на те, що в протоколі не сформульовано, який саме огляд і у який спосіб апелянт має пройти на вимогу поліцейського, та посилання на формулювання поліцейським суті правопорушення «керував автомобілем з ознаками наркотичного сп'яніння …» не відповідають даним викладеним в протоколі. В описі обставин вчиненого ОСОБА_3 правопорушення зазначено «з явними ознаками алкогольного сп'яніння…» та відповідно до п. 3 розділу І Інструкції, поліцейським зазначені ознаки алкогольного сп'яніння.

При наявності ознак наркотичного сп'яніння виключається можливість проводити огляд водія на місці зупинки транспортного засобу (п.12 розділу ІІ Інструкції).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Дослідженими доказами, які містяться в матеріалах справи встановлено, що ОСОБА_3 керуючи автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, розуміючи суспільну небезпеку та протиправність свого діяння, умисно вчинив адміністративне правопорушення та з метою уникнення адміністративної відповідальності відмовився від походження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і, враховуючи особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, що дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров'ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті. Підстав для скасування або зміни постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2017 року не встановлено.

Керуючись ст.ст. 278, 280, 283, 294, 295, 298, 317 КУпАП , -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3залишитибез задоволення.

Постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Харківської області В.М. Бездітко