Справа № 428/1250/17
Провадження № 33/782/60/17
П О С Т А Н О В А

20 квітня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 березня 2017 року про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 березня 2017 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. На нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі в дохід держави у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 320 грн.

В постанові зазначено, що 27.01.2017 року о 00-57 годин, в м.Сєвєродонецьку, по вул.Новікова, в районі перехрестя з вул.Космонавтів ОСОБА_2 керував транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився у закладі охорони здоровя, у встановленому законом порядку.

На постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 березня 2017 року ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу, в якій він просить постанову скасувати, а справу закрити за відсутністю у його діях складу зазначеного правопорушення.

Зазначає, що постанова суду є необґрунтованою, невідповідною матеріалам справи та вимогам закону, а також прийнятою із значними порушеннями процесуальних норм, і за таких умов підлягає скасуванню.

Освідування проведено з порушеннями нормативних актів, які регулюють цю процедуру, та, по суті, прямими фальсифікаціями фактів.

Так, відповідно до Інструкції про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів (Наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства юстиції України від 24 лютого 1995 року N 114/38/15-36-18. Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 7 березня 1995 р. заИ 55/591), перед направленням на освідування особу необхідно перевірити за допомогою трубки „Контроль тверезості, причому направлення на медичне освідування до відповідного закладу може відбуватися тільки за наслідками такої перевірки у разі незгоди особи (п.2.5 Інструкції). В даному випадку проба за допомогою трубки „Контроль тверезості не застосовувалася, що саме по собі робить незаконним подальше направлення на медичне освідування.

Окрім наведеного, мали місце й інші порушення.

Аналізи біологічних середовищ організму не бралися належним чином під час освідування. Це саме по собі говорить про те, що результати даного освідування не можуть бути доказом у справі.

Так, як на єдиний доказ перебування у такому стані, у протоколі є посилання на пробу із застосуванням трубки „Драгер.

Між тим, застосування такої трубки не є однозначним доказом сп'яніння. Відомо, що трубка реагує на наявність ряду захворювань, аж до карієсу зубів.

До того ж, відповідно до Інструкції про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів (Наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства юстиції України від 24 лютого 1995 року N 114/38/15-36-18. Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 7 березня 1995 р. за N 55/591), перед направленням на освідування особу необхідно перевірити за допомогою спеціальної трубки, причому направлення на медичне освідування до відповідного закладу може відбуватися тільки за наслідками такої перевірки у разі незгоди особи (п.2.5 Інструкції). Але у даному випадку ніяке освідування не відбувалося.

Висновок про стан спяніння було зроблено тільки на підставі вказаної проби, що є незаконним.

У відповідності ж до положень зазначеної Інструкції, результати освідування, які отримані із порушення зазначеного порядку, є недійсними (п.3.10 Інструкції).

Окрім цього, справу розглянуто з істотним порушенням процесуальних прав.

Суд не обґрунтував обрання виду адміністративного стягнення. Формально у постанові зазначено, що враховано дані про особу правопорушника, обтяжуючі та помякшуючі обставини, але не вказано, які саме дані та обставини враховано. У справі повністю відсутні документи, які характеризували його особу.

У постанові суду повністю відсутні міркування суду про причини обрання саме такого заходу та розміру адміністративного стягнення, хоча ця частина є обовязковою для суду при винесенні постанови, у відповідності до ст.280 КпАП, та у цій частині постанова виглядає повністю необґрунтованою.

Розглядаючи справу, суд значно відступив від принципів повноти та обєктивності судового розгляду, та порушив вимоги Постанов Пленуму Верховного Суду України, а саме:

Від 11.06.2004 N 11 „Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка передбачає:

3. Згідно зі ст. 245 КУпАП ( 80732-10 ) суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об'єктивно з'ясувати обставини справи і вирішити 'її в точній відповідності із законом.

„Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті , яка передбачає:

24. Звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП ( 80732-10 ), у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП ( 80732-10). У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

27. При розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КпАП ( 80731-10 ), судам слід враховувати, що сп'яніння може бути як алкогольним, так і наркотичним. Стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів (затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ, Міністерства охорони здоров'я та Міністерства юстиції України № 114/38/15-36-18 ( /0055-95 ) від 24 лютого 1995 р.).

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

На розгляд справи по суті ОСОБА_2 не зявився, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції адміністративну справу відносно ОСОБА_2 розглянуто у відповідності до вимог ст.ст. 245, 279, 280 КУпАП.

При розгляді справи місцевий суд правильно оцінив докази, що містяться у справі і обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП., що підтверджується зібраними доказами, протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 244173 від 27.01.2017 року; висновком медичного закладу, щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння, відповідно до якого ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного спяніння; письмовими поясненнями самого ОСОБА_2 де зазначено, що він у закладі охорони здоровя дув у «Драгер» який показав 0,72 %о; наданим актом медичного огляду, на підставі якого було надамо висновок, де за значено, що огляд проводився за допомогою « 6510», показники о 01-35 годин 0,75 %о, о 01-55 годин 0,75 %о. Згідно пояснень, щодо вживання алкоголю; 26.01.2017 року пізно ввечері вжив дві пляшки енергетику. Також, зазначені в протоколі обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні відеозаписом, відповідно до якого не вбачається, щоб ОСОБА_2 вимагав забору біологічних речовин.

Невизнання ОСОБА_2 провини у вчиненні адміністративного правопорушення, посилання на відмові в заборі біологічних речовин на його вимогу, суд розцінює, як намагання уникнути адміністративної відповідальності, а твердження ОСОБА_2С, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження, доказів суду не надано. Також в судовому засіданні не встановлено порушень при складанні протоколу та проведенні огляду на стан спяніння.

Крім того, суд зазначає, що у відповідності до Наказу від 09.11.2015 року № 1452/735 обовязкове проведення дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоровя проводиться якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ: слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Отже, ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. що полягало у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Постанова суду відповідає вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 суд вважає безпідставними, оскільки вони спростовується сукупністю наведених вище доказів.

Таким чином суд першої інстанції повно, обєктивно та всебічно досліджені всі обставини справи.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_2 є необґрунтованою і не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 березня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Юрченко А.В.