АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/604/17 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 липня 2017 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2017 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уроженця м. Дніпропетровська, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі одна тисяча двісті неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 20 400 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2017 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі одна тисяча двісті неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 20 400 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Судом першої інстанції було встановлено, що 20 січня 2017 року, приблизно о 00 год. 15 хв., Агаєв Р.Г., в районі будинку 2-б по вул.О.Поля в м.Дніпро, керуючи автомобілем «Муцубісі» д/н АЕ 1660 ІВ, ухилився від проходження огляду на стан спяніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а справу закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що постанова суду є незаконною та такою, що спростовується матеріалам та обставинам справи.

При цьому вказує, що обставини викладені у протоколі та в постанові суду не відповідають обставинам справи.

Так зазначає, що він не вчиняв данне правопорушення та взагалі був присутнім на місці його вчинення але відмовився від того щоб дути в трубку оскільки він йьому приладу не довіряє, запропонував працівникам поліції поїхати до медичного закладу однак вони йому відмовили.

В судове засідання призначене на 14 липня 2017 року ОСОБА_3 не з`явився та його захисник ОСОБА_5 надав заяву в якій просив відкладласти розгляд справи у зв`язку з прийманням участі у іншому судовому засіданні.

21 липня 2017 року ОСОБА_3Г в судове засідання повторно не з`явився пославшись на погане самопочуття та не надав жодного документу щодо поважності неявки в судове засідання.

За таких обставин апеллянт попереджений належним чином про час та місце розгляду його апеляційної скарги двічі не з`явився в судове засідання без поважних причин.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду незаконна є безпідставними.

Висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП є законним та відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Дані вимоги Правил дорожнього руху України ОСОБА_4 порушив.

Однак не визнання вини ОСОБА_4. у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП спростовується матеріалами справи, які судом першої інстанції були дослідженні в повному обсязі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення (а.с. 1); письмовими поясненнями ОСОБА_6, та ОСОБА_7І.(а.с. 3,4).

Тобто суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що в діях ОСОБА_4 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги апелянта проте, що він дути в трубку оскільки він даному приладу не довіряє, запропонував працівникам поліції поїхати до медичного закладу однак вони йому відмовили, спростовуються матеріалами справи та є голословними.

Крім того суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2017 року відносно ОСОБА_3 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ