АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/1517/2017 Постанова винесена суддею Шестаковською Л.П.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника Кузьміна Є.О. на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 22 травня 2017 року відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

в с т а н о в и в:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 22 травня 2017 рокуОСОБА_3визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 320 грн.

Згідно з постановою суду, 11 березня 2017 року в 0 год. 10 хв. по вул. Автозаводській, 76-а в м. Києві ОСОБА_3, керував скутером «Yamaha Vina», який на обліку не перебуває, у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 (а) ПДР України. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія ОСОБА_3 проводився на місці в установленому законом порядку в присутності двох свідків із застосуванням приладу «Drager Alcotest-6810», тест №2099, який видав результат рівний 1,31 проміле.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Кузьмін Є.О., який діє в інтересах ОСОБА_3, вважаючи постанову суду незаконною, просить її скасувати та постановити нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в порушення вимог ч.ч. 2, 3 ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 не підписував, а підпис та пояснення від його імені зроблено іншою невідомою особою.

При цьому ОСОБА_3 одразу відмовився від проведення будь-якого огляду за допомогою технічних засобів, оскільки скутером не керував, а був лише його пасажиром та потрапив на ньому у ДТП разом з іншою людиною, яка була за кермом та одразу з місця ДТП зникла. Однак, працівники поліції скористались тим, що внаслідок ДТП ОСОБА_4 отримав перелом ноги та знаходився в шоковому стані і не міг повністю керувати своїми діями, змусили його пройти огляд, оскільки інших осіб біля мотоциклу окрім нього не було.

Крім цього, пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не були допитані у судовому засіданні. При цьому, пояснення зазначених осіб абсолютно ідентичні, вже надруковані на бланку, що дає підстави вважати, що свідки їх уважно не читали, а лише підписали без розуміння змісту цих пояснень. Більш того, ОСОБА_4 зазначає, що цих осіб взагалі не було під час проведення ним примусового огляду на стан сп'яніння.

Також звертає увагу й на те, що, окрім протоколу, інших доказів вини ОСОБА_4 не має, а протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не може бути доказом на доведення вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення.

За таких обставин, на думку апелянта, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, постанова суду підлягає скасуванню, а провадження по справі відносно ОСОБА_4 закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Дана справа неодноразово призначалась до апеляційного розгляду, зокрема, на 22.06.2017 року та 10.08.2017 року, проте адвокат Кузьмін Є.О. у вказані судові засідання не з'явився, а подав клопотання про відкладення розгляду справи через неможливість його явки, у зв'язку із знаходженням у відпустці за межами м. Києва та через хворобу, через що розгляд справи було відкладено на 29.08.2017 року.

Проте, будучи сповіщеним про день та час слухання справи на 29.08.2017 року та 12.09.2017 року, адвокат Кузьмін Є.О. до суду апеляційної інстанції жодного разу не з'явився, ніяких клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подав, а тому, враховуючи, що адвокат Кузьмін Є.О. повторно не з'явився в судове засідання без поважних причин, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який, на противагу твердженням апелянта, складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, підписано відповідною посадовою особою, свідками та й самим ОСОБА_4, який визнав свою вину та просив обмежитись мінімальною відповідальністю; роздруківці тестування на алкоголь з використанням спеціального технічного засобу «Драгер», яка підтверджує факт перебування ОСОБА_4 у стані алкогольного сп'яніння, з показником вмісту алкоголю 1.31 ‰, та містить підпис ОСОБА_4 про ознайомлення з результатами тестування; акті огляду на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до яких у ОСОБА_4 було виявлено 1.31 ‰ алкоголю, а також письмових поясненнях свідківОСОБА_5 та ОСОБА_6, якими засвідчено факт проходження ОСОБА_4 огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», з показником тесту 1.31 ‰.

Що стосується доводів апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 не підписував, а підпис та пояснення від його імені зроблено іншою невідомою особою, оскільки він одразу відмовився від проведення будь-якого огляду за допомогою технічних засобів, так як скутером не керував, а був лише його пасажиром та потрапив на ньому у ДТП разом з іншою людиною, яка була за кермом та одразу з місця ДТП зникла, а працівники поліції скористались тим, що внаслідок ДТП він отримав перелом ноги та знаходився в шоковому стані і не міг повністю керувати своїми діями, змусили його пройти огляд, оскільки інших осіб біля мотоциклу окрім нього не було, то вони є безпідставними, оскільки апелянт не надав жодних доказів на підтвердження таких доводів.

При цьому, ні в протоколі про вчинення правопорушення, ні в роздруківці тестування на алкоголь з використанням спеціального технічного засобу «Драгер» ОСОБА_4 не вказав про те, що він не керував транспортним засобом та про свою незгоду з результатами перевірки на стан сп'яніння.

До того ж, ні апеляційна скарга, ні матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_4, вважаючи дії інспектора по складанню щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення неправомірними, ці дії він десь оскаржував.

А відтак, протилежні доводи, викладені в апеляційній скарзі розцінюються як спосіб захисту ОСОБА_4 та намагання ухилитися від відповідальності за вчинене.

Та обставина, що безпосередньо в суді не допитувались свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які брали участь у фіксуванні обставин зазначеного адміністративного правопорушення, не може свідчити про неповноту з'ясування всіх обставин справи, оскільки їх письмові пояснення відповідно до ст. 251 КУпАП були досліджені суддею та прийняті до уваги як такі, що узгоджуються з іншими доказами у справі та підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, який складений щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Тим більше, що в матеріалах справи відсутні і будь-які дані про те, що ОСОБА_4 або його захисник заявляли клопотання про виклик вказаних свідків, не міститься такого клопотання і в апеляційній скарзі, а отже твердження апелянта про неповноту дослідження судом обставин справи є надуманими.

Щодо доводів апелянта про те, що свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які зазначені в протоколі, на місці проведення огляду ОСОБА_4 на стан сп'яніння не було, то вони є надуманими та спростовуються сукупністю вищенаведених доказів у справі, а тому на увагу не заслуговують.

Таким чином, висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про вчинення ОСОБА_4 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події.

У відповідності з вимогами ст.ст. 33, 34 КУпАП суд, при накладенні стягнення на ОСОБА_4, врахував характер вчиненого правопорушення, і наклав стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Кузьміна Є.О. залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 22 травня 2017 року, якоюОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва ГорбІ.М.