Номер провадження: 33/785/1131/17
Номер справи місцевого суду: 523/3595/17
Головуючий у першій інстанції Боднар С. М.
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника - адвоката Жовтана Ю.В., потерпілого ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу захисника Жовтана Ю.В. на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 05.05.2017 року стосовно:

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в смт Поліське Київського обл., працюючого в.о. директора ДП МО України «Південьвійсьбуд», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців, а також стягнутий судовий збір у розмірі 320 грн.

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 16.02.2017 року о 23 год. 30 хв., ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Mitsubishi Lancer», держ. знак НОМЕР_1, рухався по вул. Чорноморського козацтва в м. Одесі. Порушивши вимоги п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, він не обрав безпечну швидкість, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ» держ. знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а пасажир ОСОБА_5 тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі захисник Жовтан Ю.В., не оспорюючи винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення зазначив, що адміністративне стягнення, накладене на нього є надто суворим з таких підстав:

- суд 1-ої інстанції порушив вимоги ст. 268 КУпАП, оскільки розглянув справу без участі ОСОБА_2, а про дату та час судового розгляду справи він не був повідомлений своєчасно і належним чином;

- судом застосовано надто суворе стягнення, оскільки не було враховано, що ОСОБА_2 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, щиро розкаявся, а потерпілі претензій до нього не мають;

- суд не врахував той факт, що позбавлення права керування транспортними засобами призведе до неможливості у повному обсязі виконувати свої професійні обов'язки та матеріально забезпечувати родину;

Посилаючись на зазначені доводи, захисник Жовтан Ю.В. просить змінити постанову суду в частині накладення стягнення, а саме накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, його захисникаЖовтана Ю.В., потерпілого ОСОБА_4, які підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та документи, надані стороною захисту, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за зазначених у постанові обставин, в апеляційній скарзі не заперечується, тому суд апеляційної інстанції вважає, що його дії кваліфіковані правильно за ст. 124 КУпАП, як порушення учасником дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення в частині накладення адміністративного стягнення характером вчиненого правопорушення, особою правопорушника, відсутністю обставин, що пом'якшують відповідальність, вчиненням правопорушення у стані алкогольного сп'яніння.

Разом з тим, такий висновок суду першої інстанції не можна вважати законним та справедливим через неповноту судового розгляду.

Так, суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_2, позбавивши його надати пояснення по суті справи та представити докази, які могли б вплинути на судове рішення.

Натомість, висновок суду про вчинення ОСОБА_2 правопорушення у стані алкогольного сп'яніння не відповідає дійсності, оскільки постановою Апеляційного суду Одеської області від 25.05.2017 року постанова Суворовського районного суду м. Одеси про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасована, а провадження у справі закрито.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_4 заявив, що він не має жодних претензій до ОСОБА_2, оскільки останній в повному обсязі відшклдував завдані йому збитки і просить пом'якшити накладене на нього адміністративне стягнення.

Окрім того, у випадках, коли санкція закону, по якому особа визнається винуватою, передбачає різні види стягнень, суддя при винесенні постанови, повинний мотивувати застосування того або іншого виду стягнення.

Як видно зі змісту мотивувальної частини постанови, суд першої інстанції не встановив обставин, що пом'якшують відповідальність правопорушника.

Разом з тим, відповідно до приписів ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Пунктом першим частини першої статті 34 КУпАП, передбачено, що обставинами, що пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнається щире розкаяння винного.

На порушення зазначених вище норм КУпАП, суд першої інстанції не врахував жодних обставин про особу порушника, а саме те, що ОСОБА_2 має сім'ю, працює і позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, щиро кається у вчиненому правопорушенні.

Окрім того, через неповноту судового розгляду, суд першої інстанції, при накладенні адміністративного стягнення, не врахував, що ОСОБА_2 вперше притягується до адміністративної відповідальності, потерпілий претензій матеріального характеру до нього не має, а інше судом не встановлено.

Обставиною, що пом'якшує відповідальність ОСОБА_2, відповідно до приписів ст. 34 КУпАП, є визнання вини та щире розкаяння.

Обставини, що обтяжують його відповідальність - відсутні.

Доводи апеляційної скарги стосовно щоденної необхідності у користуванні автомобілем, оскільки ця потреба пов'язана з його роботою, апеляційний суд вважає обґрунтованими.

У відповідності до приписів п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

За наявності таких даних, позбавлення ОСОБА_2 права керувати транспортними засобами, не можна визнати справедливим, законним і обґрунтованим, тому йому необхідно обрати більш м'який вид адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 34, 268, 293, 294 КУпАП апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Жовтана Ю.В. в інтересах ОСОБА_2, - задовольнити.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 05.05.2017 року стосовно ОСОБА_2, в частині накладення адміністративного стягнення, - змінити.

Накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області: Копіца О.В.