П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2017 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 12 травня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

захисника ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 12 травня 2017 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_2 02 березня 2017 року в 23 год. 10 хв., керуючи автомобілем «Ніссан», номерний знак НОМЕР_1, рухався біля будинку № 46 по проспекту Героїв Сталінграду в м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду, справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Одночасно апелянт ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що строк він пропустив із поважних причин.

Апелянт зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції не був присутнім. За день до судового розгляду подав до канцелярії суду клопотання про відкладення судового засідання у зв'язку з розглядом адміністративним судом справи про визнання неправомірними дій працівників поліції при складанні протоколу щодо нього. Суд не взяв до уваги клопотання та розглянув справу за його відсутності. Апелянт звертає увагу на те, що 13 червня 2017 року під час ознайомлення з матеріалами провадження дізнався про постанову суду, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження він пропустив з поважних причин.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Апелянт зазначає, що після зупинки та огляду його автомобіля, працівниками поліції було запропоновано йому пройти тест на визначення стану сп'яніння. Проте він відмовився проходити огляд на місці та запропонував поїхати до медичної установи, на що йому було відмовлено.

Апелянт вважає, що суд, розглядаючи справу щодо нього, порушив принципи повноти та об'єктивності судового розгляду, оскільки він не був присутнім при розгляді, не надав пояснення суду та доказів щодо його невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо нього закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 не пропустив строк на апеляційне оскарження, в той же час його апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 12 травня 2017 року судом ухвалене рішення про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП. Постанова суду отримана ним 13 червня 2017 року, що підтверджується розпискою, а апеляційна скарга надана 23 червня 2017 року.

З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свободпро право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безпосереднім судом, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 не пропустив строк на оскарження постанови, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Приймаючи рішення про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд мотивував його тим, що ОСОБА_2 в присутності понятих відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

На думку апеляційного суду, такий висновок суду не ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Ніссан», номерний знак НОМЕР_1, рухався біля будинку № 46 по проспекту Героїв Сталінграду в м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

Сам ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції не заперечував того, що він був зупинений працівниками поліції і що на їх пропозицію пройти огляд на стан сп'яніння на місці відмовився, оскільки бажав пройти його на місці зупинки.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція), у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп'яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Як вбачається з матеріалів провадження, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_2 у порушенні ним п. 2.5 ПДР України, суд першої інстанції фактично послався лише на протокол про адміністративне правопорушення від 02 березня 2017 року, в якому зазначено, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини), від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, однак, незважаючи на відсутність будь-яких пояснень ОСОБА_2 у протоколі, а також за наявності пояснень свідків, належним чином не перевірив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та не дав їм належної оцінки, що призвело до неповноти з'ясування фактичних обставин справи.

Апеляційний суд, переглядаючи справу в межах поданої апеляційної скарги, вважає, що матеріали провадження не містять достатніх та належних доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР України, яким передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, оскільки процедура проведення такого огляду, яка чітко регламентована ст. 266 КУпАП та вищезазначеною Інструкцією, була порушена.

За клопотанням захисника ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції були допитані свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які повідомили, що 02 березня 2017 року були свідками того, як ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою «Драгера», проте просив інспекторів поліції відвезти його до медичної установи для проходження огляду. Свідки зазначили, що бланк пояснень підписували в темну пору доби і не вчитувались в те, що в ньому написано про відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння в медичній установі.

Як вбачається із відеозапису, який наданий стороною захисту, ОСОБА_2 був зупинений працівниками поліції.

Апеляційний суд зазначає, що інформація, яка міститься на вказаному запису не спростовує та не підтверджує доводів апелянта про те, що ОСОБА_2 не погоджувався пройти огляд на визначення стану сп'яніння на місці зупинки, а просив їхати до медичного закладу та що поліцейськими порушений порядок проведення такого огляду.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки матеріали провадження не містять достатньо доказів, які б давали можливість поза розумним сумнівом зробити висновок про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд вважає, що за таких обставин постанова суду підлягає скасуванню із закриттям провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 12 травня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун