АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Гладій С.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 27 квітня 2017 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_3 звільнено від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з винесенням усного зауваження. Провадження у справі закрито.

Згідно з постановою судді, 26 лютого 2017 року ОСОБА_3, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1, вчинила насильство в сім'ї психологічного характеру відносно своїх батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в ході якого висловлювалася на їх адресу грубою нецензурною лайкою, внаслідок чого була завдана шкода їх психологічному здоров'ю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить указану постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Обґрунтовуючи такі вимоги апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначає про те, що у постанова суду викладені обставини, які не відповідають дійсності, не були зафіксовані протоколом, що своєї вини у вчиненому вона не визнавала. Натомість, на переконання апелянта, в матеріалах справи відсутні будь-які докази її вини, у зв'язку із чим висновки суду першої інстанції є надуманими і необґрунтованими.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3 та її захисника ОСОБА_6, які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, дослідивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, в тому числі,: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи вина дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положення ст. 251 КУпАП регламентують, що такі обставини, які підлягають доказуванню в справі, встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення, який, за змістом ч. 1 ст. 256 цього Кодексу, має містити, окрім іншого, суть адміністративного правопорушення і нормативний, що передбачає відповідальність за дане правопорушення; поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків; а також іншими документами.

Наведених вимог закону у справі за протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, щодо ОСОБА_3 не дотримано.

Так, за даним протоколом про адміністративне правопорушення серії АА 784380 від 9 березня 2017 року, складеним відносно ОСОБА_3, 26 лютого 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 стався сімейний конфлікт, в ході якого було вчинено психологічне насильство, чим вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Однак, за змістом диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинення насильства в сім'ї виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3, у ньому не розкрито суті вчиненого адміністративного правопорушення відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не зазначено у чому саме полягало психологічне насильство, та які конкретні дії свідчили про його вчинення.

Не перевіривши протокол про адміністративне правопорушення на предмет дотримання вимог щодо змісту та правильності складення, суддя визнав його достатнім і допустимим доказом у справі та поклав його в основу рішення про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні психологічного насильства.

Більше того, у постанові суду першої інстанції зазначено, що ОСОБА_3 вчинила насильство в сім'ї психологічного характеру відносно своїх батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в ході якого висловлювалась на адресу батьків грубою нецензурною лайкою, внаслідок чого була завдана шкода їх психологічному здоров'ю, хоча про такі дії ОСОБА_3 в протоколі взагалі не йдеться.

Такий висновок суду не знайшов свого підтвердження також іншими матеріалами справи.

Згідно з рапортом інспектора роти № 9 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в м. Києві Кучерука В.Ю., 26 лютого 2017 року до Солом'янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві звернулась громадянка ОСОБА_4 у зв'язку з конфліктом з її донькою, ОСОБА_3, яка висловлює погрози та вимагає від них продати належну їй частину квартири.

Про погрози зі сторони ОСОБА_3 йдеться і у письмових поясненнях потерпілої ОСОБА_4

Проте жодних доказів на підтвердження погроз матеріали справи не містять. Самі ж пояснення ОСОБА_4 носять загальний характер та зводяться до необхідності провести з дочкою профілактичної бесіди.

З листа заступника начальника Солом'янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві Борданова С.В. слідує, що відносно громадянки ОСОБА_4 у зв'язку з подіями, що відбувались 26 лютого 2017 року за адресою: АДРЕСА_1, також було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Тобто, з наявних в справі матеріалів вбачається, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виникла взаємна сварка на побутовому підґрунті.

Між тим, суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу. Тобто, вчинення насильства в сім'ї характеризується наміром, коли особа усвідомлює протиправність своїх дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, передбачає порушення охоронюваних законом прав потерпілого, наслідком чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, бажає цього або свідомо допускає настання таких наслідків.

В ході розгляду справи не встановлено обставин, які б свідчили про умисні дії ОСОБА_3, направлені на здійснення психологічного насильства, якими вона навмисно б спричиняла емоційну невпевненість та могла завдати або завдала шкоди психічному здоров'ю ОСОБА_4

З урахування наведеного, у справі відсутні докази на підтвердження вчинення ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно з п. 1 ст. 247 цього Кодексу, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 27 квітня 2017 року, якою ОСОБА_3 звільнено від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі за протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відносно ОСОБА_3 закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва С.В. Гладій

Справа: № 33/796/1404/2017

Категорія: ч. 1 ст. 173-2 КУпАП

Суддя в першій інстанції: Педенко А.М.

Суддя апеляційного суду: Гладій С.В.