АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 766/4697/17 Головуючий в суді І інстанції:Смирнов Г.С.
Номер провадження: 33/791/307/17 Доповідач:Бездрабко В.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2017 року м. Херсон

Суддя Апеляційного суду Херсонської області Бездрабко В.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 28 березня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення за ст.130 ч.1 КУПАП відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та відносно нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

В постанові суду зазначено, що ОСОБА_3 13 березня 2017 року о 16:58 год., в м.Херсоні по вул. Миколаївське шосе, керував транспортним засобом марки ГАЗ 2757, номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився за допомогою приладу «Драгер 0252», який показав результат 1.58%.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу з письмовим клопотанням про поновлення строків на апеляційне оскарження постанови суду від 28 березня 2017 року.

В обґрунтування клопотання зазначив, що суд першої інстанції постанову у вказаній справі виніс без його участі, копія якої отримана ним 15 червня 2017 року, що вплинуло на строк підготовки та подачі апеляційної скарги, у зв'язку із чим просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 28 березня 2017 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує на незаконність та необґрунтованість зазначеної постанови, пославшись на те, що в порушення вимог ст. 268 КУпАП, провівши розгляд справи без його участі, порушив його право на захист. Місцевий суд неповно з'ясував фактичні обставини справи та належним чином не дослідив докази на підтвердження його вини у скоєнні правопорушення і не врахував при призначенні покарання малозначність вчиненого ним діяння та його особу, з приводу чого просив постанову скасувати та прийняти нову постанову про звільнення його від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, або закрити провадження по справі, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи у сукупності з доводами апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП - постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався без участі ОСОБА_3, а дані про отримання ним копії постанови в матеріалах справи відсутні, апеляційний суд вважає за можливе прийняти до уваги посилання ОСОБА_3 про отримання ним копії постанови 15 червня 2017 року та визнати, що строк на апеляційне оскарження постанови заявник пропустив з поважної причини, а тому він підлягає поновленню.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність постанови суду про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП - апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційним судом встановлено, що відносно ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого він, 13 березня 2017 року о 16:58 год., в м.Херсоні, по вул.Миколаївське шосе, 5 км. керував вантажним автомобілем марки ГАЗ 2757, номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП - керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку, із застосуванням приладу «Драгер ARHJ-0252» в присутності двох свідків, який згідно тесту № 62 показав результат 1,58 проміле.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно розглянув справу і прийняв правильне по суті рішення.

Так, вина ОСОБА_4 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №151067 від 13 березня 2017 року;

- даними алкотестера «Драгер ARHJ-0252», згідно якого результат тесту - 1,58 проміле, що є перевищенням допустимої мінімальної концентрації алкоголю в крові;

- актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів ;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтвердили, що були запрошені в якості свідків під час проведення огляду на стан сп'яніння водія ОСОБА_3, який на місці зупинки транспортного засобу, в їх присутності продув алкотестер «Драгер», результат огляду становив 1,58 проміле. Водій погодився із результатом огляду та від медичного огляду в лікарняному закладі відмовився (а.с.6);

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 зазначеними в протоколі про адміністративне правопорушення, згідно яких останній погодився із викладеними в протоколі фактами .

Відповідно до ч.2 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить відповідна відмітка в протоколі про адміністративне правопорушення, з яким порушник був ознайомлений та підписав, а тому доводи апеляційної скарги щодо порушення права ОСОБА_3 на участь у розгляді справи є неприйнятними.

Посилання ОСОБА_3 на невідповідність складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст.256 КУпАП, а саме не зазначення точної адреси місця проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і, як наслідок неповідомлення його судом про розгляд справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд до уваги не приймає.

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються в тому числі відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення). Інших вимог, щодо зазначення точної адреси зареєстрованого місця проживання правопорушника вказана норма не містить.

Згідно із ч.3 ст.256 КУпАП, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності наділена правом подати свої пояснення та зауваження щодо змісту протоколу, однак ОСОБА_3, підписуючи протокол, жодних зауважень щодо його змісту не зазначив, а тому його незгода із вказаною в протоколі адресою місця проживання є безпідставною, тим більше, що при складанні протоколу він особисто повідомив працівникам поліції, адресу свого тимчасового місця проживання, що була зазначена ними в протоколі, і адресу зареєстрованого місця проживання.

Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують та пом'якшують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, не встановлення судом данних про особу порушника, з огляду на наведену норму закону н впливає на вирішення судом питання про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не містить альтернативних видів та меж адміністративного стягнення.

Доводи апеляційної скарги про те, що вчинене ОСОБА_3 адміністративне правопорушення не спричинило негативних наслідків, що, на його думку, свідчить про малозначність вчиненого ним діяння, та наявність підстав для звільнення від адміністративної відповідальності та обмеження усним зауваженням, апеляційний суд вважає неспроможними.

Згідно ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Вчинене ОСОБА_3 адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке полягає в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, за своїм характером має підвищену суспільну небезпеку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом, який є джерелом підвищеної небезпеки, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, тим самим своїми діями ставив під загрозу життя та здоров'я осіб, що перебували поруч, а також міг заподіяти майнової шкоди.

При цьому, посилання ОСОБА_3 на те, що правопорушення було вчинене ним у промисловій зоні, а не на вулиці не підтверджені належними та допустимими доказами та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки нормою ч.1 ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. При цьому місце вчинення вказаного адміністративного правопорушення значення не має, оскільки це не зменшує рівень суспільної небезпеки такого адміністративного правопорушення, а тому підстави для застосування положень ст. 22 КУпАП та звільнення ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності за малозначністю діяння, відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги є неспроможними та такими, що висновки суду не спростовують, оскільки не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови, а тому підлягають відхиленню.

На підставі вищенаведеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу в їх сукупності, суд апеляційної інстанції вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції дотримано вимоги діючого законодавства, правильно враховано характер вчиненого правопорушення, ступінь суспільної небезпеки скоєного та ступінь вини ОСОБА_3, а тому доводи апеляційної скарги визнає безпідставними та такими, що спростовуються зібраними та дослідженими у справі доказами.

Висновок суду про доведеність вини у вчиненні ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП є законним та обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП - за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 28 березня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Херсонського міського суду Херсонської області 28 березня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_3 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Херсонської області В.О. Бездрабко