АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/334/17 Справа № 711/2621/17 Головуючий по 1 інстанції Угорчук В. В.
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Дмитренко М. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2017 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Дмитренко М.І., за участю ОСОБА_3 та його представника - адвоката Хорошого І.В., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Хорошого І.В. на постанову судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 квітня 2017 року, якою на

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Звенигородка Черкаської області, не працюючого, інваліда 2 групи, мешканця АДРЕСА_1, -

накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, -

в с т а н о в и в :

Згідно з матеріалами адміністративної справи, ОСОБА_3 біля 22 год. 10 хв. 31.03.2017 р. по бульв. Шевченка, 299 в м. Черкаси керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою судді, адвокат ОСОБА_4, який представляє інтереси ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що постанова є незаконною та необґрунтованою, винесеною з явним порушенням діючого законодавства внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права та такою, що підлягає скасуванню з мотивів невідповідності висновків суду обставинам справи. Звертає увагу, що ОСОБА_3 алкогольних напоїв не вживав, приймає лікарські засоби, які виключають вживання алкоголю. Працівники поліції декілька разів давали продувати тестер на наявність алкоголю, однак, зі слів поліцейських результати були різними. Жодного разу поліцейський так і не показав ОСОБА_3 результатів тестування. В порушення п. 6 Розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС та Мінохорониздоров'я № 1452/735 від 09.11.2015 року огляди на стан алкогольного сп'яніння проводились без участі будь-яких свідків. При цьому були присутні лише знайомі ОСОБА_3 Потім поліцейські привели двох чоловіків в якості свідків і показавши їм якісь роздруковані результати з приладу Драгер, повідомили ОСОБА_3 що він перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Необґрунтованим є відхилення судом доводів ОСОБА_3 про те, що його змусили декілька разів проходити тест на газоаналізаторі і про те, що він не відмовлявся пройти огляд в закладі охорони здоров'я в разі його оформлення належним чином, зокрема, в разі видачі йому направлення на такий огляд, в чому йому поліцейські відмовили.

При цьому суд знову ж таки послався на відеозапис, який, не тільки не відображає всіх подій, які мали місце, а й взагалі не являється доказом і здобутий з порушенням законодавства.

Отже, адвокат наголошує, що матеріали адміністративної справи не мають жодного допустимого доказу, який би свідчив про те, що ОСОБА_3 перебував в стані алкогольного сп'яніння і що він відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення ОСОБА_3 та його представника -адвоката Хорошого І.В., які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, свідка ОСОБА_5, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не обґрунтоване відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону, та внаслідок чого виніс незаконну та необґрунтовану постанову.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, особи, які керують в тім числі і транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп'яніння.

Такий огляд проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліцейським у присутності двох свідків.

В разі незгоди водія з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Направлення особи для огляду на стан сп'яніння і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 повідомив, що поліцейським заявив тоді, що поїде до диспансеру тільки після того, як в передбаченому Інструкцією порядку та згідно додатку № 1 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС та Мінохорониздоров'я № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція), вони складуть відносно нього адмінпротокол про керування автомобілем в стані алкогольного сп'яніння та оформлять направлення на огляд де вкажуть номер цього адмінпротоколу.

Однак, працівники поліції відмовились складати адмінпротокол та оформлювати направлення на огляд.

В порушення п. 10 Інструкції, поліцейські не тільки не склали в його присутності та в присутності свідків Акт огляду на стан алкогольного сп'яніння, форма якого передбачена додатком 2 до Інструкції, а й не вручили йому один його примірник.

Крім того, під час апеляційного розгляду ОСОБА_3 пояснив, що він не відмовлявся від проходження огляду в закладі охорони здоров'я, а лише вимагав його проведення в порядку, визначеному законом, в адмінпротоколі він зазначив, що з правопорушенням «не згоден».

До того ж, суд не врахував і не дав оцінки тому факту, що працівники поліції не пред'явили ОСОБА_3 на його вимогу відповідний сертифікат та свідоцтво про повірку спеціального технічного засобу.

Суд першої інстанції при вирішенні справи та накладенні на ОСОБА_3 адмінстягнення керувався доказами, які були одержані з порушенням закону.

Так, суд послався на рапорт поліцейського Ярмоли О.А., як на доказ вини ОСОБА_3 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Але, рапорт є внутрішнім службовим документом, який не відображає фактичних подій, які мали місце, а тому в силу ст. 251 КУпАП доказом бути не може.

Крім того, суд послався на відеозапис події, який був зроблений за допомогою відеокамери, закріпленої на форменому одязі.

Згідно листа Управління патрульної служби МВС в м. Києві № ЗЗ/л-989 від 22.10.2015 року, відеозапис з нагрудної відеокамери поліцейського не являється доказом вчинення адмінправопорушення, оскільки така відеокамера не сертифікована належним чином у відповідності до вимог чинного законодавства.

Так, такий технічний засіб, як «відеокамера, закріплена на форменому одязі», відсутній в «Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху», затвердженого Наказом МВС № 33 від 01.03.2010 року (далі - Наказ № 33).

Однак, суд не врахував того факту, що цей відеозапис не тільки не являється доказом, але й був одержаний з порушенням закону, а тому суд необгрунтовано визнав його доказом.

Згідно п. 3.5. Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції № 100 від 03.02.2016 року, після активації нагрудної відеокамери, все спілкування повинно бути записане безперервно.

Однак, як вбачається з наявних в матеріалах дисків, на них знаходиться чотири окремі відеозаписи, що свідчить про те, що на них або відображені не всі події, а лише вибірково, або те. що вони піддавались редагуванню, з видаленням певних частин.

В такому разі відеозапис не може використовуватись як належний та допустимий доказ, оскільки він не відображає всіх подій, які мали місце.

Згідно п. 5.4. зазначеної Інструкції, відеозаписи можуть надаватись судовим органам виключно на їх офіційний запит.

В свою чергу, в п. 4 Наказу Департаменту патрульної поліції № 14/1 від 24.11.2015 року «Про порядок зберігання, використання відеозапису з відео реєстраторів патрульних» конкретизовано, яким повинен бути такий офіційний судовий запит - ухвала суду, що набрала законної сили, щодо надання у розпорядження фрагменту відеозапису.

Однак, в матеріалах справи ухвала суду, що набрала законної сили, щодо надання у розпорядження фрагменту відеозапису відсутня, що свідчить про його незаконне отримання та використання судом.

Всі ці обставини прямо свідчать про незаконність одержання цього запису, його недостовірність, а тому неможливість визнання і використання як доказу.

Суд не встановив, чи був цей відеозапис здійснений тим технічним засобом, який дозволений до використання вказаним переліком.

Заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що в порушення ч. 2 ст. 266 КУпАП та п. 6 Розділу 2 Інструкції, огляд на стан сп'яніння був проведений без присутності двох свідків.

Це підтверджується показами свідка ОСОБА_5, які він надав при апеляційному розгляді справи, що був запрошений працівниками поліції для підтвердження того, що водій ОСОБА_3 перебував в стані алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння. Проте, безпосередньо сам огляд з використанням спеціального пристрою відбувався без його присутності.

Все вищевикладене свідчить про відсутність належних доказів, які б свідчили про наявність в діях водія ОСОБА_3 складу адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Суд першої інстанції не достатньо перевірив доводи ОСОБА_3 та матеріали адмінсправи, в результаті чого виніс незаконну та необґрунтовану постанову, яка підлягає до скасування із закриттям провадження у справі, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу та події адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Хорошого І.В. - задовольнити.

Постанову судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 квітня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_3 закрити за відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя М. І. Дмитренко