Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №334/6128/17 Головуючий в 1 інст. Добрєв М.В.
Провадження №33/778/811/17 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2017 року місто Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі судді Дадашевої С.В.,

за участю особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_2,

розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 з апеляційною скаргою останнього на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 20 жовтня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який працює в ПАТ «Юрія», проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 13 вересня 2017 року о 09 годині 12 хвилин в м.Запоріжжя по вул.Айвазовського, біля буд.9, керував автомобілем НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння, огляд на стан сп'яніння проводився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків за допомогою технічного пристрою Alkotester Drager, результат 1,10 проміле, чим порушив п.2.9 а ПДР України.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду, ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, окрім вимог щодо скасування оскаржуваної постанови та передачі його на поруки колективу ПАТ «Юрія» для здійснення заходів громадського впливу, заявив клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

У клопотанні зазначив, що копію постанови суду він отримав лише 27 жовтня 2017 року, а тому вчасно подати апеляційну скаргу він не мав можливості.

На думку апеляційного суду, заявлене апелянтом клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки обставини, на які посилається апелянт, підтверджуються матеріалами справи, а пропуск вказаного строку є незначним - 1 день.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вищевказану постанову суду першої інстанції скасувати та передати його на поруки колективу ПАТ «Юрія» для здійснення заходів громадського впливу. В обґрунтування своїх вимог вказує на невідповідність висновків суду, викладених у постанові, фактичним обставинам справи, оскільки у судовому засіданні та клопотанні він визнав факт вживання спиртних напоїв напередодні і щиро розкаявся. Крім того зазначає, що фактично його огляд на стан сп'яніння проведений несправним та не сертифікованим вимірювальним приладом, який відсутній у Переліку технічних засобів, затвердженому наказом МВС №33 від 01 березня 2010 року, із залученням свідків, які є зацікавленими особами. Також апелянт вказує на те, що при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції були допущені грубі порушення. Разом з цим, ОСОБА_2 вказує і на те, що він офіційно працевлаштований водієм, дуже позитивно характеризується за місцем роботи, ніколи не вчиняв адміністративних правопорушень, має на утриманні батька - інваліда І групи, неповнолітню дитину, які в разі втрати ним роботи залишаться без коштів на існування.

Вислухавши ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

Так, вчинення ОСОБА_2 вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №227949 від 13 вересня 2017 року, зі змістом якого ОСОБА_2 ознайомився, копію отримав, йому роз'ясненні права та обов'язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, що засвідчив своїм особистим підписом (а.с.1); а також відомостями з акту огляду на стан сп'яніння та роздруківки результатів приладу Драгер, згідно з якими, у водія ОСОБА_2 виявлені ознаки сп'яніння та результати огляду на стан сп'яніння склали 1,10 проміле (а.с.4-6); поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які підтвердили факт проходження ОСОБА_2 огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу Драгер, та його результати, які склали 1,10 проміле (а.с.7-8). Обставин, які б ставили під сумнів достовірність пояснень вказаних свідків, не встановлено.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд заслухав пояснення ОСОБА_2, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що під час складання поліцейськими відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення були допущені грубі порушення вимог діючого законодавства, не підтверджуються будь-якими доказами. Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_2 у встановленому законом порядку оскаржував дії працівників поліції.

Доводи ОСОБА_2 про те, що його огляд на стан сп'яніння проведений працівниками поліції за допомогою приладу Alcotest Drager №6820, який відсутній у Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, повинен бути визнаний незаконним, а його результати недійсними, є також необґрунтованим, виходячи з наступного.

Так, відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02 липня 2015 року, тимчасово, до 31 грудня 2016 року, дозволяється функціонування в складі поліції державної автомобільної інспекції, саме для використання в підрозділах якої і був затверджений відповідний Перелік технічних засобів. Враховуючи те, що огляд ОСОБА_2 проводився 13 вересня 2017 року працівникам патрульної поліції, після ліквідації органів ДАІ, тому доводи апелянта про незаконність застосування приладу Alcotest Drager №6820 є безпідставними.

Крім того, діючим законодавством та відомчими актами, які зареєстровані в Міністерстві юстиції України, для працівників поліції встановлений інший порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп'яніння.

Згідно з положеннями пункту 2 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МВС/МОЗ від 09 листопада 2015 року №1452/735, поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Всім вказаним вимогам Інструкції зазначений Alcotest Drager №6820, номер приладу ARHJ-0263, відповідає, має сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, останнє калібрування пройшов 14 вересня 2016 року, що додатково перевірено при апеляційному розгляді.

Суд першої інстанції обґрунтовано критично поставився до висновку лікаря КУ «ЗОНД» від 13 вересня 2017 року, який наданий у судовому засідання ОСОБА_2, та яким засвідчено відсутність у останнього ознак алкогольного сп'яніння, оскільки зазначений огляд ОСОБА_2 пройдений поза межами строків та з порушенням порядку, встановлених ч.4 ст.266 КУпАП.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника, та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Долучені до апеляційної скарги характеристики, докази роботи ОСОБА_2 на посаді водія, та наявність у нього на утриманні батька - інваліда та неповнолітньої дитини, не можуть слугувати підставою для зміни накладеного на ОСОБА_2 стягнення, оскільки санкція ч.1 ст.130 КУпАП є безальтернативною, тобто не передбачає іншого більш м'якого виду стягнення.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

З врахуванням характеру та суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, а також ставлення самого правопорушника до вчиненого, підстав для застосування положень ст.21 КУпАП та звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу не вбачається.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 20 жовтня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 20 жовтня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області С.В. Дадашева