Номер провадження: 33/785/902/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі судді Копіци О.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 01.11.2016 року, відносно

Антонова Ігоря Олександровича, 02.09.1984 року народження, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 74 кв. 36,

-про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і підданий стягненню у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік за те, що 24.09.2016 року о 22 год. 20 хв. він, порушивши вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, на вул. Чорноморців в с. Сухий Лиман Овідіопольського району Одеської області керував автомобілем «КІА SPORTAGE» (номерний знак НОМЕР_1) з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), а від проходження медичного огляду відмовився у присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що з постановою суду категорично на погоджується, з огляду на наступне:

- 24.09.2016 року о 22 год. 20 хв. він, під час керування автомобілем не перебував у стані алкогольного спяніння, а відмовився від проходження медичного огляду у медичному закладі, оскільки поспішав до лікарні, адже його дружина пошкодила ногу;

- він не відмовився від проходження огляду за допомогою приладу «Драгер», але йому такий огляд запропоновано не було;

- щодо показань свідків про почервоніння очей та нестійку ходу, він зазначає, що напередодні дуже втомився, адже майже добу не спав у звязку з сімейними обставинами;

- після завершення термінових справ, він звернувся до медичного закладу та пройшов огляд на стан алкогольного спяніння і отримав довідку про відсутність алкоголю в організмі, яку надіслав до УДАІ, але відповіді не отримав;

- суд помилково зазначив у постанові, що в судовому засіданні він визнав свою вину, але він не міг визнати свою вину, оскільки був тверезий;

- суд не обґрунтував застосування адміністративного стягнення, лише формально зазначив, що враховує відомості про особу правопорушника, обставини, що помякшують та обтяжують стягнення, але не зазначив, які саме;

- суд не врахував, що він позитивно характеризується, має сімю та батьків, які потребують його допомоги, а керування автомобілем є єдиним джерелом доходу сімї.

Посилаючись на наведені доводи, ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі припинити.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_2не зявився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Будь-яких клопотань від ОСОБА_2 про відкладання розгляду справи не надійшло.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Право доступу до суду апеляційної інстанції для оскарження рішення суду є невідємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що дії ОСОБА_2 по не зявленню до суду свідчить про зловживання наданими йому процесуальними правами та на затягування розгляду справи.

Більш того, відповідно до ч.4 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

З огляду на вищевикладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_2 на підставі доводів, викладених в ній, а також доказів, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, свій висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував: змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №153318 від 24.09.2016 року (а.с. 2), з якого випливає, щоОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння; письмовими поясненням свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 3, 4), які підтвердили, що водій ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння.

Відповідно до приписів п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій зобовязаний, на вимогу працівника поліції, пройти у встановленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що поліцейські не запропонували йому пройти медичний огляд на стан спяніння в медичній установі, оскільки працівники поліції діяли в межах наданим їм повноважень та вимог «Інструкції», з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 п. 6 Інструкції огляд на стан спяніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Частиною 2 зазначеної Інструкції визначений порядок проведення огляду на стан алкогольного спяніння поліцейським і оформлення його результатів, а саме відповідно до ч.2 п. 6, 7 огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП (далі заклад охорони здоровя).

Аналізуючи зазначенні положення Інструкції, апеляційний суд вважає, що поліцейські керувались положеннями даної інструкції. При цьому, суд враховує, що від ОСОБА_2скарг та зауважень на дії працівників поліції не поступало, тому його доводи апеляційної скарги є намаганням уникнути відповідальності за вчинення правопорушення.

Обєктивно оцінивши докази у справі, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення і правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вони є надуманими і безпідставними, оскільки обєктивно спростовуються наведеними вище доказами, не довіряти яким, підстав немає.

До того ж, ОСОБА_2 не надав жодного доказу на підтвердження доводів своєї апеляційної скарги.

Отже, під час апеляційного розгляду справи встановлено, що її фактичні обставини встановлені суддею суду першої інстанції правильно, а вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП доведена доказами, які є належними та допустимими.

Відповідно до приписів ст.ст. 33-36 КУпАП, накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення, суд першої інстанції правильно застосував стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами.

У відповідності до приписів п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу чи протест прокурора без задоволення, а постанову без змін.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови судді суду першої інстанції, - немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 33, 268, 280, 285, 294 КУпАП, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 01.11.2016 року про накладення на ОСОБА_2 стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца