АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 637/1326/16-п Головуючий суддя І інстанції Тордія Е. Н.
Провадження № 33/790/232/17 Суддя доповідач Чопенко Я.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 травня 2017 року м. Харків

Суддя апеляційного суду Харківської області Чопенко Я.В., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Спаскіна Д.А., розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 24січня 2017 року, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1, 1989 року народження, уродженець Тюменської області Російської Федерації, громадянин України, мешканець с. Раївка Шевченківського району Харківської області,

- визнаний винним в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню - штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

В судовій постанові зазначено, що з протоколу про адміністративне правопорушення від 14 листопада 2016 року (серія АП2 229075) вбачається, що біля 01.20 год. на вул. Харківський шлях в с.м.т. Шевченкове біля КХП, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ВАЗ 2109 державний номер НОМЕР_1, не зупинився на вимогу працівників ВП які застосували для цього жезл та свисток. Окрім того відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення (серія АП2 229074) ОСОБА_1 14 листопада 2016 року біля01.20 год. керував транспортним засобом ВАЗ 2109 державний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст.ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити, посилаючись на неповноту розгляду справи, а також на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, зазначає що суд не повно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, формально підійшов до вивчення обставин справи, виніс необґрунтоване та занадто суворе рішення.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Спаскіна Д.А. на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245,251,252,280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 порушенні правил дорожнього руху.

Так, згідно наданих суду матеріалів, вбачається, що для об'єктивної оцінки дій ОСОБА_1, по справі судом був допитаний сам ОСОБА_1, працівники поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4, фельдшер Шевченківської ЦРЛ ОСОБА_5, вивчені матеріали справи яким судом першої інстанції була надана належна правова оцінка.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що відносно нього застосоване дуже суворе покарання, однак санкція частини першої статті 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Таким чином, законодавець не передбачив альтернативного стягнення. Так особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, піддається адміністративному стягненню у вигляді штрафу з обов'язковим позбавленням права керування транспортним засобом.

Суд першої інстанції при накладенні стягнення виконав вимоги, передбачені ст. 33 КУпАП.

Також, хоча ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та в судовому засіданні апеляційної інстанції і посилався на те, що 14.11.2016 року його автомобіль було викрадено, а тому він фізично не міг керувати своїм автомобілем, однак із заявою про викрадення він до органів внутрішніх справ не звертався, а тому це твердження апеляційний суд не бере до уваги, оскільки воно нічим не підтверджується і розцінюється як позиція захисту з метою уникнення від відповідальності за скоєне правопорушення.

Пояснення осіб які є родичами ОСОБА_1 апеляційний суд до уваги не приймає оскільки вони є заінтересованими особами.

Більш того в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

До того ж він стверджував, що працівниками поліції йому не було роз'яснено його прав, як особі яка притягається до адміністративної відповідальності.

Однак з протоколів вбачається, що ОСОБА_1 власноручно своїм підписом засвідчив те, що йому роз'яснено його права і обов'язки.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказує що відмовився від дачі пояснень та тільки підписав протоколи про адміністративні правопорушення.

Ці пояснення є неспроможними, оскільки вивчивши ці протоколи (а.с. 3, 9) вбачається, що ОСОБА_1 власноруч зазначив своє відношення до зазначеного у протоколах та надав письмові пояснення (а.с.11).

Між тим, протоколи про адміністративне правопорушення складені уповноваженою державою особою і дії посадової особи що їх складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на відеозапис, де неможливо ідентифікувати автомобіль, який переслідували працівники поліції.

Апеляційна інстанція не приймає це до уваги, оскільки в протоколах про адміністративні правопорушення не зазначено, що до матеріалів справи додається відеозапис правопорушень, а також матеріали справ не містять запитів суду до органів поліції з вимогою надати такий запис.

Факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого 14.11.2016 року ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Це також підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_5, яка пояснила, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп'яніння, вів себе неадекватно та не реагував на зауваження лікаря та працівників поліції.

Також перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп'яніння своїм підписом в протоколі засвідчив свідок ОСОБА_6

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.4, 2.9А ПДР України, в результаті чого скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-2, ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляції не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду Харківської області від 24.01.2017 року щодо притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, до адміністративної відповідальності за ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області Я.В. Чопенко