Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/845/17 Головуючий в 1-й інстанції - Антоненко М.В.
Єдиний унікальний № 331/4910/17 Доповідач в 2-й інстанції - Фомін В.А.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2017 року стосовно нього, в якій також порушується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення,

в с т а н о в и в:

постановою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2017 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого водієм у ЗЗЖБІ, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 320 грн.

Як зазначено в постанові, 09.07.2017 року приблизно о 20-20 год., ОСОБА_2 керував автомобілем ЗАЗ Сенс, реєстраційний номер НОМЕР_1, біля будівлі № 1 по Прибережній Магістралі в м. Запоріжжя у стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився на місці зупинки за допомогою технічного засобу «Драгер». Результат тесту виявився позитивним та склав 1,50 проміле.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що через виконавчу службу 02.11.2017 року йому стало відомо, що постановою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2017 року його визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначену постанову він отримав 08.11.2017 року через канцелярію суду, згідно його заяви. З оскаржуваною постановою він категорично не погоджується, та вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП, відтак постанова підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю. Так, суд розглянув справу у його відсутність, чим допустив порушення процесуальних норм права, оскільки позбавив його можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, надати пояснення, заявити клопотання про виклик поліцейського, про допит свідків та витребування доказів, а саме: сертифікату відповідності та свідоцтва про чергову повірку робочого засобу вимірювальної техніки Drager, дозволу на застосування приладу Drager, наданий МОЗ або Держспоживстандартом, який використовували при замірах та складенні протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №007221 від 09.07.2017 року. В матеріалах справи відсутні відомості про те, що він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, судова повістка, яка направлена ОСОБА_2, повернута до суду без вручення, із позначкою «за закінченням строку зберігання». Також зазначає, що суддя направив всього одну повістку і після першої неявки, не повторивши виклик до суду, виніс постанову. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що розгляд адміністративної справи відбудеться 24.07.2017 року о 10-00 в Олександрівському районному суді міста Запоріжжя, коли Олександрівського районного суду в місті Запоріжжя не існує взагалі. Не вбачаючи на це, йому пояснили, що є Жовтневий районний суд в місті Запоріжжя, куди він прибув 24.07.2017 року та на дошці об'яви не знайшов свого прізвища та розгляду його справи 24.07.2017 року о 10-00, як було зазначено поліцейським в протоколі, після чого він звернувся до канцелярії суду, де йому повідомили, що 24.07.2017 року о 10-00 не має розгляду справи за його прізвищем та сказали чекати повістку про виклик до суду. Однак, ніяких повісток від Жовтневого районного суду він не отримував взагалі. Також звертає увагу, що він згідно паспорту України не ОСОБА_2, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення та в рішенні суду від 14.08.2017 року, а ОСОБА_2 Крім того, в протоколі про проведення тесту приладом «Драгер» взагалі вказана людина за прізвищем ОСОБА_8, яке закреслено та написано прізвище ОСОБА_2, на цьому ж аркуші в графі дата народження вказано рік 1979, коли він народжений в 1969 році згідно адміністративної справи, тобто тест проведений з іншою людиною, а виписаний на ОСОБА_2. Між тим, суд в достатній мірі не з'ясував всіх обставин справи, не перевірив докази, які наявні в матеріалах адміністративної справи, та не дав їм належної оцінки. Свої висновки, викладені у постанові, суд належним чином не вмотивував. В протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №007221 від 09.07.2017 року поліцейський ОСОБА_5 взагалі не вказав ознак сп'яніння. Перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський ОСОБА_5 не проінформував його про порядок застосування спеціального технічного засобу та не надав сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, в свою чергу, суддею в судовому засіданні цим обставинам не була надана оцінка. Згідно роздрукованої паперової інформації з приладу Драгер, останнє калібрування відбувалося 14.09.2016 року, однак прилад «ALKOTEST DRAGER 6820» має бути калібрований кожні шість місяців, тому на день складання протоколу 09.07.2017 року калібровка прибору була прострочена, про що свідчать також зазначені не вірні покази температури навколишнього середовища. Так, було встановлено, що 09.07.2017 року температура була не 25 градусів, а 17 градусів тепла, однак на квитанції зазначена температура 25 градусів тепла. Крім того, огляд ОСОБА_2 на стан сп'яніння був проведений інспектором поліції за допомогою технічного засобу «ALKOTEST DRAGER 6820», який відсутній у Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, який затверджений наказом МВС №33 від 01 березня 2010 року, та який дійсний на день складання протоколу. Акт огляду на стан сп'яніння не має дати та прив'язки, до якого протоколу він відноситься. Адреса свідка ОСОБА_6 зазначена вул. Червоногвардійська, якої немає в переліку вулиць, що свідчить про те, що поліцейський ОСОБА_5 не бачив документи цього свідка. В направленні зазначений медичний заклад, який не існує в місті Запоріжжя з такою назвою, а існує КУ ЗОНД ЗОР, також в цьому документі одночасно записано, що поліцейський доставив, а поряд не доставлявся в медичний заклад ОСОБА_2 Цієї ж інформації не має в показах свідків подій ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які в своїх поясненнях взагалі не згадують чи направлявся правопорушник ОСОБА_2, чи отримував він взагалі направлення до медичного закладу, чи згоден він був чи ні проїхати до медичного закладу. На цих же поясненнях відсутній підпис інспектора поліції ОСОБА_5, який відбирав чи не відбирав ці пояснення свідків. В постанові суд формально послався на докази, які містяться в матеріалах справи, навівши тільки їх назву, не вказавши індивідуальних ознак (номеру, дати, особи, яка складала та інше), не проаналізувавши їх, та не надавши їм належної правової оцінки. Крім того, суддя при призначенні йому покарання не врахував обставини, які вказані в ст. 33 КУпАП, а тільки перерахував їх. Крім того, зазначає, що згідно матеріалів адміністративної справи постанова суду була направлена ОСОБА_2 після набрання нею законної сили, що позбавило його вчасно подати апеляційну скаргу, та взагалі постанова не була вручена, про що свідчить конверт та відмітка пошти на конверті «повернутий за закінченням строку зберігання».

На підставі викладеного, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14.08.2017 року; постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_2 та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, аргументи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження і скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог ст.ст. 289, 294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанову судді ОСОБА_2 не отримав (принаймні в матеріалах справи відсутні відомості про це), а його представник отримав копію постанови 08 листопада 2017 року.

З огляду на загальні засади правосуддя, які гарантують людині право на апеляційне оскарження, той факт, що ОСОБА_2 не приймав участь в судовому засіданні і копію постанови його представник отримав у листопаді 2017 року, причини пропуску строку на апеляційне оскарження можна визнати поважними, внаслідок чого цей строк підлягає поновленню.

Щодо вимог апеляційної скарги по суті.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону суддя місцевого суду не дотримався, оскільки обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не з'ясував, та не перевірив правильність складання матеріалів адміністративної справи, в тому числі, і протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2

Судом апеляційної інстанції встановлено, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення особу ОСОБА_2 було встановлено на підставі посвідчення водія, відповідно якого прізвище останнього - ОСОБА_2 Однак, згідно копії паспорта громадянина України його прізвище - ОСОБА_2

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, а посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус. З огляду на зазначені обставини, на переконання суду апеляційної інстанції, в постанові суду мають бути зазначені анкетні відомості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ті, що вказані саме у паспорті громадянина України. Суддею першої інстанції зазначені розбіжності в прізвищах особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності, не встановлені і протиріччя не усунені.

Як було зазначено вище, ОСОБА_2 з об'єктивних обставин не приймав участь у розгляді справи. Той факт, що судом на адресу його проживання однократно була направлена повістка, не свідчить про належне виконання судом вимог щодо виклику особи в судове засідання. На переконання суду апеляційної інстанції, з огляду того, що в протоколі були не правильно зазначені назва суду і час розгляду справи, що повістка повернулася до суду із позначкою за закінченням строку зберігання, суд мусив хоча б одного разу відкласти розгляд справи і здійснити повторний виклик ОСОБА_2

З огляду на той факт, що ОСОБА_2 не приймав участь у судовому засіданні під час розгляду справи стосовно нього, останній не зміг надати судді пояснення, які, на переконання суду апеляційної інстанції, суттєво могли вплинути на правильність прийнятого за результатом розгляду справи рішення.

Так, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі вказує на процесуальні порушення, допущенні інспекторами поліції під час оформлення матеріалів справи і під час проведення огляду на стан сп'яніння, а також ставить під сумнів показання самого приладу за допомогою якого проводився огляд на стан сп'яніння.

Встановити чи були дотримані права ОСОБА_2 під час оформлення матеріалів справи і під час проведення огляду на стан сп'яніння, не має можливості, адже в матеріалах справи відсутні відеозаписи обставин події.

При цьому, судом апеляційної інстанції встановлені ряд порушень, на які суддя суду першої інстанції уваги не звернув. Так, суддя місцевого суду як на доказ вини ОСОБА_2 послався, окрім іншого, на рапорт та роздруківку алкотестеру «Драгер».

Разом з тим, в матеріалах справи відсутній будь-який рапорт.

Посилання на відомості алкотестеру "Drager 6820" як належного та допустимого доказу, є хибною. Так в матеріалах справи відсутній сертифікат придатності алкотестеру, яким встановлена наявність алкогольного сп'яніння, а відповідно до Наказу МВС України від 01.03.2010 року № 33 (який є чинним) газоаналізатор "Drager 6820" не включений до технічних засобів, що використовуються в підрозділах ДАІ МВС України. Крім того, в роздруківці першочергово було зазначено інше прізвище особи що тестують - «ОСОБА_8», яке потім закреслено і вказано прізвище «ОСОБА_2», не правильно зазначено рік народження ОСОБА_2, а саме вказано 1979 рік, замість правильного 1969 року. Крім того, в показах приладу зазначено, що тест проводився при температурі 26°С, однак за наданими відомостями у час проведення тесту, температура повітря була в межах +19°С і +16°С.

Перелічені обставини в сукупності з тим, що ОСОБА_2 не визнає факт керування автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, вказують на наявність сумнівів щодо доведеності його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст.ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з положень ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Перевіривши докази у справі на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не підтверджена наявними доказами поза розумним сумнівом, відтак постанова місцевого суду підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - скасувати.

Провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області В.А. Фомін