Справа № 161/9844/17
Провадження № 3/161/2620/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 12 липня 2017 року

Суддя Луцького міськрайонного суду Ковальчук В.О., з участю особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань названого суду справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого директором ТзОВ «Комплект» ЛТД, неодруженого, маючого на утриманні повнолітню дитину, яка продовжує навчання, задовільним станом здоровя, проживаючого та зареєстрованим місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, не підданного адміністративному стягненню,

на даний час за ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

В направленому до суду протоколі №04-005/24 від 21 березня 2017 року зазначено, що директор ТзОВ «Комплект» ЛТД ОСОБА_1, порушив вимоги статті 21 Закону України «Про відпустки», а саме працівнику ОСОБА_2 надано щорічну відпустку тривалістю 28 календарних днів із 12.09.2016 року по 09.10.2016 року, а виплата заробітної плати не провелася за три дні до її початку, а лише 30.09.2016 року.

Окрім того, в протоколі зазначено, що в порушення вимог п.10 Постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року «Порядку обчислення середньої заробітної плати», під час нарахування заробітної плати за дні щорічної відпустки працівнику ОСОБА_3 не проведено коригування заробітної плати у звязку з її підвищенням у розрахунковому періоді, з 01.01.2016 року та 01.05.2016 року.

В протоколі зазначено, що у порушення вимог статті 11 КЗпП на ТзОВ «Комплект» ЛТД представлений нечинний колективний договір на 2006-2008 роки.

Разом з тим, в протоколі зазначено, що у порушення вимог статті 14 Закону України «Про відпустки» у випадку відкликання працівника ОСОБА_1 із відпустки, його оплачено його працю із врахуванням тієї суми, що була нарахована на оплату невикористаної частини відпустки.

Також, в протоколі зазначено, що у порушення вимог статті 115 КЗпП ОСОБА_1 не регулярно виплачував працівникам заробітну плату в строки, понад два рази на місяць через проміжок часу , що не перевищує шістнадцяти днів, та семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Окрім цього, в протоколі зазначено, що в порушення вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» на ТзОВ «Комплект» ЛТДпри штатній чисельності працівників 9 чоловік, не працевлаштовано жодного працівника, якому встановлена група інвалідності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП не визнав та показав, що його вже було притягнуто до відповідальності за порушення вказані в акті перевірки від 10 лютого 2017 року, зокрема, постановою начальника Управління Держапраці у Волинській області від 03.03.2017 року на нього було накладено штраф у розмірі 3200 гривень, який він , як директор ТзОВ «Комплект» ЛТД 13 березня 2017 року оплатив, про що подав копію постанови та платіжне доручення.

Разом з тим, ОСОБА_1 зазначив, що Управління Держпраці у Волинській області намагається через суд вдруге притягнути його до адміністративної відповідальності за те саме правопорушення, однак, відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а тому просить на підставі п. 7 ст. 247 КпАП України закрити провадження у даній адміністративній справі на цій підставі.

З акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування від 10 лютого 2017 року діяльності ТзОВ «Комплект» ЛТД встановлено порушення вимог ст.21 Закону України «Про відпустки», вимог п.10 Постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року «Порядку обчислення середньої заробітної плати», вимог статті 11 КЗпП, вимог статті 14 Закону України «Про відпустки», вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (а.с.7-9).

З постанови №73 від 03.03.2017 року начальника Управління Держпраці у Волинській області ОСОБА_4 встановлено, що за порушення вимог ст.21 Закону України «Про відпустки», вимог п.10 Постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року «Порядку обчислення середньої заробітної плати», вимог статті 11 КЗпП, вимог статті 14 Закону України «Про відпустки», на ТзОВ «Комплект» ЛТД накладено штраф у розмірі 3200 гривень, який був оплачений (а.с.).

З врахуванням зазначеного, слід прийти до висновку, що згідно ч.2 ст.265 КЗпПУ юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть фінансову відповідальність за порушення законодавства про працю у виді штрафу, за що притягнутий директор ТзОВ «Комплект» ЛТД ОСОБА_1 до відповідальності .

Разом з тим, суд встановив, що згідно ч.1 ст.41 КУпАП фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть адміністративну відповідальність за порушення законодавства про працю, санкція якої також передбачає стягнення у виді штрафу, про що особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, ставить питання.

Також, суд встановив, що диспозиції ч.2 ст.265 КЗпПУ та ч.1 ст.41 КУпАП в частині визначення зазначеного правопорушення абсолютно тотожні, які не мають жодної відмінності, субєкти відповідальності, як за ч.2 ст.265 КЗпПУ, так і за ч.1 ст.41 КУпАП повністю співпадають, оскільки у двох випадках до відповідальності притягається фізична особа-підприємець, в обох випадках у санкціях статті передбачений один й той самий вид стягнення штраф у грошовій формі, а тому є підстави суду ототожнювати ці норми, як один вид відповідальності.

Відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ст.4 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод заборонено переслідування, або судовий розгляд щодо правопорушення, якщо воно виникло з ідентичних фактів або фактів, як по суті були однаковими.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що притягнення ОСОБА_1 двічі за одне й те саме правопорушення, порушує його права, передбачені ст.61 Конституції України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п.8 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за наявності по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу про накладання стягнення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.284 КУпАП однією з постанов по справі про адміністративне правопорушення є постанова про закриття справи.

Керуючись ст.ст.283,284 ч.1 п.3 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі №161/9844/17, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - закрити, за наявності по тому самому факту щодо ОСОБА_1 постанови компетентного органу про накладання штрафу.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, захисником, упродовж десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.О. Ковальчук