Справа № 534/830/17
№ 3/534/329/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року місто Горішні Плавні

Суддя Комсомольського міського суду Полтавської області Крикливий Віталій Вікторович, розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого начальником відділу Кременчуцького МЦзНБВПД, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

12 травня 2017 року близько 12 год. 02 хв. на перехресті вулиць Горького-Строни-Будівельників в м.Горішні Плавні Полтавської області, ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «CHEVROLET AVEO», державний номер ВІ2691CІ, в порушення вимог п.20.2 ПДР України, проїхав через залізничний переїзд під час заборони руху, що здійснювалась світловою та звуковою сигналізацією.

В судовому засіданні ОСОБА_1 факту порушення правил дорожнього руху не заперечував та пояснив, що допущене ним порушення було зумовлено тим, що відповідні звукова та світлова сигналізації встановлені із порушенням відповідних норм і стандартів, а саме її не видно водієві за 100м до переїзду. Перед переїздом ОСОБА_1 зупинився на знак «Стоп», пересвідчився у відсутності потягу та рушив далі. При цьому світлової сигналізації не бачив, а звукового сигналу йому чути не було.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до відповідальності, та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення. Його дії підлягають кваліфікації за ч.2 ст.123 КУпАП, оскільки він вїхав на залізничний переїзд, коли рух через нього було заборонено.

Крім пояснень самого порушника, винуватість ОСОБА_1 підтверджується дослідженими письмовими доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення від 12 травня 2017 року, яким встановлено факт недотримання водієм ОСОБА_1 вимог п.20.2 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306 (далі -ПДР), яким визначено, що під'їжджаючи до переїзду, а також починаючи рух після зупинки перед ним, водій зобов'язаний керуватися вказівками і сигналами чергового по переїзду, положенням шлагбаума, світловою та звуковою сигналізацією, дорожніми знаками і дорожньою розміткою, а також переконатися в тому, що не наближається поїзд (локомотив, дрезина).

Суд не приймає до уваги пояснення водія ОСОБА_1 в тій частині, де він вказує на те, що не міг бачити сигнали світлофору, так як у відповідності до вимог п.20.3 ПДР для пропуску поїзда, що наближається, і в інших випадках, коли рух через залізничний переїзд заборонено, водій повинен зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) (див. додаток 2), дорожнім знаком 2.2 (див. додаток 1), шлагбаумом чи світлофором так, щоб бачити сигнали, а якщо засоби організації дорожнього руху відсутні не ближче 10 м до найближчої рейки.

У відповідності до приписів п.20.5 ПДР, якщо увімкнено заборонний сигнал світлофора чи звуковий сигнал незалежно від наявності та положення шлагбаума, рух через переїзд забороняється.

При демонстрації приєднаного до протоколу відеозапису події правопорушення судом встановлено, що знак «Стоп», вимог якого дотримався водій ОСОБА_1, закріплено безпосередньо поруч із відповідним світлофором, тому твердження ОСОБА_1 про те, що він не міг бачити заборонний сигнал є неспроможними. З відеозапису вбачається, що автомобіль ОСОБА_1 зупинився перед переїздом та проїхав його на заборонний сигнал світлофора.

Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення, суд, виходячи із положень ст.23 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1, його вік і стан здоровя, сімейний та майновий стан, ступінь вини та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення.

Обставин, що обтяжують або помякшують відповідальність, судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч.2 ст.123 КУпАП у вигляді штрафу, оскільки саме таке стягнення буде сприяти вихованню правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігати вчиненню ним нових правопорушень. Підстав для застосування оплатного вилучення транспортного засобу суд не вбачає.

Питання про судовий збір вирішено судом у порядку ст.401 КУпАП, згідно з якою у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку таке стягнення накладено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.401,283,294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот пятдесят) гривень без оплатним вилученням транспортного засобу

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 320 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя підпис ОСОБА_2

Згідно з оригіналом.

Суддя В.В.Крикливий