А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

12.12.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Стана І.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, та його захисника - адвоката Магея І.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Магей І.В. в інтересах ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

постановою судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 12 вересня 2017 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, гр. України, неодружений, консультант державного нотаріуса, зі слів не судимий,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320,00 гривень у дохід держави.

Згідно постанови, 04 серпня 2017 року приблизно о 03-й годині 15 хвилин, по вул. Мукачівській у м. Берегове, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота), від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги, передбачені п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - Правил).

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Магей І.В., вказує на те, що постанова судді є незаконною, а викладені в ній висновки не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки суд не дослідив та не встановив всіх суттєвих для справи обставин, не допитав свідків та не дав ОСОБА_1 можливості висловитися із цього приводу, і реалізувати своє право на захист, а також не дослідив відеозаписів з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції та патрульного автомобіля, чим залишив поза увагою факти позбавлення ОСОБА_1 права на користування правовою допомогою, нанесення йому тілесних ушкоджень, незаконного приводу, застосування спеціальних засобів та незаконного заволодіння працівниками поліції транспортним засобом ОСОБА_1, що у свою чергу призвело до винесення помилкового судового рішення. Посилається на те, що, зупинивши керований ОСОБА_1 транспортний засіб, працівники поліції не пояснили причину зупинки, а лише звинуватили ОСОБА_1 у тому, що він перебуває у стані алкогольного сп'яніння, із чим останній не погодився, оскільки таке звинувачення не відповідало дійсності. Крім того, вказує на те, що працівниками поліції був порушений встановлений ст. 266 КУпАП порядок проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння, оскільки ОСОБА_1 не було запропоновано проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а тому, відмовитись від проходження огляду ОСОБА_1 не міг, і свідків відмови не було. При цьому, посилається на те, що, застосовуючи фізичну силу та завдавши ОСОБА_1 тілесні ушкодження, працівники поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 доставили його до медичного закладу для проходження огляду на встановлення факту алкогольного сп'яніння, де, на пропозицію лікаря пройти огляд за допомогою алкотестеру, ОСОБА_1 попросив продемонструвати пристрій та документи, які свідчать про відповідність пристрою вимогам закону та про його сертифікацію, однак, таку вимогу працівниками медичного закладу та працівниками поліції помилково було розцінено як відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння. Крім того, на думку апелянта, вищевказані дії працівників поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_4 свідчать про недодержання останніми вимог закону та необізнаність у нормах КУпАП. Разом із тим, вказує й на те, що на звернення ОСОБА_1 до начальника Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області щодо надання йому копій складених щодо нього протоколів, які йому працівниками поліції не були вручені, ОСОБА_1 дізнався що щодо нього складено протоколи за ст. ст. 130 та 185 КУпАП, після чого, разом зі своїм адвокатом звернувся до Закарпатського обласного наркологічного диспансеру для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння. Під час огляду лікарем було встановлено, що ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується відповідним висновком. Вищенаведені обставини апелянт вважає такими, що свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Просить постанову скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а також винести письмову ухвалу про направлення працівників поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на курси підвищення кваліфікації та вивчення методичних рекомендацій при проведенні окремих дій.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Магея І.В., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким у постанові дана правильна оцінка.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 028209 від 04.08.2017 підтверджено, що 04 серпня 2017 року приблизно о 03-й годині 15 хвилин, по вул. Мукачівській у м. Берегове, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота), від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків - ОСОБА_6 та ОСОБА_7, чим порушив вимоги, передбачені п. 2.5 Правил. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 своїми підписами в протоколі підтвердив, що права та обов'язки йому роз'яснені; зі змістом протоколу ознайомлений; його копію отримав; що до протоколу внесені правильні дані (а. с. 1).

З наявних у матеріалах справи письмових пояснень свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 вбачається, що останні бачили як 04.08.2017 приблизно о 03-ї годині у приймальному відділенні Берегівської ЦРЛ невідома їм особа чоловічої статі, яку привели працівники поліції, у стані алкогольного сп'яніння відмовлялася від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння (а. с. 2, 3,4).

З наявних у матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_1, які останній написав на ім'я начальника Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9, вбачається, що ОСОБА_1 було здійснено повідомлення на номер 102 щодо незаконних дій працівників Берегівського ВП, від якого останній відмовляється, і що до працівників поліції претензій не має та не буде мати (а. с. 5)

З наявного у матеріалах справи акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння та висновку щодо результатів такого огляду № 759, які складені лікарем Берегівської ЦРЛ ОСОБА_10, убачається, що 04.08.2017 о 03 годині 55 хвилин ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою алкотесту, однак, за зовнішніми ознаками перебуває у стані алкогольного сп'яніння (а. с. 6-7).

З наявної в матеріалах справи розписки ОСОБА_11 вбачається, що остання зобов'язується доставити автомобіль марки «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1 до місця проживання останнього (а. с. 8).

Вищенаведені докази у своїй сукупності повністю підтверджують факт керування ОСОБА_1 автомобілем у зазначені в протоколі час та місці, а також факт його відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор СРПП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області Сайков Т.М. був упереджений при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи - у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь належні, допустимі та достовірні докази, таких до апеляційної скарги не додано й на такі ОСОБА_1 та його представник - адвокат Магей І.В. не вказували під час розгляду справи апеляційним судом.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що інспектор СРПП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області Сайков Т.М. при виконанні своїх функціональних обов'язків діяв у межах наданих йому повноважень, у зв'язку із чим, доводи апеляційної скарги про нанесення працівниками поліції ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, здійснення незаконного приводу, застосування спеціальних засобів та незаконного заволодіння його транспортним засобом, - апеляційний суд, з урахуванням вищенаведеного, відхиляє як такі, що не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, і не спростовують висновку судді про відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує наявну в матеріалах справи заяву, написану ОСОБА_1 на ім'я начальника Берегівського ВП ОСОБА_9, про те, що в нього відсутні претензії щодо дій працівників поліції (а. с. 5). При цьому, наявні в матеріалах справи письмові пояснення гр. ОСОБА_13 не можуть бути взяті до уваги як доказ у даній справі, оскільки такі не дані нею безпосередньо в суді, після її попередження про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві свідчення, а ОСОБА_1, маючи можливість заявляти в суді клопотання про виклик та допит у суді будь-кого зі свідків - очевидців події, таких клопотань не заявляв і не вживав заходів, спрямованих на забезпечення явки до апеляційного суду свідків - очевидців події, які б підтвердили ті чи інші обставини, обґрунтованість чи необґрунтованість відомостей, викладених як у протоколі, так і в судовому рішенні.

Крім того, під час апеляційного розгляду справи апеляційним судом не встановлено й даних про те, що в громадян ОСОБА_7 та ОСОБА_14, які були залучені інспекторами СРПП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області в якості свідків відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, а також свідка ОСОБА_8, письмові пояснення якого містяться у матеріалах справи, та лікаря ОСОБА_10, були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема, у відмові від проходження медичного огляду на стан сп'яніння, - у підтвердження таких даних у матеріалах справи також відсутні які-небудь докази, таких до апеляційної скарги не додано й на такі не вказувалось учасниками процесу під час розгляду справи апеляційним судом.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції був порушений встановлений ст. 266 КУпАП порядок проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння, оскільки ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а тому, відмовитись від проходження огляду ОСОБА_1 не міг, і свідків відмови не було, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд враховує те, що пунктом 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена можливість проведення огляду на стан сп'яніння як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, так і лікарем закладу охорони здоров'я, і що ОСОБА_1 пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння в Берегівській ЦРЛ за допомогою алкотестеру, на що останній відмовився у присутності чергового лікаря та свідків.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники медичного закладу та працівники поліції помилково розцінили його вимогу продемонструвати пристрій та документи, які свідчать про відповідність пристрою вимогам закону та про його сертифікацію, як відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені жодними доказами, спростовуються матеріалами справи, зокрема, поясненнями чергового лікаря Берегівської ЦРЛ та свідків, які були присутні на місці події, і вказували лише на відмову останнього від пропозиції працівників поліції та лікаря про проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, і не зазначали про те, що останній просив надати йому які-небудь документи на технічний засіб, за допомогою якого йому пропонувалось пройти огляд. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує також і те, що при виконанні своїх функціональних обов'язків, лікарі, які проводять огляд особи на стан сп'яніння використовують тільки ті прилади, які передбачені нормативно-правовими актами для проведення таких оглядів, і які їм видаються при заступленні на чергування, а доводи апеляційної скарги визнає такими, що спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що, зупинивши керований ОСОБА_1 транспортний засіб, працівники поліції не пояснили причину зупинки, а лише звинуватили ОСОБА_1 у тому, що він перебуває у стані алкогольного сп'яніння, із чим останній не погодився, оскільки таке звинувачення не відповідало дійсності, апеляційний суд, враховуючи вищенаведені докази та обставини, також відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи й не впливають на висновок судді про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не дослідив та не встановив всіх суттєвих для справи обставин, не допитав свідків та не дав ОСОБА_1 можливості висловитися із цього приводу й реалізувати своє право на захист, а також не дослідив відеозаписів із нагрудних відеореєстраторів працівників поліції та патрульного автомобіля, - апеляційний суд до уваги не приймає з огляду на те, що як убачається зі змісту оскаржуваної постанови, судом першої інстанції під час розгляду справи досліджено наявні в матеріалах справи докази, допитано в якості свідка працівника поліції, який склав протокол щодо ОСОБА_1, на підставі чого встановлено всі обставини справи, надано можливість ОСОБА_1 дати пояснення, чим останній скористався, що в свою чергу свідчить про дотримання судом вимог КУпАП при розгляді справи. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що в матеріалах справи відсутній відеозапис із нагрудних відео реєстраторів працівників поліції та патрульного автомобіля, як і відсутні відомості про те, що такий відеозапис здійснювався, і що в працівників поліції та на патрульному автомобілі були наявні відеореєстратори, а також те, що під час розгляду справи ОСОБА_1 не заявлялось будь-яких клопотань про виклик та допит яких-небудь свідків чи про витребування та дослідження яких-небудь відеозаписів.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було вручено копії складених щодо нього протоколів, зокрема, і за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а про їх наявність дізнався після звернення до начальника Берегівського ВП, апеляційний суд відхиляє як недостовірні, оскільки зі змісту складеного щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП протоколу вбачається, що останній своїм підписом у протоколі підтвердив факт вручення йому копії протоколу.

З урахуванням наведеного, як такі, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, апеляційний суд відхиляє й доводи апеляційної скарги про те, що дії працівників поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 свідчать про недодержання останніми вимог закону та необізнаність у нормах КУпАП. При цьому, при оцінці доводів апеляційної скарги про необхідність винесення апеляційним судом письмової ухвали про направлення працівників поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на курси підвищення кваліфікації та вивчення методичних рекомендацій при проведенні окремих дій, апеляційний суд враховує та зазначає те, що відповідно до норм КУпАП, апеляційний суд не наділений такими повноваженнями.

Наданий стороною захисту висновок Закарпатського обласного наркологічного диспансеру, відповідно до якого 04.08.2017 о 16-й годині ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп'яніння, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такий не спростовує факту вчинення ОСОБА_1 передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, зокрема, відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння. При цьому, апеляційний суд враховує те, що пунктом 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачено, що поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин із моменту виявлення відповідних підстав, у зв'язку із чим, апеляційний суд приходить до висновку, що самостійне звернення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров'я для проходження огляду на стан сп'яніння, у тому числі й більш ніж через три години після зупинки транспортного засобу та відмови від пропозиції працівників поліції пройти такий огляд у закладі охорони здоров'я, суперечить вимогам указаного Порядку.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суддею місцевого суду Ткача Ю.М. обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог передбачених пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені, у зв'язку із чим, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга без задоволення.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду про порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 Правил дорожнього руху України, та, відповідно, вчинення ним передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, стороною захисту надано не було.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав адвокат Магей І.В. в інтересах ОСОБА_1, залишити без задоволення.

Постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 12 вересня 2017 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та постановлено стягнути судовий збір у розмірі 320,00 грн., - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан