АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/2027/17Суддя 1 інстанції Попов В. В.
Номер провадження 33/774/71/К/17Суддя- доповідач ОСОБА_1.
П О С Т А Н О В А

МЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кривому Розі Дніпропетровської області апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 червня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, працюючого начальником дільниці КЗРК «Шахта Родина», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грв. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок, -

за участю:

захисника ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 визнаний винним і на нього накладено адміністративне стягнення за те, що він 25.03.2017 р. о 03 год. 20 год., керував мопедом марки «FD 50 QT-14» державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись біля буд. №55 по вул.Гетьманська в м.Кривому Розі, з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, нечітка мова), проте на вимогу працівника поліції, у присутності двох свідків, відмовився від проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного спяніння за допомогою алкотестера «Драгер» та лікарні КПНД, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, та вчинив правопорушення передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того зауважує, що ОСОБА_3 необхідно звільнити від адміністративної відповідальності у звязку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, захисник ОСОБА_2 зазначає, що постанова суду є незаконною, невмотивованою, винесеною без дослідження та перевірки обставин, які зазначені в протоколі, він вказує на те, що суд першої інстанції у повному обсязі не дослідив усіх доказів по справі, не допитав свідків, заявлених у клопотаннях, не надав повної і неупередженої оцінки дослідженим в суді доказам. Також, на його думку, суд порушив право ОСОБА_3 бути присутнім у залі суду і надавати необхідні докази, оскільки ОСОБА_3, у судове засідання не зявившись, надав суду письмову заяву про відкладення розгляду справи, у звязку з лікуванням, однак суд не прийняв до уваги, зазначені обставини, і розглянув протокол про адміністративне правопорушення без його участі, тобто суттєво порушив його право на захист. Захисник те ж не зявився у судове засідання, надав суду письмову заяву про відкладення розгляду справи, у звязку із зайнятістю в іншому судовому засіданні, однак суд проігнорував його заяву і розглянув адміністративну справу за його відсутності.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_2, що представляє інтереси ОСОБА_3, підтримали вимоги апеляційної скарги, наполягав на їх задоволенні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції вивчив матеріали адміністративної справи, вислухав захисника ОСОБА_2, дослідив доводи апеляційної скарги і дійшов висновків, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_2 щодо скасування постанови суду про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Виходячи з положень ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Так, викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим та повністю узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності.

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 152645 від 20.03.2017р.(а.с.1)

- відеозаписом з нагрудного (відеокамери) відеореєстратора, який містить фіксацію обставин зупинення 25.03.2017р. працівниками поліції транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_3, з зафіксованим правопорушенням, який достатньо повно відображає всі події, що відбулися. Отже вказаний доказ беззаперечно доводить винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.7).

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, у присутності яких ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду для визначення стану спяніння (а.с.3-4). .

В суді апеляційної інстанції, під час підготовки справи до розгляду, досліджено відеозапис з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що ОСОБА_6 відмовився пройти огляд на стан спяніння у присутності двох свідків, за допомогою технічного засобу «Драгер» та у медичному закладі, будь-яких зауважень щодо сертифікації прибору не заявляв, документів щодо сертифікації для огляду не вимагав, оскільки такі надаються на його вимогу, згідно з вищезазначеної Інструкції від 09 листопада 2015 року №1452/735, а тому доводи апеляційної скарги щодо порушень його прав не знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що встановлені обставини і докази в їх сукупності, які є належними і допустимими та узгоджуються з положеннями ст.266 КУпАП, підтверджують винність ОСОБА_3 в скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При розгляді справи в апеляційному суді не встановлено, що суддею при розгляді справи були допущені порушення вимог ст.ст.279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, всі обставини, що мають значення для справи, суддя встановив і правильно кваліфікував дії ОСОБА_3, як адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП..

Обєктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених доказів по справі не вбачається.

Доводи захисника щодо суттєвих порушень прав ОСОБА_3, у звязку з розглядом адміністративної справи за його відсутності, і відсутності захисника не обґрунтовані.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що сторони були належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, однак навмисно намагалися затягнути розгляд адміністративної справи.

Слід зауважити, що суд першої інстанції багаторазово призначав розгляд адміністративної справи, саме, у звязку з клопотаннями захисника і за клопотанням ОСОБА_3, які просили відкласти розгляд адміністративної справи, у звязку з тим, що ОСОБА_2 приймає участь в інших справах(а.с.12,27,28, 41-44).

Виходячи з вимог ст. 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» яка регламентує професійні обовязки адвоката, і де зазначається, що адвокат повинен дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики, і не повинен використовувати свої права всупереч правам, свободам та законним інтересам клієнта. У межах дотримання принципу законності адвокат зобов'язаний у своїй професійній діяльності виходити з переваги інтересів клієнтів над власними інтересами.

Згідно п.4 ст..17 ПРАВИЛ АДВОКАТСЬКОЇ ЕТИКИ адвокат не повинен приймати доручення на надання правової допомоги, якщо він через обсяг зайнятості не зможе забезпечити обґрунтовано необхідну сумлінність виконання доручення, досконалість, ретельність підготовки, оперативність при виконанні доручення. В будь-якому випадку до укладення договору з клієнтом адвокат зобовязаний попередити клієнта про складнощі і можливі негативні наслідки для результату виконання доручення, повязані з обсягом зайнятості цього адвоката.

В ст..43 Правил зазначенні вимоги щодо дотримання адвокатом принципу законності у відносинах з судом та іншими учасниками судового провадження, а сам представляючи інтереси клієнта або виконуючи функцію захисника в суді, адвокат зобовязаний дотримуватися вимог чинного процесуального законодавства, законодавства про адвокатуру та адвокатську діяльність, про судоустрій і статус суддів, іншого законодавства, що регламентує поведінку учасників судового процесу, а також вимог цих Правил, не виявляти неповаги до суду (суддів), поводитись гідно і корректно.

У п. 14 Основних положень про роль адвокатів (Basic Principles on the Role of Lawyers), прийнятих VIII Конгресом ООН щодо запобігання злочинам 27.08.1990 р. 07.09.1990 р., зазначено, що надаючи допомогу клієнтам при здійснені правосуддя, адвокати повинні дотримуватися прав людини й основних свобод, визнаних національним і міжнародним правом, діяти вільно та наполегливо, відповідно до закону і визнаних професійних стандартів та етичних норм.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції додержався вимог Закону, ті обставини, що розгляд адміністративної справи відбувся без присутності сторін не вплинуло на обєктивність і законність прийнятого рішення.

Судом апеляційної інстанції не встановлено неправильного застосування норм матеріального або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.7, 252, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 червня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду І.Ю. Русакова

14 липня 2017 року