А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

06.07.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Мишинчук Н.С. з участю представника митного органу Селеша О.Я. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу в. о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС Уретій С.В. на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 травня 2017 року.

Цією постановою провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, начальника нижнього складу при станції Радулино ДП «Баранівське лісомисливське господарство» (Житомирська область, Баранівський район, с. Зеремля, вул. Лісництво, буд,6), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, - за ч.1 ст. 483 МК України закрито, у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення та закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Постановлено повернути власнику чи його представнику вилучені згідно протоколу про порушення митних правил №2409/30501/16 від 21.12.2016 товари, а саме - лісоматеріали круглі(сосна), ГОСТ 3243-88, код УКТ ЗЕД - , в кількості 49,986 кубометрів.

Згідно протоколу про порушення митних правил №2409/30501/16 від 21.12.2016 начальник нижнього лісоскладу при станції Радулине ДП «Баранівське лісомисливське господарство» ОСОБА_3 27.06.2016 вчинив дії спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, з приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу доходів і зборів, як підстави для переміщення лісоматеріалів, документів, що містять неправдиві відомості щодо ваги, об'єму, геометричних розмірів та вартості даного товару, що було в встановлено під час огляду залізничного вагону № 66788423 - 21.11.2016 посадовими особами митного посту із залученням експерта Закарпатської ТПП та начальника станції Перечин.

Закриваючи провадження у справі суд вказав, що ОСОБА_3 не є суб'єктом адміністративної відповідальності за порушення, яке йому ставиться у вину, оскільки не відповідав за декларування переміщуваного товару, а тому не підлягає притягненню до відповідальності. Разом з цим, суд констатував, що на момент розгляду справи строки накладення адміністративного стягнення сплили, у зв'язку з чим вважав за недоцільне повертати протокол про порушення митних правил митному органу для встановлення винних осіб та закрив провадження у справі.

В апеляційній скарзі в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС просить змінити постанову суду першої інстанції та стягнути з ОСОБА_3 витрати митного органу у сумі - 43 226, 78 грн. Обґрунтовує тим, що при розгляді справи було порушено вимоги ст. ст. 519, 520 МК України, якими передбачено відшкодування витрат у справі про порушення митних правил з особи, щодо якої винесено постанову. Апелянт посилається на Наказ Міністерства фінансів від 15.06.12 №731 «Про затвердження порядку відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів, Порядку обчислення сум витрат у справах про порушення митних правил та їх відшкодування та Розмірів відшкодувань за зберігання на складах митних органів товарів і транспортних засобів» та вказує, що згідно цього нормативно-правового акту розрахунок витрат за розміщення на складах митного органу товарів обчислюється з дня їх фактичного розміщення на цих складах, витрати за зберігання товарів на складі відшкодовуються особою щодо якої винесено постанову, а сума витрат, яка підлягає стягненню зазначається у постанові про накладення стягнення. Просить врахувати, що згідно довідки про витрати митного органу, витрати за зберігання товарів, тимчасово вилучених у справі про порушення митних правил №1952/30501/16 від 21.12.2016 за кожну добу з дня їх фактичного розміщення на складі становлять 236, 13 грн. Вилучені товари були поміщені на склад 27.12.2016, тобто загальний термін їх зберігання на складі до винесення оскаржуваної постанови становить - 153 дні, у зв'язку з чим загальна сума витрат становить - 36 127, 89 грн., окрім того підлягають стягненню витрати на залучення експерта у сумі - 1370 грн. та інші витрати у сумі - 5 728, 89 грн.

Заслухавши пояснення представника апелянта - Селеша О.Я. про підтримання апеляційної скарги, перевіривши та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Суд першої інстанції розглянув справу з дотриманням вимог ст. 245, 252, 280 КУпАП, даючи оцінку зібраним доказам, прийняв обґрунтоване рішення про закриття провадження у справі, що і не оспорюється сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 520 Митного Кодексу України витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Провадження у справі щодо ОСОБА_3 закрито, тому посилання апелянта на Наказ Міністерства фінансів від 15.06.12 №731 «Про затвердження порядку відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів ...", та вимоги ст. 520 МК України, є необгрунтованим.

Крім того, ні Митним Кодексом України, ні Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено стягнення витрат у разі закриття провадження в справі.

Одночасно апеляційний суд констатує, що положеннями розділу ІІІ. ( Особливості покриття витрат) "Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів", згаданого вище Наказу Мінфіну, визначений спосіб і порядок відшкодування в разі повернення вилучених товарів на виконання постанови суду.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу в. о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС Уретій С.В. - залишити без задоволення, а постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 травня 2017 року щодо ОСОБА_3 - без зміни.

Постанова остаточна, касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя: