Провадження № 3/234/1989/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 року

Суддя Краматорського міського суду Чернобай А.О. розглянувши матеріали, направлені Краматорським відділом поліції ГУ НП в Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ,-

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого, студента 5 курсу ДДМА проживаючого та зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за ст. 130 ч.1 Кодексу про адміністративні правопорушення України, -

В С Т А Н О В И В:

16.07.2017 року о 08 год. 50 хв. водій ОСОБА_1на 67 км Київ Довжанський керував автомобілем ЗАЗ 1102, номерний знак 15951ХА з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду на визначення стану спяніння та застосування алкотестеру «Драгер» у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Таким чином діями водія ОСОБА_1 було порушено п. 2.5 ПДР.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину не визнав, вважає, що протокол складений з порушенням вимог закону, у відсутності свідків. Свідки, які зазначені у протоколі, не були присутні при складанні протоколу. Пояснення у протоколі були написані під диктовку інспектора. Дані пояснення не відповідають дійсності. Наполягає на виклику та допиті в судовому засіданні свідків, зазначених у протоколі.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали, суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст.130 ч.1 КУпАП адміністративне стягнення накладається за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для визначення стану спяніння, а тому суд вважає, що не виконання такого обовязку з боку водія є грубим порушенням Правил дорожнього руху України. Самі підстави для такої вимоги передбачені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, встановлення їх наявності є виключною компетенцією працівника поліції за його субєктивним сприйняттям наявних факторів.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 відмовився проходити медичний огляд на вимогу працівника поліції, про що свідчать письмові пояснення свідків, які останні давали на місці події та які додані до матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Крім того, факт відмови від проходження медичного огляду підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що передбачений законом порядок проходження медичного огляду працівниками поліції було дотримано.

Винуватість ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, зокрема такими, як протокол про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків.

Невизнання провини правопорушником ОСОБА_1, суд розцінює як спосіб захисту останнього і можливість уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки його пояснення спростовуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Свідчення ОСОБА_1 у судовому засіданні, в яких він не визнає свою провину, суд вважає надуманими і неспроможними, оскільки вони суперечать даним, встановленим при судовому розгляді адміністративного правопорушення. Такі свідчення ОСОБА_1 надані з метою уникнути відповідальності за скоєне, у звязку з чим, ці свідчення судом не можуть бути прийняті до уваги.

Тому суд вважає, що вина ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.

Разом з тим ОСОБА_1 не підлягає адміністративній відповідальності з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 38 ч. 2 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у ч.3 цієї статті.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення правопорушення мало місце 16.07.2017 року. Адміністративна справа надійшла до суду 15.08.2017 року. На час розгляду справи по суті строк накладення адміністративного стягнення закінчився.

Відповідно до ст. 247 ч. 1 п. 7 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

За вказаних підстав та у відповідності зі ст. 284 ч. 1 п. 3 КУпАП справу щодо ОСОБА_1, слід закрити у звязку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 40-1, ст. 283 ч. 7 КУпАП судовий збір у випадку закриття провадження у справі не стягується, відноситься за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 130, 247 ч.1 п.7, 283, 284 ч. 1 п. 3, 289, 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення України.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 закрити у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: