Справа № 159/3241/17 Провадження №33/773/910/17 Суддя в 1 інстанції: Логвинюк І.М.
Категорія: ч.1 ст. 173-2 КУпАПДоповідач: Денісов В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 року місто Луцьк

Суддя Апеляційного суду Волинської області Денісов В.П., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, його захисника - адвоката Півень Г.В., потерпілої - ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 жовтня 2017 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною постановою судді ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 30 (тридцять) годин.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він о 21 годині 25.08.2017 за місцем свого проживання: АДРЕСА_1, не впускав в будинок свою дружину - потерпілу ОСОБА_3, викинувши речі останньої на вулицю, чим вчинив насильство в сім'ї та правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. При можливості також просить звільнити його від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, закривши провадження у справі. Зазначає, що висновок суду про вчинення ним насильства в сім'ї є недоведеним. Він дійсно в той день зателефонував до дружини, однак остання не підняла слухавку, а на другий раз підняла слухавку його теща, якій він повідомив, що речі її доньки будуть висіти на подвір'ї і що б вона не поверталась додому. Після того, він виставив деякі речі дружини на подвір'я , а сам, зачинивши вхідні двері зсередини, щоб ніхто не зайшов, пішов лягати спати, оскільки йому потрібно було рано вставати на роботу. Вважає, що його дії не можна кваліфікувати як вчинення насильства у сім'ї, оскільки він нікого не ображав, не впустив дружину у будинок, тому що так вирішив.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, його захисника та потерпілу, які підтримували апеляційну скаргу та просили скасувати постанову і закрити провадження у справі на підставі ст.22 КУпАП, перевіривши доводи скарги і ознайомившись з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно з диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП вчиненням насильства в сім'ї є умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого.

Висновок місцевого суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, тобто вчинення насильства в сім'ї, ґрунтується на матеріалах справи і є правильним.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні даного правопорушення стверджується наступними доказами у справі.

Так, потерпіла ОСОБА_3 в суді першої інстанції пояснила, що 25.08.2017 вона зі своїми дітьми та матір'ю перебувала по вул. Володимирській. Її матір їй повідомила, що телефонує її чоловік і каже, щоб вона додому не поверталась. Коли вона через деякий час із неповнолітніми дітьми та своєю матір'ю прибула додому, то двері будинку були замкненими із середини, відчинити їх з вулиці не було можливим; її одяг із шафи був розвішаний на подвір'ї. Коли прибула поліція, то через деякий час чоловік двері відчинив, сказав, що сильно спав.

Свідок ОСОБА_4 в суді пояснила, що 25.08.2017 вона з дочкою та внуками гостювали у своєї знайомої, де дочка їй повідомила, що вона посварилась з чоловіком. Тоді зателефонував зять і запитав, де вони знаходяться, на що вона інформації не надала. Вони вирішили невідкладно всі разом йти додому, по дорозі зять повідомив неповнолітньому синові по телефону, що він лягає спати, а їх у будинок не пустить. На вулиці біля будинку вони побачили всі речі дочки - сукні з вішаками - на шнурках. Двері будинку були зачиненими, телефон у зятя був відключений. Через тривалий час стукання у двері та вікна будинку, вирішили викликати поліцію. Пізніше відчинив двері зять та сказав, що спав.

Свідок ОСОБА_5 в суді пояснив, що ОСОБА_1 його син, а потерпіла - невістка. Коли після 21 год. 25.08.2017 йому зателефонували з поліції і сказали, що вони прибули і не можуть потрапити у будинок, він прийшов додому. Біля будинку була невістка зі своєю матір'ю, дітьми та поліція. Він пішов і несильно постукав у вікно будинку. Син відразу відчинив двері, вийшов та здивувався, чому приїхала поліція.

Аналогічні пояснення дав суду і свідок ОСОБА_6.

Фактично не оспорює дані обставини справи у своїй апеляційній скарзі й сам ОСОБА_1.

На підставі наведеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що в ході апеляційного розгляду справи встановлені обставини, які є підставою для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП.

Так, потерпіла в суді апеляційної інстанції пояснила, що працівників поліції викликала її мама, а не вона. Дане непорозуміння вона простила своєму чоловіку і пробачила його. Таке сталося вперше за 15 років їх подружнього життя. Просила задовольнити апеляційну скаргу та звільнити її чоловіка від адміністративного стягнення на підставі ст.22 КУпАП.

Сам ОСОБА_1 визнав свою вину у скоєному та щиро розкаявся, вперше притягується до адміністративної відповідальності, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, неофіційно працює, має сім'ю та двох неповнолітніх дітей, примирився з потерпілою ОСОБА_3, у зв'язку з чим остання ніяких претензій до нього немає та просить не притягувати його до відповідальності.

Обставини, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1, у матеріалах справи відсутні.

Крім того, як убачається з матеріалів справи, вказаним правопорушенням будь-якої шкоди державі та суспільству завдано не було.

Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган, уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

А тому, враховуючи викладені обставини, позитивні дані про особу ОСОБА_1 та те, що він примирився із потерпілою, апеляційний суд вважає, що в даному випадку доцільно звільнити його на підставі ст.22 КУпАП від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.273-2 КУпАП і обмежитись усним зауваженням.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_1 - змінити.

На підставі ст.22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.273-2 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області В.П.Денісов