АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 33/790/407/17
Категорія: ст.124, ч. 1 ст. 130КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.06.2017 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, за участю особи, у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП ОСОБА_2, його захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 16.02.2017 року у відношенні ОСОБА_4,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Московського районного суду м. Харкова від 16.02.2017 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 18.11.2016 року близько 02:00 ОСОБА_4, будучи в стані алкогольного спяніння, керуючи автомобілем «ВАЗ 21103», державний номер НОМЕР_1 та рухаючись заднім ходом, поблизу будинку № 89 по пр. Тракторобудівників в м. Харкові не впевнився в безпеці руху та скоїв наїзд на припаркований автомобіль ОСОБА_5, державний номер НОМЕР_2, внаслідок чого останній отримав механічні пошкодження.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 16.02.2017 року, а провадження по справі закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Зазначає, що суд не повинен був брати до уваги письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, оскільки останні в судовому засіданні їх змінили. Так ОСОБА_6 пояснив, що автомобіль ОСОБА_8 не рухався, і що він не впевнений, що в той вечір його автомобіль отримував будь-які пошкодження, оскільки на його автомобілі і раніше були незначні пошкодження. Зазначив, що транспортний засіб ОСОБА_2 був у неробочому стані та не рухався.

Вказує, що свідок ОСОБА_7 пояснював, що не бачив моменту дорожньо-транспортної події, та підійшов до місця події вже коли ОСОБА_2 був на вулиці з кайданками на руках, та зазначає, що він не був водієм на той момент, адже двигун автомобіля був вимкнутий, а тому і огляд проведений відносно нього на стан спяніння є недійсним.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд не вбачає підстави вважати, що вказані вимоги суддею суду першої інстанції не були дотримані.

Допитаний в судовому ОСОБА_6 повідомив, що 18.11.2016 року він знаходився в своєму автомобілі ОСОБА_5, державний номер НОМЕР_2 за адресою : м. Харків, вул.. Тракторубівників, 89 В, та відчув удар в бік свого автомобіля, але не міг пояснити, який саме автомобіль врізався, так як поруч було багато транспортних засобів. При цьому ОСОБА_6 повідомив, що письмові пояснення, які маються в матеріалах справи він ніби то складав під диктовку працівників поліції, та не впевнений в тому, що саме автомобіль під керуванням ОСОБА_2 вдарив його автомобіль.

Апеляційний суд погоджується з критичною оцінкою свідчень ОСОБА_6, яка надана суддею суду першої інстанції, оскільки повідомлені ним суду данні протирічать змісту протоколу про адміністративне правопорушення, схемі дорожньо-транспортної події. Вказані документи підписані цією особою без застережень.

Крім того, відповідно до письмових пояснень ОСОБА_6 вбачається, що останній досить детально пояснював механізм дорожньо-транспортної пригоди, та вказані пояснення виконані ним власноручно, тому апеляційний суд не вбачає підстав ставити під сумнів достовірність цих пояснень.

Крім того, суддею суду першої інстанції встановлена вина ОСОБА_2 на підставі змісту протоколів про адміністративне правопорушення від 18.11.2016 року ОСОБА_5 АП1 №883578 та серії АП1 № 883577, схеми дорожньо-транспортної пригоди, пояснень ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які засвідчили відмову ОСОБА_2 від огляду на стан алкогольного спяніння та розпискою ОСОБА_11, яка зобовязалась не передавати керування автомобілем НОМЕР_3, протягом доби.

Враховуючи зміст наведених доказів, апеляційний суд не вбачає підстав вважати необґрунтованим такий висновок суду першої інстанції про невідповідність дій водія ОСОБА_2 вимогам п. 10.9 та 2.5 Правил дорожнього руху України, а тому вважаю, що підстав для скасування постанови судді від 16.02.2017 немає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративніправопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_12 залишити без задоволення, а постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 16.02.2017 року у відношенні ОСОБА_2 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_1