Справа № 163/1332/17 Провадження №33/773/504/17 Суддя в 1 інстанції: Павлусь О. С.
Категорія:ст.ст. 471, 472 МК України Доповідач: Борсук П. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" червня 2017 р. місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області ОСОБА_1, з участю представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, представника митного органу ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, приватного підприємця, РНОКПП, на постанову судді Любомльського районного суду від 26 травня 2017 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою суду ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 471 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн., з конфіскацією 1260 Євро, провадження у справі за ст.472 МК України закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він слідуючи 16 травня 2017 року з України в ОСОБА_5 через митний пост «Ягодин» Волинської митниці в якості водія автомобіля «Mercedes-Benz ML 280», р.н.з АА7277НС, порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, переміщуючи понад дозволену норму 10000 Євро, а саме: 1260 Євро, що за курсом НБУ станом на 16.05.2017 р. становить 36596 грн. 71 коп.

Крім того, ОСОБА_4 ставилось у вину те, що він же при тих же обставинах не задекларував за встановленою формою вказані кошти, які підлягали обовязковому письмовому декларуванню, використавши всупереч положенням ст.ст.257, 366, 374 МК України «зелений коридор» як форму декларування шляхом вчинення дії. Провадження в цій частині закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції в частині притягнення його до відповідальності за ст.471 МК України ОСОБА_4 в апеляційній скарзі вказує на те, що під час розгляду справи, суддя в порушення вимог ст.280 КУпАП, ст.489 МК України не з'ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення. Стверджує, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України. Просить скасувати постанову суду першої інстанції як незаконну та необґрунтовану, провадження закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Суддя, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника скаржника, який підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, думку представника митниці, який просив залишити постанову суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали справи, приходить наступного до висновку.

Стаття 489 Митного кодексу України передбачає, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобовязана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 за ст.ст. 471, 472 МК України вказаних вимог закону дотримався.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, полягає в порушенні порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через "зелений коридор", товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України,

Статтею 257 ч.1 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно положень ч.ч. 5, 6 ст.366 МК України, обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов'язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку, а саме актом про проведення огляду товарів (а.с.7), контрольним талоном для проходження по «зеленому коридору» (а.с.4).

Окрім того, і сам ОСОБА_4 в поясненнях не заперечує факту перевезення понад дозволену для ввезення суму 1260 Євро, які належать саме його ( а.с.8), в протоколі зазначає, що згідний (а.с. 1-3).

В пункті 2 розділу 2 Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, яка затверджена постановою Правління НБУ від 27.05.2008р. №148, фізична особа-резидент має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі та за наявності документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах), виключно на ту суму, що перевищує в еквіваленті 10000 євро. Строк дії таких документів 30 календарних днів, починаючи з дня видачі.

Враховуючи вищенаведені та зібрані по справі докази, які суд першої інстанції взяв до уваги, давши їм належну оцінку, суддя вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що доводи ОСОБА_4 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення безпідставні, тому визнав останнього винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України.

Розмір накладеного адміністративного стягнення відповідає безальтернативній санкції ст.471 МК України та вірно встановлено суддею суду першої інстанції.

З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду від 26 травня 2017 року щодо останнього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області ОСОБА_1