Справа № 473/1258/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

"15" травня 2017 р. м. Вознесенськ

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Зубар Н.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від Державної служби з питань праці управління держпраці у Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с.Казацьке, Бериславського району, Херсонської області, громадянка України, начальник загального відділу виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, обліковий номер платника податків НОМЕР_1,

- за ст.41 ч.1 КпАП України, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення №14-04-080/0027 від 18 квітня 2017 року - начальник загального відділу виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, яке передбачено ч.1 ст.41 КУпАП, при наступних обставинах.

У протоколі зазначено, що відповідно до функціональних обовязків та згідно посадової інструкції начальник загального відділу виконавчого комітету міської ради за посадою відноситься до керівників та спрямовує і контролює діяльність загального відділу апарату Виконавчого комітету Вознесенської міської ради; виконання вимог чинного законодавства України з питань кадрової роботи.

Під час перевірки міської ради встановлено наступне.

Порушуючи умови розділу ІХ «Додаткові відомості» п.б «Про наявність пільг» особистих карток форми П-2, затверджених наказом Мінстату України від 26.12.1995 року за №343, головним спеціалістом відділу комітету, яка за своїми посадовими обовязками забезпечує виконання кадрової роботи, не заповнює цих пунктів відносно деяких працівників при наявності на те законних підстав, так наприклад: керуючий справами ОСОБА_2 згідно довідки МСЕК №36141 від 29.04.2015 року мала на вихованні неповнолітнього сина - інваліда з дитинства 2 групи та іншу дитину ІНФОРМАЦІЯ_3, отже згідно ст. 19 Закону України Про відпустки, працівник має право на додаткову соціальну відпустку тривалістю 17 календарних днів, наявність пільг у особисту картку не внесено, заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів - ОСОБА_3 згідно пенсійного посвідчення №906782 від 25.11.2015 року є інвалідом 3 групи довічно, згідно п.6 ст.6 Закону України Про відпустки працівник має право на додаткову відпустку тривалістю 2 календарних днів, наявність пільг у особисту картку не внесено, завідувач господарської групи виконкому - ОСОБА_4 згідно довідки МСЕК №868635 від 12.12.2015 року, є інвалідом 3 групи, згідно п.6 ст.6 Закону України Про відпустки працівник має право на додаткову відпустку тривалістю 2 календарних дні та додаткову відпустку як учасник АТО ще 14 календарних днів, наявність пільг у особисту картку не внесено.

Окрім цього, при складанні графіка відпусток працівників виконкому на поточний рік, затвердженого міським головою за погодженням з головою профспілки, надання додаткових відпусток працівникам - інвалідам взагалі не передбачається, що є явним порушенням трудових прав працівників на належний відпочинок та відповідну оплату за ці відпустки.

Згідно п.2.5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 18.08.1993 року №58 кадровою службою не забезпечується своєчасне ознайомлення працівників із внесеними у їх трудову книжку записами під особистий підпис, так наприклад ОСОБА_2 працювала з 10.03.2009 року на посаді головного спеціаліста, 21.06.2010 року та 12.06.2012 року мало місце змінення рангу державного службовця, 12.06.2013 року ОСОБА_2 призначена на посаду керуючого справами ради, 09.01.2016 року змінено ранг державного службовця, підписи про ознайомлення із внесеними в трудову книжку працівника записами у її особистій картці відсутні.

Посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, уповноваженою на це законом згідно із п.1 ч.1 ст.255 КУпАП, відносно ОСОБА_1 дії останньої були кваліфіковані за ч.1 ст.41 КУпАП.

В судовому засідання ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП не визнала взагалі, пояснила, що дійсно вона працює начальником загального відділу апарату Виконавчого комітету Вознесенської міської ради, але веденням трудових книжок і карток на працівників, займається зовсім інший працівник, вона ж як начальник має контролювати. До її обовязків, які визначені посадовою інструкцією, не віднесено заповнення особистих карток, це здійснює інший спеціаліст. Крім того, на момент проведення перевірки, Наказ Мінстату України від 26.12.1995р. № 343 Про затвердження форми первинного обліку № П-2 ДС та Інструкції по її заповненню - втратив чинність на підставі наказу Державної служби статистики № 154 від 26.08.2016 р., тобто при проведенні перевірки в період з 07 по 19 квітня 2017 року, державний інспектор не мав законних підстав вимагати дотримання ведення Особових карток.

ОСОБА_1 пояснила, що Особова картка працівника не містить граф для заповнення відомостей про наявність пільг у працівників. Проте, в картці ОСОБА_4 у правому кутку стоїть позначка УБД і до його справи долучено копії посвідчення УБД та інваліда ІІІ групи. До особової справи ОСОБА_3 також долучено копію посвідчення інваліда ІІІ групи. Відповідно до ЗУ Про відпустки не передбачено включення в графік додаткових відпусток, оскільки таке право на соцвідпустку може виникнути протягом року, на який вже складено графік відпусток. Додаткові відпустки працівникам надавалися, навіть на більший термін, ніж передбачено законом. Також, на момент проведення перевірки, ОСОБА_2 вже була звільнена, її трудова книжка знаходилась у неї вдома і всі відповідні записи є в трудовій книжці на останньому аркуші. Тому, ОСОБА_5 просила провадження по справі закрити через відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП

Дослідивши матеріали справи та пояснення ОСОБА_1 суд вважає, що провадження відносно неї слід закрити з наступних підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати, зокрема: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

При цьому, у відповідності до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

В силу ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Виходячи з аналізу вказаних норм КУпАП при вирішенні питання щодо наявності законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, протокол розглядається як доказ у сукупності з іншими доказами (поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, висновків експертів, речовими доказами, фотоматеріалами, тощо), та не може виступати єдиним доказом скоєння проступку.

Частина 1 ст.41 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

ОСОБА_1 вину у вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, - не визнала, а матеріали провадження не підтверджують жодних дій з її боку, що можуть свідчить про інші порушення вимог законодавства про працю.

Порушення, на які послалася посадова особа, складаючи протокол відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.41 КУпАП, - відсутні.

Наказ Мінстату України від №343 від 26.12.95 року «Про затвердження форми первинного обліку N П-2 ДС та Інструкції по її заповненню», на який посилається інспектор у своєму протоколі втратив чинність відповідно до Наказу Державної служби статистики України від 26.08.2016 року №154 «Про визнання таким, що втратив чинність, наказу Міністерства статистики України від 26 грудня 1995 року № 343 "Про затвердження форми первинного обліку № П-2ДС та інструкції по її заповненню"».

Щодо графіку відпусток, то обовязок роботодавця складати графік відпусток працівників визначений трудовим законодавством. Зокрема, ст. 79 КЗпП і ст. 10 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 р. № 504/96-ВР передбачено, що черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються роботодавцем за погодженням із виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) або іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом і доводиться до відома всіх працівників. Конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або вповноваженим ним органом, який зобовязаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за 2 тижні до встановленого графіком строку (ч.ч. 10, 11 ст. 10 Закону № 504).

Форма графіка відпусток не визначена чинним законодавством, тому він складається в довільній формі, та роботодавець може самостійно розробити такий документ.

Із визначення, наведеного Законом № 504, до графіка включають усі види щорічних відпусток, обовязку роботодавця включати у графік соціальні відпустки Закон України «Про відпустки», - не містить.

Матеріали справи та покази ОСОБА_1 спростовують вказівку інспектора про не ознайомлення ОСОБА_2 із записами в трудовій книжці, так як остання звільнена і саму трудову книжку, де такі записи є інспектор на момент проведення перевірки не бачив.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати, зокрема: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. При цьому, у відповідності до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, - на провадження у справах про адміністративні правопорушення п.39 Рішення ЄСПЛ у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 9 червня 2011 року (Заява № 16347/02).

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в ст.62 Конституції України.

Відповідно до ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки належних, допустимих та несуперечливих доказів умисного вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, - суду не надано, в її діях д відсутня обєктивна сторона діяння, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, а саме інші порушення вимог законодавства про працю, тому на підставі положень ст.247 КУпАП провадження у справі відносно неї слід закрити.

Керуючись ч.1 ст.130, п.1 ч.1 ст.247, ст.251-252, ст.283-285 КпАП України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч.1 ст.41 КУпАП, - закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області до апеляційного суду Миколаївської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Вознесенського міськрайонного суду підпис ОСОБА_6

згідно оригіналу

Суддя: