Справа № 495/2832/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2017 м. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Анісімова Н.Д., розглянувши матеріали, що надійшли від Головного управління Держпраці в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, кв.

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.41 КУпАП України при наступних обставинах:

У протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1, в термін з грудня 2016 року по березень 2017р. включно, за адресою: 67700, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Свято-Георгієвська, буд. 13, відносно найманих працівників Відділу освіти, науки, молоді та спорту Білгород-Дністровської РДА, за що передбачена відповідальність згідно ч.І ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме:

Відповідно до норм чинного національного законодавства (ст.98 КзПП та ч.І ст.13 ЗУ № 108), оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Так, питання виплати працівникам вихідної допомоги регламентовано ст..44 КЗпП, за якою; «При припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 КЗпП, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39 КЗпП) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку».

Крім цього, питання визначення розміру середнього місячного заробітку при виплаті вихідної допомоги регламентовано постанови КМУ № 100 від 08.02.1995р.

Проте, під час звільнення окремих працівників Установи, посадовими особами останньої положення вищенаведених нормативно-правових актів враховані не були.

Так, згідно організаційно-розпорядчої документації Установи, трудові правовідносини між останньою та деякими педагогічними працівниками було розірвано шляхом видання відповідних наказів, а саме:

вчителя Маразліївської ОСОБА_2 ст. - ОСОБА_3 звільнено 05.12.2016р., згідно п.1 ст.40 КЗпП України (наказ № 508-к від 30.11.2016р.);

вчителя Маразліївської ОСОБА_2 ст. ОСОБА_4 звільнено 02.12.2016р., згідно п.1 ст.40 КЗпП України (наказ № 509-к від 30.11,2016р.);

директора Долинівської ЗОШ І-ІІ ст. ОСОБА_5 звільнено 02.12.2016р.. згідно п.1 ст.40 КЗпП України (наказ № 505-к від 30.11.2016р.);

вчителя Долинівської ЗОШ І-ІІ ст. ОСОБА_6 звільнено 02.12.2016р., згідно п.1 ст.40 КЗпП України (наказ № 506-к від 30.11.2016р.);

вчителя Маразліївської ОСОБА_2 ст. ОСОБА_7 звільнено 02.12.2016р., згідно п.1 ст.40 КЗпП України (наказ № 510-к від ЗО. 11.2016р.).

Але, належне нарахування та як наслідок виплата вищезазначеним працівникам вихідної допомоги, здійснено не було (що підтверджується відомостями з нарахування та виплати заробітної платі за грудень 2016 року та іменними картками-довідками формі № 387-мех. за 2016 рік).

Даний факт підтверджується наступним: під час визначення відповідним працівникам (а саме ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7А.) розміру належної при звільнення вихідної допомоги, відповідними посадовими особами Установи були здійсненні дії стосовно обчислення середньої заробітної плати, виходячи з тих обставин що зазначені працівники фактично виконували покладені на них функціональні зобовязання та отримували відповідну заробітну плату. Розмі] визначеної при цьому вихідної допомоги становив 2/3 (дві треті) тарифної ставки (посадового оклад) встановленої працівнику.

Проте, починаючи з 01.09.2016 року по дату звільнення, відносно вищенаведених громадян булі застосовано процедуру «Простій»; вони фактично роботу від незалежних від них причин не виконували т на протязі вказаного часу їм нараховувалась оплата часу «Простою» у відповідності до ст. 113 КЗпІ України (з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряд; (окладу).

Зважаючи на викладене, відповідними посадовими особами Установи (а саме: бухгалтерами ОСОБА_8 та ОСОБА_9В.), положення п.2 розд.ІІ, п.4 розд.ІІІ, та п.8 розд. ІУ «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою КМУ № 100 від 08.02.1995р враховані не були, а саме в частині дотримання наступних норм:

«У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плат. обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якої пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали ... менше двох календарних місяців, середи, заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час».

«Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку»;

«В інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу»:

«Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бут оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на числі відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на числі календарних днів за цей період».

«У разі коли середня місячна заробітна плат визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів розрахунковому періоді».

Враховуючи всі вищенаведені обставини та факти, відповідно до наданої для дослідження організаційно-розпорядчої та обліково-бухгалтерської документації за листопад - грудень 2016 року відносно працівників ОСОБА_3. ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 тощо зобовязання стосовно нарахування вихідної допомоги (належної їм при звільненні за ініціативов роботодавця) у розмірі передбаченому «Порядком обчислення середньої заробітної плати», які затверджений постановою КМУ № 100 від 08.02.1995р., - виконані не були (т.я. вказаним працівника» розрахунок розміру вихідної допомоги було здійснено не з розміру встановленої тарифної ставки (посадового окладу) чи отриманої заробітної плати за відпрацьований період, а з розміру оплати час; за «Простій» - 2/3 (дві третини) тарифної ставки (посадового окладу)

На час перевірки зазначене порушення з оплати праці не усунуте.

Зясований факт не відповідає вимогам ст.44, 98 КЗпП України, ч.І ст.13 Закону України «Про оплату праці» та Порядку обчислення середньої заробітної плати (затвердженого постановою KMJ № 100 від 08.02.1995р.), за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судове засідання зявилася ОСОБА_1, надала суду письмові пояснення, згідно її пояснень свою вину не визнає, із складеним у відношенні неї протоколом не згодна.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, за якою це правопорушення кваліфікується, як порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України „Про звернення громадян, або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 15-02-008/0165 від 24.03.2017 року та іншими матеріалами справи.

Відповідно до санкції ч.1 ст.41 КУпАП, це правопорушення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян суб'єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність особи та відсутність шкоди.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з правопорушника стягується судовий збір на користь державного бюджету України, ставка якого становить 320 гривень на користь держави.

Керуючись ст.ст.9, 24, 33, 34, ч.1 ст.41, ст.ст. 221, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП.

Притягнути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. (пятсот десять).

Стягнути з ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір в розмірі 320 грн. на користь держави.

Строк предявлення виконавчого документа до виконання 3 (три) місяці.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, або представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.Д.Анісімова