Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 320/8326/16-п Суддя в 1-й інстанції Бахаєва О.П.
Провадж. № 33/778/258/17 Суддя в 2-й інстанції Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя апеляційного суду Запорізької області Тютюник М.С., розглянувши в залі апеляційного суду Запорізької області у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 лютого 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 51 гривня з конфіскацією тварини, собаки по клички «Мухтар» не встановленої породи,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з оскаржуваною постановою, 12.11.2016 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, в с. Північне по вул. Садова, собака, що належить ОСОБА_1 покусала до смерті собаку, що належить сусідці ОСОБА_2, чим порушила правила тримання собак, не забезпечила належну огорожу, в наслідок чого собака вибігла з двору. Тим самим ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 154 КУпАП.

На ОСОБА_1 накладено стягнення за ч. 2 ст. 154 КУпАП у виді штрафу в розмірі у розмірі 51 гривня з конфіскацією тварини, собаки по клички «Мухтар» не встановленої породи.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, вказує, що постанова не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи, оскільки обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають дійсним обставинам та її поясненням. Зазначає про порушення вимог ст. 256 КУпАП при складані протоколу про адміністративне правопорушення через відсутність нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Крім того, ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в постанові суду не вказано яка саме шкода була спричинена, не встановлений її розмір та не встановлені докази спричинення шкоди конкретній особі, та саме такого розміру. Вважає, що докази, які містяться в матеріалах справи не свідчать про наявність її вини. Звертає увагу, що постанова була ухвалена всупереч вимогам ст. 38 КУпАП. Просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю складу правопорушення.

Сторони були належним чином повідомлені про день, час та місце судового розгляду, до судового засідання не зявилися, що згідно ч.6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає судовому розгляду.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, приходжу до наступних висновків.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 154 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи є законним та обґрунтованим.

Так в судовому засіданні у суді першої інстанції було допитано ОСОБА_1, яка не визнала свою вину у вчиненні правопорушення, оскільки її собака був весь день на привязі та бігав по двору, який з усіх сторін огороджений.

Судом першої інстанції було досліджено матеріали справи в якому знаходяться докази вини ОСОБА_3, які судом було досліджено в повному обсязі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серія АА 462918 від 08.12.2016 року (а.с. 1), протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (а.с. 2), письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 8), ОСОБА_2 (а.с. 4), ОСОБА_4 (а.с. 3), ОСОБА_5 (а.с. 5) та ОСОБА_6 (а.с. 7), також поясненнями ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, наданими в судовому засіданні.

Всі вищезазначені докази є допустимими і суд першої інстанції даючи їм оцінку прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 154 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення вимог ст. 256 КУпАП при складані протоколу про адміністративне правопорушення через відсутність нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення не заслуговують на увагу, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення серії АА 462918 від 08.12.2016 року чітко зазначено, що ОСОБА_1 порушила правила тримання собак, не забезпечив належну огорожу, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 154 КУпАП.

Твердження апелянта щодо відсутності в її діях вказаного складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими.

Так, згідно пояснень свідка ОСОБА_4, яка у судовому засіданні в суді першої інстанції пояснила, що ОСОБА_1 тримає собаку крупних розмірів, яка часто через отвір у заборі проникає на подвіря домоволодіння потерпілої ОСОБА_2

Відповідно до статті 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», дозволяється утримувати домашніх тварин у вільному вигулі на ізольованій території, добре огородженій території (в ізольованому приміщенні) на привязі або без неї.

Обставини справи, факт того, що собака, належна ОСОБА_1 подолала огорожу та спричинила шкоду майну потерпілої (загибель собаки потерпілої) підтверджують факт порушення ОСОБА_1 правил тримання собак.

Отже, викладенні доводи в апеляційний скарзі не спростовують факту порушень утримування домашніх тварин, і на думку суду апеляційної інстанції, є непереконливими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, суд дослідив всі наявні в матеріалах адміністративної справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 154 КУпАП.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апелянта щодо порушення при накладенні стягнення суддею суду першої інстанції вимог ст. 38 КУпАП.

Так, згідно з вимогами ст. 38 КУпАП, стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

За матеріалами справи, днем вчинення правопорушення є 12.11.2016 року.

Отже, за вимогами ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення на ОСОБА_1 могло бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Натомість, накладаючи оскаржуваною постановою від 28.02.2017 року адміністративне стягнення на ОСОБА_1, суд на вказане уваги не звернув та піддав ОСОБА_1 стягненню поза межами встановлених законом строків.

Такими чином, у звязку з порушенням строків накладення адміністративного стягнення постанова суді про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП розпочате провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи закінчилися строки, передбачені ст. 38 цього Кодексу.

Враховуючи, що з дня вчинення правопорушення на час накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення пройшло більше ніж три місяці, тобто закінчилися передбачені ст. 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 38, 247, 294 КУАП України, суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 лютого 2016 року відносно ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 154 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у звязку із закінченням передбачених ст. 38 КУпАП строків накладення адміністративного стягнення .

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_7