Номер провадження: 33/785/1062/17
Номер справи місцевого суду: 521/273/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Котелевський Р. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_2, за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 31.03.2017 року,-

встановив:

оскаржуваною постановою судді районного суду, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік, та стягнуто судовий збір у сумі 320 грн. 00 коп.

Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 29.12.2016 року, о 23 годині 10 хвилин, він, керуючи автомобілем марки «Мітсубіші», державний номер НОМЕР_1, рухаючись у м. Одесі, по вул. Варненській, з явними ознаками алкогольного спяніння (хитка хода, почервоніння очей та різкий запах з порожнини роту) від проходження медичного огляду відмовився у присутності двох понятих, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з рішенням судді районного суду Лапоха В.В. подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначає, що 31.03.2017 року, за результатами судового розгляду, суддя районного суду постанову не оголошував, оскільки не повідомив про завершення розгляду справи. Про винесене рішення він дізнався лише 04.05.2017 року з Єдиного реєстру судових рішень, у звязку з чим він пропустив строк на оскарження постанови.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує, що він не знаходився у стані алкогольного спяніння, наполягав на проходженні тесту на стан алкогольного спяніння за допомогою спеціальних технічних пристроїв на місці зупинки, але поліцейські відмовилися надати спеціальний технічний пристрій на місці зупинки і склали відносно нього протокол про відмову в проходженні огляду на стан спяніння. Апелянт просить скасувати постанову судді районного суду, постановити нову, якою закрити провадження по справі в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП постанова судді районного суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_3 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси 18.04.2017 року з заявою про видачу копії постанови та 04.05.2017 року отримав копію оскаржуваної постанови, а 13.05.2017 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції Малиновського районного суду м. Одеси подав апеляційну скаргу.

За таких обставин, строк на апеляційне оскарження ОСОБА_3, з дня отримання постанови пропущений не був, а тому не потребує поновлення (а.с.63, 64).

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно зясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Перевіривши матеріали адміністративної справи та заслухавши ОСОБА_3 апеляційний суд приходить до висновку, що зазначені вимоги закону при розгляді справи в районному суді не були виконані, внаслідок чого поза увагою судді залишилися обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення даної справи.

З оскаржуваної постанови вбачається, що до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя районного суду дійшов на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №105864 від 29.12.2016 року (а.с.3). Інших доводів, якими мотивована постанова, оскаржуване рішення судді районного суду не містить.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 29.12.2016 року, о 23 годині 10 хвилин, водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «Мітсубісі», державний номер НОМЕР_1, рухаючись у м. Одесі, по вул. Варненська, з явними ознаками алкогольного спяніння (хитка хода, почервоніння очей та різкий запах з порожнини роту) від проходження медичного огляду відмовився у присутності двох понятих, чим порушив п. 2.5 «Правил дорожнього руху.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції не може погодитись з рішенням судді районного суду, з огляду на те, що поза увагою судді та без належної правової оцінки залишився той факт, що дії працівників патрульної поліції, які складали протокол відносно ОСОБА_3 не відповідали встановленим законом вимогам.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду на стан спяніння встановлений ст. 266 КУпАП та «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (Далі Інструкція), затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Зокрема, пунктами 2, 6 Розділу І Інструкції передбачено, що огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоровя.

Відповідно до пунктів 3, 4, 5 Розділу І Інструкції, поліцейськими при огляді на стан спяніння використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях. Перед проведенням огляду на стан спяніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан спяніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до положень пункту 7 Розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Пунктами 8, 9 Інструкції регламентовано, що з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоровя, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Таким чином, згідно вимог ст. 266 КУпАП та «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», інспектор патрульної поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, у разі відмови водія ОСОБА_4 пройти тест за допомогою спеціального технічного пристрою на місці зупинки, зобовязаний був зазначити про це в протоколі, а після цього повинен був запропоновувати останньому проїхати до медичного закладу охорони здоровя для проведення огляду, або забезпечити доставку водія до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду, на встановлення стану спяніння, або у разі відмови водія проїхати до медичного закладу, зазначити про це в протоколі.

При цьому, можливість доставки водія, який порушив правила дорожнього руху до медичного закладу з метою проведення огляду на стан спяніння, регламентовано положеннями п.1 ч.2 ст. 262, 263 КУпАП, відповідно до яких, така доставка може бути забезпечена шляхом адміністративного затримання працівником поліції особи, строком до трьох годин.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №105864 від 29.12.2016 року, водію ОСОБА_3, на місці зупинки не пропонувалося пройти тест на стан алкогольного спяніння за допомогою спеціального технічного засобу, а також не пропонувалося проїхати до медичного закладу охорони здоровя. Не містить протокол і відомостей про те, що водій, відмовившись пройти тест за допомогою конкретного спеціального пристрою, відмовився проїхати до медичного закладу (а.с.3).

При цьому, апеляційний суд не приймає до уваги пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які долучені до протоколу про те, що ОСОБА_3 на місці було запропоновано пройти огляд на стан спяніння за допомогою експрес-тесту «Драгер» або в медичному закладі, оскільки такі дані, не зазначені в самому протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.3).

Допитаний апеляційним судом ОСОБА_3, категорично заперечував про те, що йому взагалі пропонувалося працівниками поліції на місці його зупинки пройти огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою спеціального пристрою, або в медичному закладі.

Пояснення ОСОБА_3 обєктивно підтверджуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що працівник патрульної поліції, всупереч вимогам ст.266, ч.2 ст.2652 КУпАП та вимог «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», не вказав в адміністративному протоколі про те, що ОСОБА_3 на місці було запропоновано пройти огляд за допомогою спеціального пристрою, а у разі його відмови пройти тест на місці, було запропоновано проїхати до медичного закладу для проведення огляду на стан спяніння (а.с.3).

В протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 №105864 від 29.12.2016 року вказані свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_5.

Разом з цим, відповідно до пояснень відібраних в ході службової перевірки, яка була проведена керівництвом Військової прокуратури Південного регіону України, долучених до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, свідок ОСОБА_5, пояснив, що підпис, який міститься в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 №105864 від 29.12.2016 року відносно ОСОБА_3, йому не належить та вказаний протокол для ознайомлення та підписання йому як свідку працівниками поліції не надавався (а.с.55-57).

За таких обставин апеляційним судом достовірно встановлено, що один зі свідків, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення під час складання та підписання протоколу про адміністративне правопорушення присутній не був та його не підписував, що є порушенням п.6 Розділу ІІ Інструкції, та з урахуванням вимог ст.256 КУпАП вказує на недотримання особою, яка складала протокол вимог закону щодо порядку складання протоколу.

Крім того, відповідно до вимог ч.ч. 1, 7 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного спяніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами. У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Як свідчить зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №105864 від 29.12.2016 року відносно ОСОБА_3, вимоги ч.ч. 1, 7 ст. 266 КУпАП працівниками поліції виконані не були, оскільки протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали не містять відомостей про те, що ОСОБА_3, будучи зупиненим за підозрою у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, відмовившись від медичного огляду на стан спяніння, після складання відносно нього протоколу, був відсторонений працівниками поліції від керування транспортним засобом.

Наведений факт відсутності відомостей в протоколі про відсторонення ОСОБА_3 від керування транспортним засобом не спростовує тверджень останнього про те, що він не перебував в стані алкогольного спяніння, або з ознаками такого спяніння, і місце зупинки, після складання протоколу, він залишив самостійно, поїхавши за кермом свого автомобіля.

З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, встановлених грубих порушень при оформленні адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_3, які ставлять під сумнів достовірність даних, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 №105864 від 29.12.2016 року та долучених до нього матеріалів, апеляційний суд визнає вказаний протокол недопустимим доказом.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про безпідставність прийнятого суддею районного суду рішення про визнання ОСОБА_3 винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне порушення було складено працівником УПП у м. Одесі з грубими порушеннями вимог ст. 266 КУпАП та «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження по справі.

За таких обставин постанова судді районного суду підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі, відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Малиновського районного суду Одеської області від 31.03.2017 року, якою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити, на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_2