Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/468/17
Єдиний унікальний № 331/529/17 Головуючий в 1-й інстанції Пивоварова Ю.О.
Категорія: ст.124 КУпАП Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 липня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Рассуждай В.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, її захисника - адвоката ОСОБА_3, розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за апеляційною скаргою останньої на постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 2 червня 2017 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, працюючої лікарем у ЗБКЛ №9, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, закрито, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

В С Т А Н О В И В:

Згідно з постановою суду, 18.01.2017 року приблизно о 14 год. 10 хв. водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, в м. Запоріжжя, на території ЗБКЛ №9, рухаючись заднім ходом, не впевнилась в безпеці та скоїла зіткнення з автомобілем Honda Jazz, д.н. АР 4411 BX, який належить водію ОСОБА_4, чим порушила вимоги п.10.9., 10.1. Правил дорожнього руху. В наслідок ДТП автомобілі пошкоджено, завдано матеріальні збитки, травмованих немає.

За наслідками розгляду справи, суддя закрив провадження у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, посилаючись на те, що адміністративне правопорушення було вчинено 18.01.2017 року, тому на момент розгляду справи закінчився строк притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вищевказану постанову суду першої інстанції щодо неї скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що вона в своїх поясненнях про механізм ДТП, послідовно та постійно наголошувала, що в момент зіткнення автомобіль під її керуванням перебував в нерухомому стані. Цей факт підтверджується показаннями свідка ОСОБА_5, яка пояснила суду що, «прямо перед собою побачила джип, який намагався виїхати з парковки та зупинився на проїзній частині, виїхавши на незначну відстань на дорогу».

В схемі місця пригоди не вказано, на яку відстань виїхав її автомобіль на полосу руху. Але, згідно цієї ж схеми, ширина проїжджої частини складає 4,25 м, а від місця зіткнення до кінця полоси руху - 3,7 м. Тобто, її автомобіль виїхав на полосу руху на 0,55 м. Згідно висновків експерта від 11.05.2017 р. №9-261 її автомобіль під час первинного контакту перебував у нерухомому стані або рухався з незначною швидкістю. Навіть інший учасник ДТП ОСОБА_4 пояснила, що вона несподівано для себе з правої сторони побачила джип, який здійснював маневр розвороту заднім ходом. При цьому ні в ході складення протоколу про адміністративне правопорушення, ні в судовому засіданні, у ОСОБА_4 жодним чином однозначно не було зясоване питання рухався чи стояв джип.

Вислухавши ОСОБА_2 та її захисника-адвоката ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Зі змісту ст.283 КУпАП вбачається, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

За вимогами ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Так, при в суді першої інстанції ОСОБА_2 пояснила, що 18.01.2017 року приблизно о 14 год. 10 хв. вона сіла за кермо свого автомобіля Тoyota Land Cruiser Prado, який стояв припаркований у заїзді біля господарчої будівлі на території ЗБКЛ №9. Перед тим, як розпочати рух заднім ходом з метою виїзду з паркувального місця, вона подивилась у дзеркала та бачила, як біля входу у лікарню здійснює якісь маневри автомобіль синього кольору, однак оскільки це було дуже далеко від її автомобіля, вона розпочала рух заднім ходом. Виїхавши на дорогу приблизно на 30-50 см, вона зупинилась, оскільки їй потрібно було проїхати вперед для розвороту, але у цей момент по тротуару ішли пішоходи, яких вона стала пропускати. У цей момент, коли її автомобіль не рухався, а стояв, вона відчула удар у задній лівий бампер своєї машини, після чого інстинктивно проїхала вперед та зупинилась. У той день погодні умови були не сприятливі, на дорозі спостерігалась сильна ожеледиця та сніг. Вважає винною у даному ДТП водія Honda Jazz, яка, рухаючись по прямій дорозі здалеку повинна була помітити її автомобіль та вчасно обїхати її. Оскільки саме потерпіла вчинила наїзд на її автомобіль, який у той момент стояв та не рухався, а саме: правою фарою вдарила її автомобіль у лівий кут заднього бамперу та протягнула вперед, вважає, що її провини у даному ДТП немає.

Потерпіла ОСОБА_4 в суді першої інстанції пояснила, що 18.01.2017 року приблизно 14 год. 10 хв. вона виїхала із паркувального майданчику біля входу у лікарню та рухалась на своєму автомобілі Honda Jazz по дорозі на території ЗБКЛ №9 зі швидкістю приблизно 10 км/год., оскільки погодні умови були несприятливі, на дорозі спостерігалась ожеледиця. Несподівано для себе попереду з правої сторони дороги вона побачила джип Toyota Land Cruiser, який здійснював маневр розвороту заднім ходом для виїзду на проїзну частину. Для уникнення зіткнення вона стала екстрено гальмувати та вивертати кермо ліворуч, але через ожеледицю уникнути зіткнення не вдалося та вона врізалась правою фарою у ліву частину бампера ОСОБА_4 та ще декілька метрів проїхала, внаслідок чого на правому боці її автомобіля виникли подряпини та вмятини. Вважає, що водій ОСОБА_2 перед здійсненням маневру руху заднім ходом повинна була впевнитись, що проїзна частина, на яку вона виїжджає, не зайнята іншими транспортними засобами.

Свідок ОСОБА_5 суду першої інстанції показала, що вона проходила лікування у ЗБКЛ №9 та 18.01.2017 року йшла до лікарні зі сторони зупинки по пішохідній доріжці, яка проходить паралельно проїзній частині, у той день було дуже слизько, ожеледиця. Прямо перед собою вона побачила джип, який намагався виїхати з місця парковки та зупинився на проїзній частині, виїхавши на незначну відстань на дорогу, коли інша синя машина врізалась своєю правою передньою фарою у джип та протягнула свою машину вздовж бампера джипу, тим самим пошкодивши лівий задній бампер джипу. Синя машина взагалі не гальмувала, коли їхала, а джип в той момент стояв, рухався чи ні не бачила. Джип знаходився своєю лівою задньою частиною під кутом до проїзної частини дороги.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до п.10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Пунктом 10.9 ПДР України передбачено, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Згідно дослідженого судом першої інстанції висновку експерта № 9-261 від 11.05.2017 року автомобіль «Toyota» контактував лівою частиною заднього бамперу з правим краєм переднього бамперу автомобіля «Honda Jazz». В подальшому, відбулося проковзування правої бічної частини автомобіля «Honda Jazz» вздовж задньої лівої частини автомобіля «Toyota». Пошкодження зафіксовані на задньому бампері автомобіля «Toyota» утворилися під час прикладання навантаження направленого справа наліво та дещо ззаду наперед. Дані пошкодження утворилися під час контакту з правою бічною частиною автомобіля «Honda Jazz». Пошкодження на задньому лівому крилі автомобіля «Toyota» утворилися під час прикладання навантаження направленого справа наліво та дещо ззаду наперед. Дане пошкодження утворилося під час контакту з правим дзеркалом заднього виду автомобіля Honda Jazz». Пошкодження зафіксовані в правій бічній частині автомобіля «Honda Jazz» утворилися під час проковзування даних частин відносно лівої частини заднього бампера автомобіля «Toyota». Пошкодження правого дзеркала заднього виду автомобіля «Honda Jazz» утворилися під час контакту з задньою частиною лівого заднього крила автомобіля «Toyota». Автомобіль «Honda Jazz» на момент первинного контакту, з урахуванням зафіксованих пошкоджень на даному автомобілі перебував у русі. Автомобіль «Toyota» на момент первинного контакту, з урахуванням зафіксованих пошкоджень на даному автомобілі перебував у нерухомому стані або рухався з незначною швидкістю, але в категоричній формі встановити факт того, стояв чи рухався автомобіль «Toyota» в момент зіткнення не є можливим, в зв'язку з видозміненням пошкоджень на даному транспортному засобі, а також зміною водієм ОСОБА_2 кінцевого положення автомобіля після зіткнення.

Аналізуючи надані докази, суд врахував норми п.1.3 Правил дорожнього руху України про те, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила, та прийшов до вірного висновку про те, що ОСОБА_2 у ситуації, що склалась, розпочала рух заднім ходом із наміром розвернутися та виїхати на проїзну частину, однак не завершила свій маневр, оскільки сталося зіткнення із автомобілем ОСОБА_6 При цьому Правила дорожнього руху України зобов'язують водія переконатися, що їх маневр (в тому числі і рух заднім ходом), буде безпечним для інших учасників дорожнього руху. Оскільки ОСОБА_2 виїжджала із місця тупікового заїзду, пріоритет у русі в даному випадку мав водій автомобіля «Honda Jazz», який рухався по основній дорозі, тому ОСОБА_2 повинна була виконувати п.10.9, 10.1 ПДР України.

Доводи ОСОБА_2 про те, що вона виїхала на проїзну частину на незначну відстань заднім ходом та зупинилась, тому інший водій повинен був вжити заходи щодо гальмування або обїзду її автомобіля як перешкоди, суд вважає необґрунтованими, оскільки окрім пояснення самого водія ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_7, інших доказів на підтвердження її слів щодо перебування на проїзній частині у нерухомому стані, немає. За допомогою висновку експерта зазначені факти також не підтверджені, оскільки висновок експерта не містить категоричних тверджень та допускає той факт, що ОСОБА_2 могла рухатися заднім ходом із незначною швидкістю, що не суперечить встановленим судом обставинам справи.

З описової частини вказаної експертизи вбачається, що однозначний висновок рухався чи ні автомобіль експерт зробити не може у звязку зі видозміненням пошкоджень на автомобілі «Toyota», а також зі зміною водієм ОСОБА_8 кінцевого положення автомобіля після зіткнення.

В судовому засіданні апеляційного суду водій ОСОБА_2 підтвердила, що відразу після зіткнення транспортних засобі здійснила рух у перед.

Разом з тим вважаю, що виявлені та описані експертом пошкодження скла задньої лівої протитуманної фари на автомобілі «Toyota», а саме: зчоси та подряпини, які направлені справа наліво та знизу вверх свідчать на користь того, що автомобіль «Toyota» безпосередньо перед зіткнення здійснював рух назад.

Твердження апелянта про те, що судом, під час розгляду даної адміністративної справи, не з'ясовано всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а також те, що висновки суду не відповідають обставинам події дорожньо-транспортної пригоди і складу вчиненого правопорушення, повністю спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

Таким чином, висновки суду викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

З дотриманням вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, суд закрив провадження у справі.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2, є безпідставними, та вони правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 2 червня 2017 року, якою провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1