АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№33/796/71/2017 Постанова винесена суддею Миколаєць І.Ю.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт. Березнегувате Миколаївської області, громадянина України, з середньоюспеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні - сина, 1999 р.н., та двох синів, 2011 р.н., не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 16 листопада 2016 рокуОСОБА_2визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Згідно з постановою, суд розглянув протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 356646, за яким29 серпня 2016 року о 01 год. 04 хв. по пр. Перемоги, 108/1 в м. Києві ОСОБА_2, керував автомобілем «Mercedes-Benz 208», державний номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан алкогольного сп'яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер ALCOTEST 6820 в присутності двох свідків, результат огляду на стан сп'яніння склав 1,38 % проміле, чим порушив п. 2.9 (а) ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявнийсклад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вважаючи постанову суду незаконною, просить її скасувати та закрити провадження у справі, у зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що рішення суду прийняте без урахування всіх фактичних обставин справи, а зібрані по справі та досліджені в ході судового розгляду справи докази не є достатніми для визнання його вини у вчинені зазначеного правопорушення.

Зокрема зазначає, що в мотивувальній частині постанови, судом зроблено висновок про те, що він порушив п. 2.9 «а» ПДР України, а в резолютивній частині постанови суд взагалі не конкретизує, за які саме дії його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, проте такий висновок не підтверджується ані матеріалами справи, ані дослідженими по справі доказами, тобто, докази, які б прямо вказували на керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, відсутні.

Крім того, із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що правопорушення вчинене ним відбулося о 01 год. 04 хв., а саме, що він керував автомобілем «Мерседес» у стані алкогольного сп'яніння, однак в протоколі не зазначено, що автомобіль рухався по пр. Перемоги та був зупинений поліцією за адресою: пр. Перемоги, 108/1.

Також в матеріалах справи чітко зазначено, що непорозуміння між водіями ОСОБА_2 та ОСОБА_4 виникло в районі станцій метро «Нивки» та «Святошин» близько 23 год., про що зазначено в поясненні пасажирки ОСОБА_5, яка перебувала в автомобілі «Мітсубіші», та яка підтверджує його показання, що він мигав фарами, сигналив, тобто подавав світлові та звукові сигнали водієві ОСОБА_4, щоб той зупинився, але той не реагував, тому довелося його обігнати на безпечній ділянці дороги, та змусити зупинитися, аварійної ситуації не було, оскільки швидкість була лише 35 км/год. Надалі з пояснень пасажирки та водія автомобіля Мітсубіші, а також його пояснень підтверджується факт того, що він бив руками і ногами по автомобілю «Мітсубіші», оскільки пасажирка та водій даного автомобіля, зачинилися всередині та не виходили з автомобіля до приїзду патрульної поліції, яку вони викликали, що свідчить про те, що між сторонами не відбувалось спілкування та фізичного контакту, а значить покази ОСОБА_6 та ОСОБА_4 неправдиві стосовно того, що вони відчували від нього явний запах алкоголю, але на підставі цих свідчень було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, судом не взято до уваги пояснення водія ОСОБА_4 та пасажирки ОСОБА_6 стосовно того, що він заспокоївся, сів у машину повернув на вул. Г.Вітрука, припаркував машину на узбіччі біля будинку за адресою пр. Перемоги, 108/1, та зник з їх поля зору. З його пояснень, в цей час він перебував тверезий та, зустрівши біля супермаркету «Сільпо» свого приятеля, розповів йому пригоду, яка щойно трапилась і той пригостив його горілкою, приблизно 200 гр., а коли за викликом прибула патрульна машина, йому (ОСОБА_4) було запропоновано з'їхати на узбіччя дороги. ОСОБА_4 повідомив патрульних, що бачив, де зупинився автомобіль «Мерседес», тобто твердження, що він заховав автомобіль у кущах не відповідає дійсності, а сам він перебував неподалік від пр. Перемоги, біля зупинки громадського транспорту. Після того, як ОСОБА_4 вказав на нього, поліцейські взяли у нього пояснення та, з'ясувавши, що при ньому немає документів відпустили. Після цього, ОСОБА_4 ще раз викликав патрульну поліцію, які, прибувши на місце, також відмовилися встановлювати особу, на яку вказував ОСОБА_4, оскільки не було законних підстав підозрювати його у вчиненні будь-яких правопорушень, а значить встановлювати його особу. Однак, через деякий час прибув новий патруль поліції, які зафіксували на шортах у нього ключі від машини, які він, підійшовши до патрульної машини, кинув на підлогу. Відімкнувши Мерседес патрульні зафіксували документи, які належали йому і пройшовши тест на вміст алкоголю, який показав 1,38 проміле станом на 01 год. 06 хв.

Однак, такі дії поліції суперечать чинному законодавству, а саме ч. 4 ст. 33 Закону України «Про національну поліцію», оскільки така перевірка відбувалася без згоди власника автомобіля ОСОБА_8, без свідків, без складання протоколу та складання акту про вилучення документів (посвідчення водія ОСОБА_2.), що суперечить закріпленим в Європейській конвенції з захисту прав людини та Конституції України правам та свободам людини.

Щодо проходження ним тесту на вміст алкоголю, то це відбувалося 29.08.2016 після 01 години, тобто з моменту паркування автомобіля Мерседес пройшло більше двох год. При цьому, суд не взяв до уваги факт вживання ним горілки, якою пригостив його приятель, тим самим дійшов хибного висновку, що він пов'язує позитивний результат тесту саме із вживанням пива, який купив у кіоску та почав вживати.

Також судом не взято до уваги, що не був дотриманий встановлений порядок проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, оскільки у рапорті складеного поліцейським ОСОБА_9 зазначено, що його спочатку було перевірено на стан алкогольного сп'яніння, потім виявлено ключі від автомобіля Мерседес, в якому знайшли документи на транспортний засіб, посвідчення водія та паспорт ОСОБА_2, а вже після цього відібрано пояснення свідків, потерпілих і водія.

Крім того, пояснення свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не співпадають в часі з часом вказаним у поясненні ОСОБА_4 (01 год. 06 хв.), рапорті ОСОБА_9 (00 год.01 хв.) та часом, вказаним у протоколі (01 год. 04 хв.), що означає, що протокол про адміністративне правопорушення був складений раніше ніж відбулася перевірка, а даних свідків запросили лише поставити свої підписи у заздалегідь складеному протоколі.

Також зазначає, що результати огляду на стан сп'яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, однак у його випадку такий акт не складався, відповідно не був долучений до протоколу та матеріалів справи.

Таким чином, суд своїм рішенням фактично визнав його винним у правопорушенні, протокол про яке складено з порушенням порядку проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, а тому протокол про адміністративне правопорушення є незаконним, а отже, не може розглядатись, як доказ.

При цьому, в ході розгляду судової справи не були допитані свідки та поліцейські, які складали протокол ОСОБА_9 та ОСОБА_12, як видно із матеріалів справи на судові засідання вони навіть не викликалися.

Також при винесенні рішення суд не з'ясував майновий стан, а також обставини, що пом'якшують відповідальність у межах санкцій відповідних норм, а саме, що на його утриманні знаходяться троє неповнолітніх дітей і що через труднощі у працевлаштуванні, на даний час вимушений підробляти водієм, щоб прогодувати сім'ю.

Тому на думку апелянта, в основу його звинувачення покладено докази, які не відповідають вимогам закону, а тому не можуть бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримала подану апеляційну скаргу та просилизакрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 суддя місцевого суду не дотримався, внаслідок чого суд прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_2 у порушенні п. 2.9 (а) ПДР України, суддя місцевого суду послався на протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, огляд на стан алкогольного сп'яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу Драгер ALCOTEST 6820 в присутності двох свідків, результат якого склав 1,38 % проміле, а також письмові пояснення свідків ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та рапорт працівника поліції, але належним чином не перевірив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та не дав їм належної оцінки, що призвело до неповноти з'ясування фактичних обставин справи.

Між тим, переглядаючи справу в межах поданої апеляційної скарги, вважаю, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх та належних доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_2 п. 2.9 (а) ПДР України, яким передбачена відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Так, за поясненнями ОСОБА_2, наданими ним також і у судовому засіданні апеляційної інстанції, 29.08.2016 року близько 23 год., рухаючись по пр. Перемоги на автомобілі «Мерседес», між ним та водієм автомобіля «Мітсубіші» ОСОБА_4, який рухався попереду нього, виникли непорозуміння щодо поводження водіїв під час дорожнього руху та створення аварійної ситуації, тому, оскільки водій автомобіля «Мітсубіші» на його сигнали зупинитись не реагував, він, обігнавши його, змусив зупинитись, та, підійшовши до нього, почав бити руками та ногами по автомобілю, так як водій даного автомобіля та його пасажирка зачинились в середині і не виходили з автомобіля. Побачивши, що вони не виходять з автомобіля, він заспокоївся та, сівши до свого автомобіля, заїхав на вул. Вітрука та припаркував автомобль на узбіччі біля будинку по пр. Перемоги, 108/1, оскільки там поряд проживає та не збирався нікуди більше їхати. Після чого він вийшов з автомобіля та, купивши пиво в кіоску, почав його вживати біля зупинки громадського транспорту, а в подальшому живав ще й горілку, якою його пригостив знайомий. Перший та другий наряд поліції, які прибули за викликом ОСОБА_4, ніяких претензій до нього не мали та ніяких документів щодо нього не складали, а тільки відібрали пояснення, і лише працівники третього патруля поліції, прибувши через значний проміжок часу, запропонували йому пройти огляд на стан сп'яніння на приладі Драгер, на що він погодився, але попередив їх, що вживав алкоголь вже після того як припаркував автомобіль, тому пройшовши тест на вміст алкоголю, результат якого показав 1,38 проміле, він не погодився з тим, що керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, про що і зазначив у складеному на нього протоколі. Також зазначає, що проходження ним огляду на стан алкогольного сп'яніння відбувався вже після 01 год., тобто з моменту паркування ним автомобіля пройшло більше двох годин.

Дані показання ОСОБА_2 повністю узгоджуються з інформацією, яка міститься у протоколі про адміністративне правопорушення, згідно якого після проведення поліцейськими огляду водія ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, останній не заперечував його результатів, однак не погодився з тим, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, про що зазначив у складеному на нього протоколі.

При цьому, жодних даних, які б підтверджували факт того, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, у матеріалах справи не має.

Так, зі змісту складеного протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що дані про керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння о 1 год. 04 хв., вказані в ньому виключно з даних тесту на приладі Drager, результати якого 1,38 % та пояснень свідків, у присутності яких ОСОБА_2 погодився пройти перевірку для визначення стану сп'яніння за допомогою приладу Drager, при цьому такий огляд проводився вже о 1 год. 42 хв.

Що ж стосується письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що приблизно о 23 год. 50 хв. вони рухались на автомобілі «Мітсубіші» по пр. Перемоги і саме водій автомобіля «Мерседес» створював на дорозі аварійні ситуації, обганяв та підрізав їх, а, коли автомобілі зупинились для з'ясування стосунків, водій автомобіля «Мерседес», підійшовши до них, почав бити руками та ногами по їх автомобілю, в результаті чого відбив в їх автомобілі ліве дзеркало з боку водія, при цьому водій автомобіля «Мерседес» був з явними ознаками алкогольного сп'яніння, він хитався, махав руками та від нього відчувався запах алкоголю, тому вони і викликали поліцію, але наряд поліції, відібравши у ОСОБА_2 пояснення, відпустив його і вони були вимушені викликати ще один наряд поліції, то суд апеляційної інстанції відноситься до них критично, оскільки, згідно рапорту інспектора поліції, саме на підставі пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, у яких виник конфлікт з ОСОБА_2 та які були зацікавлені у його вирішенні на їх користь, і було складено протокол на ОСОБА_2 за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а тому не можуть слугувати безспірними доказами вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, з метою перевірки доводів апеляційної скарги, а також повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи, апеляційним судом було витребувано запис нагрудної камери (відеореєстратора) працівника Управління патрульної поліції у м. Києві, а також викликано в судове засідання інспекторів ОСОБА_9 та ОСОБА_12, свідка ОСОБА_4 для дачі пояснень щодо обставин керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння та складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення,які будучи повідомленими про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, не повідомивши про причини неявки, а згідно заяви інспектора ОСОБА_9, він призначений тимчасово в.о. заступника начальника управління - начальника відділу чергової служби УПП у м. Житомирі, де територіально несе службу по охороні публічного порядку і безпеки, а тому у зв'язку з характером служби прибути у судові засідання не може. Також за повідомленням заступника начальника Управління патрульної поліції у місті Києві ДПП Євдокимова Д.А. від 03.03.2017 року відеозапис з нагрудної відеокамери працівників УПП у м. Києві ДПП під час фіксування адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_2 не зберігся за сплином строків його зберігання, у зв'язку з чим апеляційний суд позбавлений можливості в повному обсязі перевірити обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, незважаючи на те, що за поясненнями ОСОБА_4, що події на дорозі відбувались о 23 год. 50 хв. і ОСОБА_2 на той період часу перебував у стані алкогольного сп'яніння, але за цих обставин перший патруль поліції, який приїхав на автомобілі з державними номерами 1314, не зафіксував такого порушення у ОСОБА_2, сам ОСОБА_2 заперечує факт його безпосереднього спілкування з ОСОБА_4 або свідком ОСОБА_5, при якому б вони могли виявити те, що ОСОБА_2 перебуває в стані алкогольного сп'яніння, а до суду апеляційної інстанції ОСОБА_4 для надання ґрунтовних пояснень з цього приводу не з'явився, то виникають сумніви щодо достовірності його пояснень про керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Отже, твердження ОСОБА_2 про те, що він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а вживав алкоголь вже після того, як припаркував свій автомобіль, нічим не спростовані, і навіть в поясненнях вказаних вище свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та рапорті інспектора поліції ОСОБА_9 даних про протилежне не міститься, а отже дійсність, наведених ним обставин, у апеляційного суду сумнівів не викликає.

Таким чином, дані у протоколі про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані допустимими доказами, адже спростовуються дослідженими під час апеляційного розгляду доказами, що дає підстави витлумачити всі сумніви на користь ОСОБА_2 та відкинути їх.

За таких обставин, оскільки допустимі докази винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення відсутні, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,суддя, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року, якою ОСОБА_2визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - скасувати, а провадження у справі закритиза відсутністю в діях ОСОБА_2складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Горб І.М.