Справа № 461/3247/17 Головуючий у 1 інстанції: Лялюк Є.Д.
Провадження № 33/783/686/17 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року Апеляційний суд Львівської області в складі судді Гончарук Л.Я., розглянувши у судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу про притягнення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Львівської області, пенсіонера, жителя АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 - до адміністративної відповідальності за ст. 471 МК України,

з участю представника Львівської митниці ДФС Сліпенка С.І.,

за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 16 травня 2017року,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.471 МК України та накладено стягнення - 1700,00 грн. штрафу в дохід держави. Товар, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №0986/20900/17 від 31.03.2017 року, а саме: плендека з маркуванням 5 х 8 в упаковках по 7 штук, в кількості 3 упаковок; плендека з маркуванням 6 х 10 в упаковках по 5 штук, в кількості 3 упаковки; плендека з маркуванням 3 х 5 в упаковках по 20 штук, в кількості 3 упаковок; плендека з маркуванням 4 х 6 в упаковках по 10 штук, в кількості 1 упаковки; плендека з маркуванням 8 х 10 в упаковках по 3 штук, в кількості 1 упаковок; повернуто ОСОБА_1 після належного митного оформлення або для його повернення на митну територію держави звідки його було вивезено. Стягнуто на користь держави 320,00 грн. судового збору та на користь Львівської митниці ДФС - 427,54 грн. витрат за зберігання товару на складі митниці.

Згідно постанови, 31 березня 2017 року близько 18 години 59 хвилин громадянин України ОСОБА_1 на автомобілі марки «VW T5», реєстраційний номер НОМЕР_2 прямував в Україну в якості водія, з приватної поїздки, через МАПП „Шегині Львівської митниці ДФС, обравши формою проходження митного контролю смугу спрощеного митного контролю «зелений коридор», чим своїми діями заявив про відсутність будь-яких товарів, які підлягають обов'язковому декларуванню та оподаткуванню або, які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження. При здійсненні митного контролю даного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів, які підлягають обов'язковому декларуванню та оподаткуванню. Автомобіль було переведено зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленого догляду транспортних засобів та товарів, де під час проведення огляду автомобіля було виявлено товар, який відповідно до ст. 374 МК України перевищував неоподатковану норму переміщення через митний кордон України, а саме: Плендека з маркуванням 5 х 8 в упаковках по 7 штук, в кількості 3 упаковок; Плендека з маркуванням 6 х 10 в упаковках по 5 штук, в кількості 3 упаковоки; Плендека з маркуванням 3 х 5 в упаковках по 20 штук, в кількості 3 упаковок; Плендека з маркуванням 4 х 6 в упаковках по 10 штук, в кількості 1 упаковки; Плендека з маркуванням 8 х 10 в упаковках по 3 штук, в кількості 1 упаковок. Загальна вага вказаного товару перевищувала неоподатковувану норму і становила 176 кілограм. Під час усного опитування гр. ОСОБА_1 не повідомив про вагу такого товару, проте визнав себе його власником після митного огляду.

На дану постанову особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 16.05.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України - скасувати, звільнивши від адміністративної відповідальності за ст. 22 КУпАП у зв'язку з малозначністю, обмежившись усним зауваженням, а провадження в адміністративній справі закрити. Вилучений згідно з протоколом про порушення митних правил №0986/20900/17 від 31.03.2017 товар, що був предметом правопорушення, повернути власнику після здійснення належного митного оформлення або для подальшого вивезення за межі митної території України.

ОСОБА_1, не оспорюючи своєї вини у вчиненому правопорушенні, вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята при неповному з'ясуванні всіх обставин справи та є несправедливою в частині накладення адміністративного стягнення, стягнення судового збору та витрат митного органу за зберігання товарів на складі митниці.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не взято до уваги його клопотання про звільнення від відповідальності за ст.22 КУпАП, не враховано усіх обставин вчиненого правопорушення, особи порушника, обставини, що пом'якшують відповідальність та не обґрунтовано чому відмовлено в задоволенні даного клопотання.

Просить апеляційний суд врахувати, що є пенсіонером ІНФОРМАЦІЯ_4, інвалідом 1 групи, вперше притягається до адміністративної відповідальності, повністю визнав вину у вчиненому та щиро розкаявся з приводу допущення порушення митного законодавства, обіцяючи в подальшому не допускати такого.

Апелянт наголошує, що умислу на вчинення правопорушення не мав, вважав, що вказана кількість плендеків є можливою до переміщення через митний кордон України через зону спрощеного митного контролю «зелений» коридор, а тому не приховав від митного контролю інформацію як про їх наявність, походження, вартість, подальше використання так і їх самих, вважаючи, що буде достатньо усного декларування вказаної вище кількості особистих речей.

Крім цього, ОСОБА_1 не погоджується з постановою Галицького районного суду м.Львова в частині стягнення витрат митного органу за зберігання товару на складі митниці, оскільки митним органом навмисне затягувались строки для скерування справи на розгляд суду. Тривалий проміжок часу інспектором митного органу проводилась оцінка вартості вилученого товару, який не може бути зарахований до періоду за який необхідно відшкодовувати витрати митного органу. А також просить в разі закриття провадження в справі звільнити його від сплати судового збору.

До початку розгляду справи апеляційним судом від ОСОБА_1 надійшло клопотання про те, що апеляційну скаргу він підтримує в повному обсязі та просить проводити розгляд справи без його участі у зв'язку з тим, що є особою похилого віку та періодично має проблеми зі здоров'ям.

Заслухавши доповідь судді, представника Львівської митниці, який заперечив подану апеляційну скаргу та просив постанову місцевого суду залишити без змін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

На переконання апеляційного суду, висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, є обґрунтованим, зробленим на підставі норми закону та відповідає фактичним обставинам справи.

Диспозиція ст. 471 МК України, передбачає відповідальність за порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор» товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України, тягне за собою накладення штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.

Відповідно до ст. 33 КпАП України стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до вимог ст.489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

У ст.22 КУпАП зазначається, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

При цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» № 8 від 03 червня 2005 року, суддя вправі вирішувати питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст.22 КУпАП. При цьому необхідно врахувати не лише вартість, а й кількість предметів правопорушення, а також мету, мотив і спосіб його вчинення.

ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, що ним не заперечується.

Застосування такого виховного заходу, як усне зауваження, на переконання апеляційного суду, не буде достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 541 МК України витрати органу доходів і зборів, пов'язані із зберіганням товарів, транспортних засобів, щодо яких прийнято постанову про конфіскацію, до моменту винесення такої постанови повинні бути відшкодовані особою, яка вчинила порушення митних правил.

В апеляційній скарзі апелянт покликається на «Порядок відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів», затверджений Наказом Міністерства фінансів України № 731 від 15.06.2012 р.

Разом з тим, цим же ж Наказом Міністерства фінансів України № 731 від 15.06.2012р. затверджено «Порядок обчислення сум витрат у справах про порушення митних правил та їх відшкодування». Відповідно до п. 1 Розділу ІІ даного Порядку обчислення сум витрат у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Порядку й оформлюється шляхом заповнення довідки про витрати митного органу у справі про порушення митних правил, а відповідно до п. 1 Розділу ІІІ даного Порядку витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. Суми витрат, що підлягають відшкодуванню, зазначаються у постанові про накладення стягнення.

Отже, суд згідно вимог ст. 520 МК України, вірно поклав витрати у справі на ОСОБА_1 відповідно до долучених до матеріалів справи розрахунків про понесені витрати.

Доводи на які покликається апелянт, як на підставу скасування постанови є безпідставними, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не можуть бути правовою підставою для скасування постанови судді Галицького районного суду м. Львова.

Враховуючи вищенаведене, вважаю за необхідне постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 16 травня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 471 МК України залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 22, 294 КУпАП ст.ст. 471, 530, 531 МК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 16 травня 2017року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України - без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Гончарук Л.Я.