АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/936/17 Головуючий у І-й інстанції Крохмалюк І.П.
Справа № 183/3114/17-п Головуючий в ІІ інстанції Мазниця А.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу, з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження, на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2017 року, якою

ОСОБА_1, 1984 року травня місяця 20 дня народження, що мешкає за адресою: вул. Кулебівська, 254, м. Новомосковськ Дніпропетровської області,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, 02.07.2017 року о 02.00 годині на вул. Спаській в м. Новомосковську Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 керував моторолером «Сузукі», без державного реєстраційного номеру, з явними ознаками алкогольного спяніння (невиразна мова, різкий запах алкоголю з ротової порожнини). Від проходження медичного огляду на стан спяніння, у встановленому законом порядку, на вимогу працівника поліції в присутності двох свідків відмовився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити йому строк апеляційного оскарження, оскаржувану постанову суду скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи своє клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, ОСОБА_1 зазначає, що в судовому засідання під час розгляду провадження він був відсутній та належним чином не викликався, повістки не отримував, чим було порушено його право на захист.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувана постанова винесена в порушення норм матеріального та процесуального закону, не відповідає фактичним обставинам справи. Зазначає, що відповідний протокол щодо нього інспектором поліції був складений в порушення нормативно правових актів, даний протокол та дії інспектора не узгоджувалися з положеннями Інструкції про направлення водіїв для проходження огляду на стан спяніння, в якій встановлена певна послідовність такого направлення. Так матеріали провадження взагалі не містять відомостей щодо його доставлення для проходження такого огляду в лікарні, відповідного документу про направлення на такий огляд також не складено.

Апелянт акцентує увагу суду на тому, що в судове засідання в суд першої інстанції не було викликано та допитано і свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а суд виніс рішення опираючись тільки на їх письмові пояснення, не встановивши їх належність.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі і просили її задовольнити з викладених у ній підстав, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Так, статтями 289, 294 КУпАП встановлено десятиденний строк оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк може бути поновлено органом, правомочним розглядати справу.

Оскільки апелянт заявив відповідне клопотання, а згідно матеріалам справи він не брав участі у судовому засіданні, в якому було винесено оскаржувану постанову, та відсутні відомості про отримання ним її копії у межах строку апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що цей строк був пропущений апелянтом з поважної причини, і вважає за необхідне його поновити та розглянути апеляційну скаргу по суті.

Аналізуючи оскаржувану постанову з урахуванням доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, які підтверджуються належними та достатніми доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які були залучені в якості понятих при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, з яких вбачається, що в їх присутності саме водій ОСОБА_1 відмовився на вимогу працівників поліції пройти огляд для встановлення стану алкогольного спяніння; власними письмовими поясненнями правопорушника, який підтвердив, що перед керуванням транспортним засобом вжив пляшку пива, з положеннями ст. 63 Конституції України ознайомлений та відмовляється від проходження огляду на стан спяніння.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення кореспондують з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності обєктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного спяніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти медичний огляд.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Посилання апелянта на неповноту судового розгляду у звязку з тим, що не було допитано свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки письмові пояснення останніх наявні у матеріалах справи та узгоджуються з первинними письмовими поясненнями самого правопорушника.

Апеляційним судом не встановлено порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, у зв'язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є неприйнятними.

При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Всі інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, а також зміна його позиції з посиланням на невідповідність фактичним обставинами події його власних первинних письмових пояснень, апеляційним судом не приймаються до уваги, оскільки наявними доказами в матеріалах провадження вони не підтверджуються та за своїм характером спрямовані на ухилення апелянта від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне поновити апелянту строк апеляційного оскарження рішення, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Строк апеляційного оскарження поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2017 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_4