АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2017 року суддя Апеляційного суду міста Києва Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 23 серпня 2017 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 23 серпня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП; провадження в справі закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу із уточненнями, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення суддею норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суддя не з'ясував дійсні обставини справи, надав невірну оцінку наявним у справі доказам та, як наслідок, незаконно визнав його винуватим у вчиненні правопорушення.

Зазначає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, оскільки обставини, за яких він відмовився надати поліцейському документи для перевірки, свідчать про те, що така вимога працівника поліції була незаконною. Зокрема, інспектор не вказав конкретну причину зупинки керованого ним транспортного засобу та підстав для перевірки відповідних правовстановлюючих документів, а тому він не мав обов'язку виконувати незаконну вимогу поліцейського. Не може бути законною підставою зупинки керованого ним транспортного засобу і посилання працівників поліції на перебування в розшуку схожого автомобіля, оскільки, з позиції апелянта, зупинці підлягає лише той автомобіль, який перебуває у розшуку, а не схожий.

Крім цього, як вважає апелянт, його вже притягнуто по ст.126 КУпАП до адміністративної відповідальності за відмову надати документи для перевірки, а тому за ті ж самі дії він не може нести відповідальності за ст.185 КУпАП.

Також звертає увагу на невідповідність складеного протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону, оскільки в ньому невірно зазначена адреса його проживання та відсутні відомості щодо свідка.

За результатами розгляду апеляційної скарги просить оскаржувану постанову суду скасувати, а провадження по справі відносно нього закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Одночасно подав клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що він не був належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду, який відбувся без його участі, а копію оскаржуваної постанови отримав лише 11.09.2017 року, після чого звернувся до суду.

Суд задовольняє клопотання ОСОБА_1 та поновлює йому строк на апеляційне оскарження з огляду на те, що судовий розгляд відбувся у його відсутності, про прийняте судом рішення йому стало відомо лише 11.09.2017 року, після отримання копії оскаржуваної постанови, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка (а.с.15).

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, допитавши свідка, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 02.05.2017 о 15 год. 20 хв., знаходячись за адресою: автодорога М06 Київ-Чоп 19 км, не виконав законної вимоги працівника поліції при виконанні ним службових обов'язків щодо пред'явлення документів, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.

Свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення суд обґрунтував сукупністю доказів, наявних в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції вважає таке рішення законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Апеляційним переглядом встановлено, що суддя розглянув справу у відповідності до положень ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно дослідив обставини справи про адміністративне правопорушення, а тому обґрунтовано та на законних підставах дійшов висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Не спростовується такий висновок судді і показаннями допитаної в суді апеляційної інстанції свідка ОСОБА_2 Зокрема, даний свідок повідомила, що рухалася разом з ОСОБА_1 на автомобілі «Mazda» по дорозі Київ-Чоп. Зупинивши їх автомобіль, працівник патрульної поліції почав вимагати пред'явити документи для перевірки. На запитання ОСОБА_1 про причину зупинки вказав декілька причин, а саме: порушення правил обгону або випередження, незрозумілий рух машини по дорозі, перевірка транспортного засобу на предмет розшуку. У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 вважав такі підстави зупинки транспортного засобу незаконними, він відмовився надавати поліцейському для огляду будь-які документи.

Проте, свідченнями ОСОБА_2 не підтверджується та обставина, що дії працівників поліції, які після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 висунули вимогу водію транспортного засобу надати для перевірки посвідчення водія та реєстраційний документ на автомобіль, були незаконними.

Статтею 185 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Надаючи оцінку правомірності дій працівників поліції в даній ситуації, суд апеляційної інстанції враховує, що згідно з ч.2 ст.30 ЗУ «Про національну поліцію» поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Статтею 31 цього Закону передбачено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як, зокрема, перевірка документів особи та зупинення транспортного засобу.

Відповідно до положень ст.ст.32, 35 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, зокрема, якщо водій порушив Правила дорожнього руху або якщо транспортний засіб перебуває в розшуку. Поліцейський також має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об'єктом вчинення правопорушення.

Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що 02.05.2017 року о 15 год. на 19 км автодороги М06 Київ-Чоп працівниками поліції було зупинено автомобіль НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1

Як зазначив у своєму рапорті патрульний поліції Марясич А.П., підставою для зупинки автомобіля став його незрозумілий рух по проїзній частині дороги, а також те, що схожий автомобіль значиться в орієнтуванні по розшуку. У зв'язку з цим ОСОБА_1 було запропоновано пред'явити свідоцтво про реєстрацію автомобіля та водійське посвідчення. Вважаючи таку зупинку незаконною та безпідставною, ОСОБА_1 відмовився надавати документи для огляду. Оскільки ОСОБА_1 на його неодноразову вимогу та іншого працівника поліції пред'явити документи не реагував, чим викликав підозру, було прийнято рішення про його затримання для з'ясування його особи, припинення правопорушення та перевірки керованого ним автомобіля. ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.126 КУпАП та складено протокол про вчинення ним правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП. Крім цього, на час спілкування з ОСОБА_1 він помітив у нього предмет, схожий на пістолет, що посилило його підозру в особі водія та законності керування ним транспортним засобом. Після затримання та при проведенні його поверхневого огляду у ОСОБА_1 було виявлено пістолет «Форт 12Р», на який він мав дозвіл.

Суд апеляційної інстанції вважає, що за встановлених обставин працівник поліції на законних підставах, діючи у відповідності до вимог Закону України «Про національну поліцію», вимагав у ОСОБА_1 надати для перевірки посвідчення водія та реєстраційний документ на автомобіль.

Суд апеляційної інстанції також вважає необґрунтованими доводи апелянта про незаконність зупинки автомобіля «Mazda» з тих підстав, що зупинці підлягає лише той автомобіль, який перебуває у розшуку, а не схожий, оскільки для встановлення таких обставин у поліцейського має бути реальна можливість здійснити перевірку транспортного засобу на предмет його розшуку, яку він за законом має право здійснити шляхом його зупинки та перевірки відповідних документів.

Крім цього, апеляційні доводи ОСОБА_1 про те, що його вже притягнуто до адміністративної відповідальності по ст.126 КУпАП за відмову надати документи для перевірки, а тому за ті ж самі дії він не може нести відповідальності за ст.185 КУпАП, також не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з диспозицією ст.126 КУпАП, по якій ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, вона передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Тобто, об'єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Проте, даний факт не виключає права у працівників поліції вимагати в особи, у даному випадку водія транспортного засобу, пред'явлення ним документів у передбачених законом випадках.

Диспозиція ст.185 КУпАП передбачає відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків. Тобто, об'єктом даного правопорушення є суспільні відносини, що посягають на встановлений порядок управління.

Таким чином, факт притягнення особи до адміністративної відповідальності по ст.126 КУпАП за відмову надати документи для перевірки, не виключає в подальшому можливості притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП

Не свідчать про невинуватість ОСОБА_1 допущені недоліки у складеному щодо нього протоколі про адміністративне правопорушення, на які він посилається у своїй апеляційній скарзі, оскільки по своїй суті не є істотними, які можуть свідчити про його недопустимість як доказу в розумінні ст.251 КУпАП та не впливають на предмет доказування у справі.

Таким чином, всебічно та повно дослідивши обставини справи, суд обґрунтовано та на законних підставах дійшов висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Оскільки на момент розгляду справи спливли строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП, суд правомірно закрив провадження на підставі ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 23 серпня 2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, а провадження у справі закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз