Провадження № 3/219/2870/2017
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2017 року м. Бахмут
Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Харченко О.П., розглянувши адміністративну справу, що надійшла від ТВО командира військовї частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Козелець Чернігівської області , громадянина України, військовослужбовця за контрактом водія військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1
- за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
В С Т А Н О В И В :
28.09.2017 року о 20 годині 00 хвилин військовослужбовець сержант ОСОБА_1 на території військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 розпивав спиртні напої під час виконання службових обов`язків в зоні проведення АТО під час дії особливого періоду, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Особу правопорушника встановлено на підставі військового квитка та довідки про паспорт, йому роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав у повному обсязі. Він суду пояснив, що у вказаний день та час він не вживав спиртні напої , а у зв`язку із захворюванням серця вжив серцеві краплі корвалол. Він вважає, що протокол склали тому, що він не погоджувався виконувати не передбачені контрактом обов`язки , а саме він за контрактом водій , а його примушували роздавати їжу військовослужбовцям. До того ж він хотів звільнитися із служби за станом здоров`я , а командування було проти цього і на нього склали протокол, щоб звільнити його за порушення.

Захисник адвокат Коломієць О.В. вважала, що справу слід закрити за відсутністю складу правопорушення , оскільки у протоколі невірно вказаний рік народження правопорушника та місце народження . До того ж ОСОБА_1 надані письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що він у той день був тверезий. Свідка ОСОБА_4 вона вважає заінтересованою особою , бо він супроводжував ОСОБА_1 на обстеження. До того ж захисник вважає, що ОСОБА_1 звинувачують у вживанні спиртних напоїв у неробочий час та на її думку закінчились умови особливого періоду для ОСОБА_1 за його контрактом.

Заслухавши у суді пояснення правопорушника , свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вивчивши усі наявні по справі докази, суд приходить до висновку , що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП знайшла своє доказове підтвердження .

Судом оглянутий контракт , укладений 16.05.2016 року, у якому зафіксовано, що ОСОБА_1 ознайомився із законами та іншими нормативним актами , які регулюють порядок проходження військової служби і добровільно взяв на себе зобов`язання проходити військову службу у ЗСУ відповідно до вимог , визначених законодавством.

Згідно з вимогами ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут), який затверджений Законом України № 548-XIV від 24.03.1999 року, військовослужбовець зобовязаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки.
Як встановлено ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна, зокрема, зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
У відповідності до вимог ст. 16 Статуту, кожний військовослужбовець зобовязаний виконувати службові обовязки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обовязки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Як зазначено у Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в Україні особливий період настав з дня набрання чинності Указу Президента України від 17.03.2014 №303 «Про часткову мобілізацію», продовжено його Указом Президента України від 14.01.2015 № 15/2015 «Про часткову мобілізацію» і триває по цей час.
Відповідно до вимог ч.ч. 3, 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», часткова мобілізація може проводитися в окремих місцевостях держави, а також стосуватися певної частини національної економіки Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
З моменту оголошення мобілізації чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Згідно з вимогами п. 10 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацією, а відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 № 15/2015 затвердженого Законом України від 15.01.2015 № 113-VIII, на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва оголошена часткова мобілізація.
У ч.3 ст. 172-20 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння -, в умовах особливого періоду .
В суді свідок ОСОБА_4 суду розповів, що 28.09.2017 року з 18.00 водій ОСОБА_1 за наказом командування повинен був роздавати їжу військовослужбовцям , але він бачив, що ОСОБА_1 хитався , мав нестійку ходу та від нього тхнуло спиртними напоями і тому його відсторонили від роздачі їжі. Оскільки ОСОБА_1 відмовлявся давати пояснення з цього приводу , то за наказом командира його відвезли до м. Лисичанська до наркологічного кабінету на обстеження. Там ОСОБА_1 знову почав відмовлятися від обстеження , не побажав продути алкотестер, почав вимагати, щоб у нього зробили забір крові. Наявний в наркологічному кабінеті алкотестер мав таку функцію, що якщо його пронести біля рота ,то він показує чи є алкоголь і цей алкотестер показав алкоголь у ОСОБА_1 , а той відмовився продути алкотестер і протокол обстеження не підписав. Від ОСОБА_1 28.09.2017 року був запах спиртного, а не сердечних крапель і він нічого не казав про те, що він нібито вживав серцеві краплі..

Свідок ОСОБА_5 повідомив, що він також бачив ОСОБА_1 ввечері 28.09.2017 року і той був у стані алкогольного сп`яніння , від нього тхнуло алкоголем та у нього була нестійка хода. В цей вечір від ОСОБА_1 не було запаху серцевих крапель.

Судом оглянуті записи лікарів у журналі обліку та особистій амбулаторній картці ОСОБА_1 , де зазначено, що 07.09.2017 року ОСОБА_1 звертався до лікаря терапевта і йому рекомендовано консультацію кардіолога, а також 01.09.2017 року призначались краплі корвалол по 20 крапель 2 рази в день. Факт періодичного вживання ОСОБА_1 сердечних крапель підтвердили у суді і свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , це відображено і у наданих суду письмових поясненнях ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом з тим у поясненнях не вказано, коли саме 28.09.2017 року ці свідки бачили ОСОБА_1 тверезим , тому суд не може прийняти ці пояснення як свідчення того, що дійсно у вказаний у протоколі день та час ОСОБА_1 не вживав спиртні напої.

Ні у лікаря нарколога 28.09.2017 року , ні після складання на нього протоколу 19.10.2017 року сам ОСОБА_1 не давав пояснень щодо вживання ним у цей день корвалолу. Від будь-яких пояснень він відмовився.

Тож у суду не має підстав сумніватися у достовірності протоколу медичного обстеження № 1647 від 28.09.2017 року у якому зафіксоване перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння 28.09.2017 року під час обстеження у період з 22.15 по 22.30, з врахуванням тієї обставини, що факт перебування на території військової частини ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння у вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення час підтвердили двоє свідків у суді - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ..

До того ж суд зазначає , що викладені ОСОБА_1 доводи щодо обставин події правопорушення є суперечливими, оскільки з одного боку він стверджує, що не вживав спиртних напоїв та був тверезим, а тому не було причин йому відмовлятися від продуття алкотестеру , а з іншого боку він пояснює що вживав алкоголь у вигляді корвалолу , незначна кількість якого (20 крапель)через декілька годин після вживання могла виділитися з організму , але він відмовився від наркологічного обстеження у наркологічному кабінеті .

В ході розгляду адміністративної справи обставин, які виключають провадження в справі та адміністративну відповідальність, не встановлено. Доводи захисника про те, що протокол складений відносно іншої особи не знайшли свого підтвердження, оскільки сам ОСОБА_1 не спростовував той факт , що протокол був складений відносно нього і його анкетні дані уточнені у суді .

При призначенні адміністративного стягнення враховуються обставини вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , який посередньо характеризується за місцем проходження військової служби, хворіє .
Виходячи з викладеного, вважаю необхідним застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,а саме у мінімальному розмірі встановленому законом.
Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення, справляється судовий збір у 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у грошовому виразі складає 320 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 172-20 ч. 3, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 172-20 ч. 3 КУпАП і призначити йому стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому вигляді становить 3 655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 320 (триста двадцять) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.П. Харченко.