Справа № 466/2812/17 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 33/783/779/17 Доповідач: Галин В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року м. Львів

Апеляційний суд Львівської області в складі:

Головуючого судді - Галина В. П.

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 07.06.2017 року, про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

постановою судді Грабара Михайла Павловича визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та оштрафовано його на 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 10200 (десять тисяч двісті) гривень в доход держави з позбавленням його права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_2 користь держави судовий збір в розмірі 320 (триста двадцять) гривень.

Не погоджуючись з даною постановою, захисник ОСОБА_1 в інтересах правопорушника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 07.06.2017 року скасувати, а справу щодо ОСОБА_2 закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно постанови, ОСОБА_2 18.04.2017 року о 03.13 год. в м. Львові по вул. Кульпарківська Антоновича керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, порушивши п.2.9 а ПДР, чим скоїв правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП..

На думку захисника, постанова Шевченківського районного суду м. Львова від 07.06.2017р. винесена за неповного зясуванням судом всіх фактичних обставин справи.

Зазначає, що застосування алкотестеру не є однозначним доказом спяніння само по собі, а також поліцейськими не надано доказів, що йому було показано, що одноразовий мундштук, який є частиною зазначеного алкотестеру був герметично запакований, також це не було показано і свідкам, чи перед тим поліцейські не перевіряли на цей же алкотестер з тим самим мундштуком іншу особу, яка дійсно перебувала в стані спяніння. Поліцейськими не надано доказів (належних та допустимих), що алкотестер не відреагує (а він може зреагувати) на наявність ряду захворювань, аж до карієсу зубів в тому числі на медикаменти (ліки), крім того, по-перше в матеріалах справи відсутні сертифікат відповідності та свідоцтво про державну повірку технічного засобу вимірювання.

Сам факт визнання у поясненнях до адмінпротоколу вживання за тривалий час до складання протоколу незначної кількості спиртних напоїв ще не може бути доказом наявності стану спяніння саме у момент керування транспортним засобом та складання протоколу, оскільки відповідно до Інструкції про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів, такий стан може визначатися тільки шляхом, прямо передбаченим у цій інструкції. Сам факт вживання за тривалий час незначної кількості спиртних напоїв /наприклад пива/ не може бути таким доказом ще й тому, що спяніння до того часу могло минути, а алкоголь - бути виведений з організму. Саме наявність або відсутність цього стану і має визначити спеціаліст - нарколог відповідно до положень Інструкції. Без цього вважати доведеним наявність такого стану не можна у будь-якому разі.

Також зазначає, що справу розглянуто з істотним порушенням процесуальних прав правопорушника, зокрема порушенням права на захист.

Суд не обґрунтував і обрання виду адміністративного стягнення. Формально у постанові зазначено, що враховано дані про особу правопорушника, обтяжуючі та пом'якшуючі обставини.

В судове засідання правопорушник не з»явився та не повідомив про причини неявки хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що на думку суду не є перешкодою для розгляду справи по суті.

Перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що така не підлягає до задоволення.

Наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, стверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №228096 від 18.04.2017 року; даними алкотестера «DRAGER», актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 18.04.2017 року.

Жодних заперечень ОСОБА_5 проти результатів проведеного огляду чи проти правильності складання протоколу про адміністративне правопорушення не було висловлено, в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №228096 від 18.04.2017 року ОСОБА_2 зазначив, що він з протоколом згоден.

Суд першої інстанції належним чином повно і всебічно дослідив і врахував всі обставини справи, прийняв правомірне рішення.

Дії працівників поліції при складанні протоколу відносно ОСОБА_2 були правомірні.

Ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Щодо доводів захисника про те, що суд першої інстанції порушив право його довірителя на захист, то Апеляційний суд не бере це до уваги, оскільки правопорушнику надавалась можливість дати свої пояснення при розгляді апеляційної скарги та скористуватися послугами захисника. Проте, правопорушник без поважних причин не з»явився у судове засідання.

Суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та вірно призначив покарання у виді штрафу у суді 10 200 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Таке покарання відповідає вимогам ст.33 КУпАП та буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

За таких обставин всі доводи та мотиви викладені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими, а, отже, апеляція захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд,

ПОСТАНОВИВ:

постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 07.06.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляцію захисника ОСОБА_1 - без задоволення

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_6