АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/2218/17Суддя 1 інстанції Чорний І. Я.
Номер провадження 33/774/40/К/17Суддя- доповідач ОСОБА_1.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 року

06 липня 2017 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мажара С.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, березня місяця 11 дня, громадянин України, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, водій ОСОБА_2 01 квітня 2017 року о 01-00 год. у м. Кривому Розі по вул. Миколи Світальського керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння і від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Алкотестер Драгер» та проведення такого огляду в медичному закладі в присутності двох свідків відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України і скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду від 03 травня 2017 року відносно нього скасувати, провадження у справі закрити.

В обгрунтування апеляційних вимог, ОСОБА_2 зазначає, що 31 березня 2017 року вранці він випив пляшку пива, а увечері виникла термінова потреба їхати до м. Кривого Рогу де перебувала його родина, але ознак спяніння у нього не було, а наявність запаху алкоголю з порожнини рота є особливістю його організму. Крім того, перед його зупинкою працівниками поліції в м. Кривому Розі його раніше, 31 березня 2017 року о 23.20 год. було зупинено працівниками поліції в м. Зеленодольську. Де він також пояснив, що вживав зранку пиво і після того як сказав, що поспішає до м. Кривого Рогу, працівники поліції сказали, щоб він підписав протокол і відпустили його. Зазначає, що не перебував у стані алкогольного спяніння, а від проходження медичного огляду на стан спяніння відмовився, так як поспішав. При розгляді справи судом першої інстанції він не був присутнім, про день та час слухання справи він не був повідомлений, тому вважає, що строк на апеляційне оскарження ним був пропущений з поважних причин і просить його поновити.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу і наполягав на її задоволенні.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, переглянувши запис з боді-камери, яка долучена до матеріалів справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції слід залишити без змін за наступних підстав.

Аналізуючи оскаржувану постанову з урахуванням доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Так, статтями 289, 294 КУпАП встановлено десятиденний строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк може бути поновлено органом, правомочним розглядати справу.

Оскільки апелянт не був присутнім при розгляді справи судом першої інстанції, заявив відповідне клопотання про поновлення пропущеного строку, а в матеріалах справи відсутні відомості як про його належне повідомлення про день та час судового засідання, в якому було винесено оскаржувану постанову, та його участь у даному засіданні, так і про отримання її копії у межах строку апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що цей строк був пропущений правопорушником з поважної причини, і вважає за необхідне його поновити та розглянути апеляційну скаргу по суті.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган ( посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 судом першої інстанції були дотримані.

Вирішуючи питання про обґрунтованість апеляційної скарги по суті та аналізуючи покладений в основу оскаржуваної постанови висновок суду першої інстанції про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги такими, що не заслуговують на увагу суду.

Зі змісту ст. 251 КУпАП вбачається, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в іх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку суду, викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами.

Так, ОСОБА_3 в судовому засіданні при розгляді справи апеляційним судом пояснив, що зранку 31 березня 2017 року він вжив одну пляшку пива, а 01 квітня 2017 року в 01-15 год. був зупинений працівниками поліції, але ознак спяніння у нього не було, а був присутній лише запах алкоголю з порожнини рота, що є особливістю його організму і у звязку із цим він відмовився від проходження медичного огляду на стан спяніння.

Ці пояснення ОСОБА_2 спростовуються записом з боді-камери, яка долучена до матеріалів справи, відповідно до якої ОСОБА_2 пояснив, що випив 2 пляшки пива і сів за кермо автомобіля, так як був вимушений їхати до м. Кривого Рогу.

Крім пояснень ОСОБА_2 його провина у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується матеріалам справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія БР № 146000 від 01 квітня 2017 р. відповідно до якого водій ОСОБА_2 керував по вул. Миколи Світальського в м. Кривому Розі автомобілем НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного спяніння ( запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови забарвлення обличчя) і від проходження медичного огляду на встановлення стану спяніння в присутності свідків відмовився;

-рапортом інспектора поліцій, відповідно до якого водій ОСОБА_2 01 квітня 2017 року о 01-15 год. відмовився від проходження медичного огляду на встановлення стану спяніння на місця за допомогою газоаналізатора Алкотенстера «Драгер» так і в медичному закладі в присутності двох свідків.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, встановлені обставини та наявні докази в їх сукупності обєктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного спяніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наявність яких не заперечував і сам ОСОБА_2, що і стало підставою вимоги пройти медичний огляд.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_2, адміністративного правопорушення, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції, яке полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, та погоджується з кваліфікацією цих дій правопорушника за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколу порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735.

При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_2 строк апеляційного оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 травня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 травня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1