Провадження № 3/522/8921/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2017 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Дерус А.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючої суддею Одеського апеляційного адміністративного суду, проживаючої: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,

за участю: прокурора Войтова Р.Г.,

адвоката ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1

Згідно протоколу про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1, перебуваючи на посаді судді Одеського апеляційного адміністративного суду, в порушення ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», не своєчасно повідомила Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані, чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачене частиною другою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону правопорушення, повязане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно ст. 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У відповідності до пункту 13 статті 1 Закону, субєкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», інші особи, які зобовязані подавати декларацію та виконувати інші вимоги фінансового контролю відповідно до цього Закону.

Згідно частин 1, 2 ст. 52 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений чи обраний суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі. Судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судів загальної юрисдикції чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» особа, призначена на посаду судді, набуває повноважень судді після складення присяги.

У відповідності до Постанови Верховної Ради України від 15.03.2012 № 4533-VІ «Про обрання суддів» ОСОБА_1 було обрано на посаду судді Одеського апеляційного адміністративного суду безстроково.

Наказом № 44-к від 10.04.2012 ОСОБА_1 з 10.04.2012 зараховано до штату вказаного суду.

04.03.2004 ОСОБА_1 склала присягу судді.

Таким чином, суддя Одеського апеляційного адміністративного суду Танасогло Т.М. є субєктом відповідальності за вчинення правопорушення повязаного з корупцією, згідно п.п. «ґ» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції».

Згідно із частиною другою статті 52 Закону у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції. Вказана інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та оприлюднюється на офіційному сайті НАЗК.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції», Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обовязкові для виконання нормативно-правові акти. Нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, що зазначено у ч. 5 ст. 12 Закону.

Відповідно до пункту 6 розділу 2 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 року № 3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, субєкти декларування письмово повідомляють НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до частини другою статті 52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форми. Згідно з пунктом 2 розділу 2 зазначеного порядку повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування подається через електрону мережу Інтернет з використання програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті субєкта декларування після реєстрації в Реєстрі. Пунктом 4 передбачено, що інформація, включена в повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування, повинна бути також відображена в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Рішенням НАЗК від 10.06.2016 № 2 «Про початок роботи системи, подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» визначено, що система подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на першому етапі розпочинає свою роботу з 01.09.2016 для службових осіб, які станом на 01.09.2016 займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище. Повідомлення про суттєві зміни в майновому стані субєкта декларування подаються службовими особами, які станом на 01.09.2016 чи пізніше цієї дати займають згідно за статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище.

У примітці статті 50 Закону зазначено, що судді відносяться до службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Відповідно до п. 6, 7 ч. 7 ст. 56 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», суддя зобовязаний подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та дотримуватись обмежень, установлених законодавством у сфері запобігання корупції.

У відповідності до вимог ст. 6 Коментаря до Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням Ради суддів України від 04 лютого 2016 року № 1, суддя зобовязаний: своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики; виявляти повагу до учасників процесу; не розголошувати відомості, які становлять таємницю, що охороняється законом, у тому числі таємницю нарадчої кімнати і закритого судового засідання; виконувати вимоги та дотримуватися обмежень, установлених законодавством у сфері запобігання корупції; подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; систематично розвивати професійні навички (уміння), підтримувати свою кваліфікацію на належному рівні, необхідному для виконання повноважень в суді, де він обіймає посаду; звертатися з повідомленням про втручання в його діяльність як судді щодо здійснення правосуддя до органів суддівського самоврядування та правоохоронних органів упродовж пяти днів після того, як йому стало відомо про таке втручання.

Таким чином, на законодавчому рівні обовязки судді умовно розподілені в двох напрямках: це обовязки, що покладаються на суддю процесуальним законодавством - дотримання процедур розгляду і вирішення справ, додержання відповідних до закону стандартів поведінки, та обовязки, що випливають із законодавства про запобігання корупції. І, незважаючи на те, що дотримання вказаних обовязків є взаємоповязаним та виконання одних обовязків є запорукою виконання інших і навпаки, зміст вказаної статті свідчить, що перша її частина стосується саме обовязків, що випливають із процесуальних законів.

Отже, суддя, як субєкт декларування має у обовязковому, визначеному законом порядку подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави та виконувати додаткові заходи фінансового контролю, передбачені ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції».

Так, ОСОБА_1 порушено вимоги фінансового контролю, а саме не своєчасно подано повідомлення про суттєві зміни у майновому стані щодо придбання майна (автотранспорту) загальною вартістю 116906 грн. 90 коп.

Реєстрація автомобілів проводиться у відповідності до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388.

Цей Порядок є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів.

Порядком встановлено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що документами, які підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають субєкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких субєктів уповноваженою особою і скріплені печаткою (за її наявності); договір комісії між власником транспортного засобу і субєктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий субєкт господарювання, які підписані від імені субєкта господарювання уповноваженою особою та скріплені печаткою (за її наявності); у разі продажу транспортних засобів субєктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном; рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6 до Порядку, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане органом доходів і зборів посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу; акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем.

Пунктом 15 Порядку передбачено, що під час проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортні засоби (крім випадків реєстрації нових транспортних засобів, перереєстрації транспортних засобів у звязку із зміною найменування та адреси юридичних осіб, прізвища, імені чи по батькові, місця проживання фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, вибракування їх у цілому) підлягають огляду фахівцями експертної служби МВС з метою звірення ідентифікаційних номерів їх складових частин з номерами, зазначеними в поданих власником для реєстрації документах. За результатами огляду в документах, які подаються для державної реєстрації, робиться відповідна відмітка або складається акт огляду.

Пунктом 25 Порядку передбачено, що Державна реєстрація придбаних у розстрочку транспортних засобів проводиться згідно з цим Порядком із внесенням до свідоцтва про реєстрацію відповідного запису (запис "розстрочка" повинен міститися в акті приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6 Порядку).

Пунктом 41 Порядку Забороняється зняття з обліку та/або перереєстрація на нового власника транспортних засобів, що придбані у розстрочку без надання відповідних документів про остаточний розрахунок.

Відповідно до розділу II наказу МВС України № 1646 від 29.12.2015 «Про затвердження Положення про територіальний сервісний центр МВС» серед основних функцій ТСЦ МВС передбачено забезпечення присутності адміністраторів при укладанні та оформленні безпосередньо в ТСЦ МВС договорів, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспорті засоби.

Так, 01.03.2017 був укладений між гр. ОСОБА_1 іпн. НОМЕР_1 та гр. ОСОБА_3 договір купівлі-продажу транспортного засобу № 5141/2017/351275 у присутності адміністратора сервісного центру регіонального сервісного центру МВС в Одеській області.

Предметом вказаного договору є авто TOYOTA YARIS, 2007 р.в., VIN: JTDBT86 та ціна складає 116906 грн. 90 коп.

У вищевказаних документах відсутні відмітки про придбання транспортного засобу у розстрочку, тому право власності на авто TOYOTA YARIS, 2007 р.в перейшло 01.03.2017 до ОСОБА_1

На підставі вказаних вище право установлюючих документів, ОСОБА_1 було подано заяву № 113709345 від 01.03.2017 на перереєстрацію авто TOYOTA YARIS за новим власником, тобто за собою, чим додатково підтверджено факт набуття 01.03.2017, за наданим до заяви договором № 5141/2017/351275 від 01.03.2017, права власності на авто.

Статтч 328 Цивільного кодексу України регламентує - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Частиною 1 ст. 334 Цивільного кодексу України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2017 року для працездатних осіб - 1600 гривні.

Таким чином, набуття права власності на майно (авто) ОСОБА_1 загальною вартістю 116906 грн. 90 коп., перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, що свідчить про суттєву зміну майнового стану.

За таких умов, у судді Одеського апеляційного адміністративного суду виник обовязок, відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону, а саме протягом 10 календарних днів з моменту придбання майна (авто), письмово повідомити про це НАЗК.

Тобто упродовж періоду часу з 00:00 год. 02.03.2017 по 23:59 год. у ОСОБА_1 виник обовязок повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані.

Опрацюванням відомостей з Реєстру, встановлено що станом лише на 15.03.2017 о 12:36 ОСОБА_1 подала повідомлення до НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, тобто з порушенням десятиденного календарного строку відповідно до вимог ч. 2 ст. 52 Закону. Згідно відповіді НАЗК дата публікації повідомлень на сайті співпадає з фактичною датою подання до Реєстру.

У поданому повідомленні про суттєві зміни у майновому стані, ОСОБА_1 додатково підтвердила, що право власності на вказане авто у неї виникло 01.03.2017.

Про технічну справність реєстру та можливість подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані ОСОБА_1 за період з 00:00 год. по 23:59 год 11.03.2017 свідчить відповідь адміністратора Реєстру - державного підприємства «Українські спеціальні системи».

Згідно відповіді Одеського апеляційного адміністративного суду, у період часу з січня по квітень 2017 року ОСОБА_1 не перебувала у відпустках, відрядженнях, на лікарняному та перебувала на робочому місці, тобто мала можливість виконати обовязок, встановлений ч. 2 ст. 52 Закону.

У відповідності до послідовності дій користувача ITC реєстру ОСОБА_1, яку надано з НАЗК, остання розпочала сесію із заповнення вказаного вище повідомлення про суттєві зміни у майновому стані лише 15.03.2017 та цієї ж дати подала його з підтвердженням ЕЦП. До Національно агентства з питань технічних збоїв реєстру при поданні вказаного повідомлення остання не зверталася.

Таким чином, ОСОБА_1 будучи субєктом відповідальності за правопорушення, повязане з корупцією, згідно п.п. «ґ» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, на якого поширюються вимоги ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення встановленого законом десятиденного строку, не своєчасно повідомила НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, а саме придбання майна (авто), загальною вартістю 116906 грн. 90 коп., яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Захисник в судовому засіданні провину ОСОБА_1 не визнав та пояснив, що за приписами п. 2 розділу 2 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства запобігання корупції від 10 червня 2016 року, субєкти декларування письмово повідомляють НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форми. ОСОБА_1, перебуваючи на посаді судді Одеського апеляційного адміністративного суду, після здобуття права власності на транспортний засіб, вартість якого перевищує 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановленого на 01 січня 2017 року, протягом 10 днів зобовязана була повідомити про це НАЗК шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру. Цей обовязок було виконано ОСОБА_1 належним чином у строк, передбачений законом.

Дійсно, договір купівлі - продажу транспортного засобу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено 01 березня 2017 року, Того ж дня транспортний засіб було зареєстровано за ОСОБА_1 Утім, право власності на транспортний засіб, що був предметом зазначеного Договору, ОСОБА_1 здобула тільки 07 березня 2017 року.

Відповідно до п. 2.1. Договору передача транспортного засобу Продавцем і прийняття його Покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна, та оформляється актом приймання - передачі у двох примірниках, які підписуються Сторонами.

За приписами п. 2.2. Договору Право власності на Транспортний засіб переходить до Покупця з моменту підписання Сторонами акту приймання - передачі.

Оскільки на момент укладення Договору у ОСОБА_1 при собі не було достатньої кількості грошей для оплати вартості транспортного засобу, ОСОБА_3 не передала ОСОБА_1 в володіння транспортний засіб та, відповідно, акт приймання - передачі між ними складено не було.

07 березня 2017 року ОСОБА_1 оплатила ОСОБА_3 суму вартості транспортного засобу, на підставі чого того ж дня ними було складено акт приймання - передачі транспортного засобу, після чого ОСОБА_3 було надано ОСОБА_1 в володіння, користування та розпорядження транспортний засіб.

Отже, право власності на транспортний засіб, про який ОСОБА_1 зобовязана була повідомити НАЗК. виникло 07 березня 2017 року. Саме з цього моменту почав свій перебіг 10- денний строк на повідомлення НАЗК про суттєві зміни в майновому стані шляхом надсилання в електронному вигляді повідомлення до Реєстру. Таким чином, за приписами закону ОСОБА_1 була зобовязана внести відповідне електронне повідомлення до Реєстру в період між 00:00 08 березня 2017 року та 23:59 17 березня 2017 року.

Отже, оскільки внесення ОСОБА_1 відомостей про суттєві зміни в майновому стані відбулося 15 березня 2017 року, в передбачений законом 10-денний строк з моменту набуття права власності на річ, подія правопорушення не відбулася, а отже відсутні будь-які підстави притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 256 КУпАП, при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються його права і обовязки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до п. 1 розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Однак таке розяснення при складенні зазначеного протоколу ОСОБА_1 не проводилося, що є грубим порушенням її прав. Уповноважені особи навіть не намагалися здійснити розяснення ОСОБА_1 її прав, адже дуже поспішали: спроба вручити протокол відбулося приблизно за 15 хв до відправлення автобусу, яким ОСОБА_1 мала добратися до м. Києва, будучи у відрядженні з 31 жовтня 2017 року по 02 листопада 2017 року.

Окрім того, відповідно до п. 13 Інструкції особі, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, пропонується надати по суті вчиненого адміністративного правопорушення письмове пояснення, яке підписується зазначеною особою. Пояснення може додаватися до протоколу про адміністративне правопорушення окремо, про що робиться запис у ньому.

У протоколі неодноразово зазначалося, що ОСОБА_1 відмовилася від надання пояснень, однак такі обставини не відповідають дійсності. ОСОБА_1 навпаки наполягала на занесенні до протоколу своїх пояснень, проте майором поліції ОСОБА_4 були проігноровані всі її пояснення. Більше того, уповноважені особи, які намагалися вручити ОСОБА_1 протокол, поводилися дуже зухвало, з цинізмом, голосно викрикуючи голосно кілька разів у місці скупчення великої кількості людей «Поняті! Підійдіть сюди! Всі чули, що вона відмовляється отримувати протокол про корупцію?!». Таке поводження працівників правоохоронних органів принизило честь та гідність ОСОБА_1

Окрім того, відповідно п. 1 розділу III Інструкції з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо його складення є обовязковим, порушника може бути доставлено до органу поліції.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення може бути складено тільки в місці вчинення адміністративного правопорушення або в приміщенні органу поліції.

У самому протоколі визначено місце вчинення адміністративного правопорушення - Одеський апеляційний адміністративний суд. Утім, протокол не було складено у вказаному місці, а в змісті протоколу відсутні відомості про неможливість його складення за місцем вчинення правопорушення. Однак протокол не було складено і в приміщені органу поліції - спроба вручення ОСОБА_1 протоколу відбулася на Привокзальній автостанції у м. Одеси, що є неприпустимим.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 22.05.2017 р. № 223-943/0/4-17 зазначив, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, слід врахувати обєктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його обєктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларацій. Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за вищезазначеною статтею виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у звязку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха, технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агенства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням під вартою.

Субєктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З огляду на це орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення повинен довести в діях особи умисел на несвоєчасне повідомлення. Однак, відповідним органом не надано суду жодного доказу на підтвердження в діях ОСОБА_1 умислу, направленого на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Більш того, про це також свідчать обставини справи, з яких випливає, що ОСОБА_1 не приховала зміни у майновому стані субєкта декларування, а як тільки-но зявилася технічна можливість - самостійно внесла ці відомості до Реєстру.

Особу може бути визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, в тому числі пов'язаного з корупцією, виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто наявність усіх необхідних елементів об'єктивних та суб'єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення. Відсутність одного з елементів юридичних ознак складу правопорушення не утворює складу правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин адміністративного провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процессуального рішення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що провадження по справі за адміністративним правопорушенням відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю у її діях складу правопорушення.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 24, 33-38, 172-6, 221, 247, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративні правопорушення за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити у зв'язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси особою, що притягалася до адміністративної відповідальності, його законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також на постанову суду може бути внесений протест прокурором на протязі 10 днів з дня її винесення.

Суддя Приморського

районного суду міста ОСОБА_5 Дерус

24.11.2017