АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/564/17 Головуючий в 1-ій інстанції: ОСОБА_1
Категорія ст. 172-6 ч. 2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 червня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Кондаков Г.В., за участю прокурора Дідіковій А.О., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, її захисника ОСОБА_3, розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро апеляційну скаргу прокурора на постанову Юр*ївського районного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2017 року про закриття щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка займає посаду першого заступника Юр*ївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, одруженої, яка мешкає за адресою: с. Олександрівка, вул. Нова, буд. 9, Юр*ївського району, Дніпропетровської області

провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч. 2 КУпАП, -

встановив:

Згідно з постановою суду першої інстанції, 24 квітня 2017 року місцевим органом поліції щодо ОСОБА_2 складено протокол про скоєння останньою правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч. 2 КУпАП при наступних обставинах.

Відповідно до розпорядження голови Юр*ївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, 3 лютого 2016 року ОСОБА_2 призначено на посаду першого заступника голови Юр*ївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області.

На підставі п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції» ОСОБА_2 являється суб*єктом, на якого поширюється дія даного закону.

19 серпня 2015 року ОСОБА_2 попереджена про встановлені ЗУ «Про державну службу», ЗУ «Про запобігання корупції» обмеження під час прийняття на державну службу.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни в майновому стані суб*єкта декларування, а саме отримання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на перше січня відповідного року, зазначений суб*єкт у 10-денний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов*язаний письмово повідомити про це НАЗК. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті НАЗК.

Відповідно до п. 6 Розділу ІІ Порядку інформування НАЗК, суб*єкти декларування письмово повідомляють НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані винятково у електронній формі.

28 грудня 2016 року відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкоємцем приватизованої земельної ділянки:

-площею 7,1428 га, яка розташована на території Олександрівської сільської ради Юр*ївського району Дніпропетровської області;

-площею 9,160 га, яка розташована на території Попереченської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області стала ОСОБА_2

Оцінка вказаного спадкового майна склала, відповідно - 222 808 грн. 25 коп. та 193 604 грн. 70 коп. (станом на 1 січня 2016 року 232 325 грн. 64 коп.)

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, державну реєстрацію на зазначене майно здійснено нотаріусом 28 грудня 2016 року.

В цей же день нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщіну за законом житлового будинку № 17 «А» по вул. Конжукова Доментія в м. Павлограді, Дніпропетровської області, спадкоємцем якого стала також ОСОБА_2

Реєстрація права власності вказаного майна здійснено 28 грудня 2016 року, а його оцінка склала 68 153 грн.

Разом з тим, ОСОБА_2, будучи суб*єктом відповідальності, на якого поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції», всупереч вказаним вимогам, лише 21 лютого 2017 року, тобто в порушення встановленого 10-денного строку повідомила НАЗК про суттєві зміни в майновому стані.

На думку органа поліції вказані дії ОСОБА_2 підпадають під ознаки правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч. 2 КУпАП.

Суд першої інстанції в обгрунтування свого рішення про закриття справи на підставі ст. 247 п. 1 КУпАП, послався на те, що з суб*єктивної сторони правопорушення, передбачене ст. 172-6 ч. 2 КУпАП є діянням, яке може бути вчинене тільки умисно. Оскільки ОСОБА_2 не переслідувала наміру на приховування суттєвої зміни в своєму матеріальному становищі, суд прийшов до висновку про відсутність в її діях складу вказаного правопорушення.

Прокурор не згоден з рішенням суду першої інстанції. В апеляції просить його скасувати, прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч. 2 КУпАП і накласти на неї стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі ста неоподтакованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.

Вважає постанову незаконною, необгрунтованою, винесеною з суттєвим порушенням адміністративного закону. Висновки суду такими, які не відповідають фактичним обставинам справи.

Його посилання на несвоєчасне отримання ОСОБА_2 від нотаріуса правовстановлюючих документів про спадкове майно, що перешкоджало виконати вимоги закону, не можуть прийматись до уваги, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції» подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані відбувається протягом 10 днів з моменту отримання доходу, тобто з моменту отримання свідоцтва про право на спадщину та державної реєстрації 28 грудня 2016 року нотаріусом.

Вказує на те, що судом дана не вірна оцінка тому, що витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно датовані 30 грудня 2016 року, оскільки це свідчить лише про дату формування такого витягу.

Посилається на ст. 22 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень про те, що витяг з державного реєстру прав за бажанням заявника може бути наданий реєстратором у паперовій формі з урахуванням строку реєстрації. Тому вважає, що ОСОБА_2 виявила бажання на отримання витягу саме 30 грудня 2016 року.

Вважає, що посилання ОСОБА_2 на незадовільну работу сайту НАЗК, на необізнаність в заповненні електронної форми не підтверджені відповідними даними.

Стверджує, що наявність поважних причин для несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни в майновому стані для притягнення винної особи до відповідальності за ст. 172-6 ч. 2 КУпАП не мають значення.

Висновок суду про відсутність наміру на приховування суттєвої зміни в майновому стані є помилковим, оскільки таке приховування тягне відповідальність за ч. 3 ст. 172-6 КУпАП або за ст. 366-1 КК України.

Вважає, що суд прийшов до протиріччя у своїх висновках, оскільки в мотивувальній частині постанови послався на наявність в діях ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч. 2 КУпАП, і разом з тим, закрив провадження за відсутністю складу даного правопорушення.

Таким чином, вважає, що суд не обгрунтував свої висновки щодо відсутності в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч. 2 КУпАП.

Заслухав прокурора, який наполягав на своїх вимогах, особу, щодо якої закрите адміністративне провадження ОСОБА_2 та її захисника, про законність судового рішення, дослідив матеріали справи, перевірив доводи, на які посилається прокурор, суд приходить до висновку, що вони не можуть підлягати задоволенню з наступних підстав.

Апеляційним переглядом законності прийнятого судом першої інстанції рішення встановлено наступне.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа), відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, зобов*язаний з*ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом*якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне првопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з*ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Надані матеріали справи свідчать про те, що висновки суду про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч. 2 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи. Вони знайшли своє підтвердження в розглянутих в судовому засіданні та викладених в постанові доказах.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 не заперечувала того, що стала спадкоємцем відповідного нерухомого майна і тим самим набула суттєві зміни в матеріальному становищі.

Про те, що була зобов*язана скласти повідомлення про це і направити його до НАЗК в електронній формі, відомо не було. Мотивувала своєю необізнаністю. Стверджувала, що за своєю ініциативою усунула дане порушення 21 лютого 2017 року. При цьому не переслідувала наміру на приховування від відповідних контролюючих органов набуття суттєвих змін в матеріальному становищи.

Вказані покази ОСОБА_2 найшли своє підтвердження при дослідженні в суді апеляційної інстанції даних, які містяться в наданих матеріалах провадження про адміністративне правопорушення.

Свідоцтва про право на спадщину за законом свідчать про те, що 28 грудня 2016 року ОСОБА_2 набула такого права на земельні ділянки площею - 7,1428 га та 9,160 га, а також на житловий будинок № 17 «А» по вул. Конжукова Доментія в м. Павлограді (а.с. 13, 15, 17). Видно, що ОСОБА_2 19 серпня 2015 року була попереджена про встановлені ЗУ «Про державну службу», а також «Про запобігання корупції» обмеження.

Сукупність вказаних даних, на переконання суду апеляційної інстанції, привела суд першої інстанції до обгрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_2 вбачається об*єктивна сторона правопорушення, яке закидається останній. Між тим, для того, щоб вважати, що відповідні дії мали ознаки відповідного адміністративного правопорушення, необхідно виходити, крім того, із вимог ст. 9 КУпАП.

Згідно з вказаною нормою, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Неповідомлення, або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, як це вбачається із суті ст. 172-6 ч. 2 КУпАП, з суб*єктивної сторони характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Тому вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Сукупність досліджених судом першої і апеляційної інстанцій даних, ставлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності до вчиненого, наслідки її діянь приводять до висновку, що остання передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї бездіяльності, оскільки була попереджена про відповідні обмеження, але легковажно розраховувала на їх відвернення.

Тобто, на переконання суду апеляційної інстанції, ОСОБА_2 вчинила правопорушення через необережність.

Скоєння правопорушення, передбачене ст. 172-6 ч. 2 КУпАП з необережності виключає наявність в діях ОСОБА_2 складу даного правопорушення.

У зв*язку з наведеним, висновок суду першої інстанції про відсутність умислу у ОСОБА_2 на скоєння правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч. 2 КУпАП, спростовано дослідженими даними, тому в даній частині підлягає зміні.

Таким чином, наведеними даними спростовані твердження прокурора про неповноту досліджених доказів, і про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Посилання прокурора на висновки суду першої інстанції про поважність причин пропуску ОСОБА_2 строку про необхідність повідомлення контролюючого органу про суттєві зміни в майновому стані, не послугувало підставою для закриття провадження, а напроти, наведено судом, як обставини, при яких було скоєно об*єктивну сторону правопорушення. За таких обставин суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для задоволення апеляції прокурора.

Керуючись ст. ст. 9, 11, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляцію прокурора задовольнити частково.

Постанову Юр*ївського районного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2017 року про закриття адміністративного провадження щодо ОСОБА_2 за відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч. 2 КУпАП змінити, вказав в резолютивній частині про скоєння останньою даного правопорушення з необережності.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя: Г.В. Кондаков