ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року місто Маріуполь

Суддя судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області Сєдих А.В. за участю прокурора Циря О.С., захисника ОСОБА_1, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у судовому засіданні в місті Маріуполі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 лютого 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-4 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 5100 гривень з конфіскацією винагороди від роботи за сумісництвом. Стягнувши з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 320 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з постановою суду першої інстанції, 12 жовтня 2016 року до Жовтневого районного суду м. Маріуполя надійшов протокол, складений 08.11.2016 року старшим оперуповноваженим відділу Управління захисту економіки в Донецькій області ДЗЕ НП України капітаном поліції ОСОБА_3 про скоєння адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією за ч.1 ст.172-4 КУпАП стосовно ОСОБА_2, який будучи провідним лікарем ветеринарної медицини Маріупольської міської державної лікарні ветеринарної медицини, тобто посадовою особою державного органу та особою, уповноваженою на виконання функцій держави, відповідно до п.п. «и» п.1 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції» суб'єктом, на якого поширюється дія цього Закону, в період з 26 квітня 2015 року по 19 листопада 2015 року працював лікарем ветеринарної медицини в ТОВ «Екоіллічпродукт», внаслідок чого отримав дохід у розмірі 26627,80 грн..

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.1 ч.1 ст.25 ЗУ «Про запобігання корупції» щодо обмеження займатися іншою оплачуваною діяльністю (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю, а саме вчинив правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-4 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по адміністративній справі.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши промови учасників судового засідання, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а постанову судді слід скасувати та закрити провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2, за таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, суддею районного суду, в порушення вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП. не з'ясовані обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання про наявність чи відсутність вини ОСОБА_2 у адміністративному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 172-4 КУпАП.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що в діях ОСОБА_2 не має складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-4 КУпАП, з таких підстав. Під час розгляду справи судом порушено вимоги ст. 245 КУпАП про необхідність всебічного, повного і об'єктивного зясування обставин справи, зокрема щодо з'ясування обставин вчиненого правопорушення, надання аналізу доказам, що містяться в матеріалах провадження, протоколу про адміністративне правопорушення, що вплинуло на правильність прийнятого рішення.

Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 1989 року (із змінами і доповненнями) «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов'язані з корупцією», суди повинні з'ясовувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв'язку між діянням і виконанням останньою завдань і функцій держави.

Суд першої інстанції, на підставі ст. 1, 7, 10, 12 Закону України «Про ветеринарну медицину» визнав ОСОБА_2 провідним лікарем ветеринарної медицини, який за посадою був державним інспектором ветеринарної медицини, який виконував державний контроль та нагляд за ветеринарно - санітарним благополуччям продукції тваринного походження.

Отже, суд вийшов за межі своїх повноважень і ст. 7 КУпАП, оскільки на ОСОБА_2 як на державного інспектора ветеринарної медицини (державного службовця) протокол не складався.

Крім того з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається те, що ОСОБА_2 працював у ТОВ «Екоіллічпродукт», однак даний заклад не являється державною установою, також з протоколу не вбачається які саме посади займав ОСОБА_2, більш того за змістом протоколу про адміністративне правопорушення за № 195 від 8 жовтня 2016 року вбачається, що саме цій протокол був складений щодо ОСОБА_2 як на лікаря ветеринарної медицини ТОВ «Екоіллічпродукт», а не на лікаря ветеринарної медицина якій працює в державної лікарні ветеринарної медицини, та у звязку з цим апеляційний суд вважає, що суддя місцевого суду вийшов за межі своїх повноважень розгляду протоколу, оскільки зазначив, що на ОСОБА_2 були покладені функції державного контролю та нагляду за ветеринарно - санітарним благополуччям продукції тваринного походження. Крім того апеляційний суд звертає увагу,що протокол про адміністративне правопорушення за № 195 від 8 жовтня 2016 року складений що до порушень вимог 172-4 ч.1 КУАП , але в протоколі не зясовано якою ще діяльністю займався ОСОБА_2 як і що до його сумісництва, тількі в загалі вказано що він займався іншою оплачуваною діяльністю.

У розумінні підпункту «і» пункту 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», тільки посадові особи державних органів можуть бути суб'єктами правопорушення, пов'язаного з корупцією. Те, що в посадовій інструкції ОСОБА_2 були прописані функції контролю за виконанням вимог Закону України «Про ветеринарну медицину» всього лише прирівнює його до осіб, уповноважених на виконання функцій держави, які зазначені у підпункті «а» і підпункті «б» пункту 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Отже, ОСОБА_2, навіть володіючи вищевказаними повноваженнями в силу діючої інструкції, не може бути суб'єктом правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-4 КУпАП, оскільки це суперечить пункту 1 частини 1 ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції», в якому прописано, що тільки особам, переліченим у пункті 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» забороняється займатися іншою оплачуваною діяльністю.

Отже, при винесенні постанови судом першої інстанції були порушені ст.1 Закону України «Про ветеринарну медицину», частини 2 та 3 статті 7 Закону України «Про ветеринарну медицину», підпункт «і» пункту 1 частини 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції».

У ч. 5 ст. 7 Закону України «Про ветеринарну медицину» прописані посадові особи державних органів. У ній прописано, що «державні лікарі ветеринарної державної служби ветеринарної медицини та регіональних служб одночасно з посадою відповідно є державними інспекторами ветеринарної медицини. На начальників регіональних служб та їх заступників поширюється дія закону України «Про державну службу».

Матеріали провадження містять данні про те, що ОСОБА_2 перебуваючи на посаді лікаря ветеринарної медицини 1-ї категорії ТОВ « Екоіллічпродукт» не є державним інспектором, присяги не приймав, такими повноваженнями не наділявся, відповідного посвідчення не отримував, функцій державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду не виконував, в тому числі й тому, що з 2014 року встановлено мораторій на здійснення даних контрольних та наглядових функцій.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 14, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі, ст. 256 КУпАП що до вимог змісту протоколу апо адміністративні правопорушення.

Отже, при розгляді справи судом була допущена неповнота з'ясування обставин справи, а викладені у постанові суду висновки не відповідають фактичним обставинам, що є порушенням вказаних вимог КУпАП.

На підставі вищенаведених обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, оскільки з вищенаведених обставин вбачається, що в його діях на має складу правопорушення передбаченого п.1 ст. 172-4 КУпАП.

За таких обставин постанова місцевого суду як незаконна підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю складу правопорушення.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст.ст. 8, 294 КУпАП -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 лютого 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-4 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 5100 гривень з конфіскацією винагороди від роботи за сумісництвом та стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 320 гривень, скасувати.

Провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Донецької області ОСОБА_4