АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 600/219/17Головуючий у 1-й інстанції Гриновець О.Б.
Провадження № 33/789/219/17 Доповідач - Лекан І.Є.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2017 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Лекан І.Є.

за участю представника скаржника ОСОБА_1- адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Козівського районного суду від 29 травня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Козівського районного суду від 29 травня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобоми на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 320 гривень.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 02 березня 2017 року близько 19 год. 30 хв. по вул. Грушевського в смт. Козова керував автомобілем марки Рено Кліо, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння: різкий запах алкоголю з рота, почервоніння шкіри обличчя. Продувати пристрій Драгер чи їхати в лікарню для встановлення ступеню спяніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил Дорожнього Руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Козівського районного суду від 29 травня 2017 року, закрити провадження у справі у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вважає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, оскільки суд неповно та необєктивно розглянув адміністративну справу, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про виклик свідків.

Посилається на те, що він не керував транспортним засобом, жодних свідків під час складання протоколу не було. Зазначає, що по справі відсутні будь-які докази його відмови від проходження огляду на стан сп'яніння.

Вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано розглянув справу про адміністративне правопорушення у його відсутності.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши адвоката ОСОБА_2, який підтримав подану апеляцію, просить її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення з таких підстав.

Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 02.03.2017 року серії АП2 №545013 інспектором Козівського ВП лейтенантом поліції ОСОБА_3 зафіксовано факт керування 02.03.2017 року о 19 год. 30 хв. в смт. Козова по вул. Грушевського водієм ОСОБА_1 транспортним засобом марки Рено Кліо, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння шкіри обличчя та факт його відмови від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою технічного приладу газоаналізатору Drager та в медичному закладі.

Протокол сумніву не викликає, оскільки складений відповідно до вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП, правопорушником не оспорювався, ніким не спростований, тому є належними доказом по справі.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 вказав, що дійсно 02.03.2017 року близько 19 год. 30 хв. випивши одне пиво ємкість 0.5 літра, він керував своїм автомобілем Рено Кліо, д.н.з. НОМЕР_2 в смт. Козова по вул. Грушевського та був зупинений працівниками поліції. Зазначив, що в присутності двох свідків йому запропонували продути газоаналізатор Драгер або пройти медогляд в медичному закладі, від чого він відмовився.

Факт відмови ОСОБА_1 від огляду на стан спяніння також підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 02.03.2017 року, які підтвердили, що 02.03.2017 року о 19 год 30 хв. були свідками того, як водій ОСОБА_1 відмовився пройти тест на визначення ступеня алкогольного спяніння в установленому Законом порядку за допомогою газоаналізатора Drager та у медичному закладі.

Відповідно до пункту 2.9.а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин, а згідно з п.2.5. вказаних Правил водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан спяніння, його дії та ознаки спяніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КупАП.

Доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом є необґрунтовані та спростовуються матеріалами справи.

Твердження апелянта, що свідкам не було відомо чи керував він транспортним засобом не можуть бути взяті до уваги, так як відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоровя України 09 листопада 2015 року №1452/735, свідки повинні бути присутні тільки при огляді на стан спяніння.

Щодо внесення пропозиції пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки чи при складанні протоколу, то вказані обставини не впливають та не звільняють особу від відповідальності.

Щодо посилання апелянта на безпідставну відмову суду у його клопотанні про виклик свідків, то вони є необґрунтовані, оскільки суд вирішив дане клопотання у встановленому законом порядку.

Усі інші доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не є підставою для скасування постанови суду та закриття провадження у справі.

Крім того, будь-яких заяв, зауважень, скарг, при оформленні протоколу чи після його оформлення - ОСОБА_1 не подавав, дії працівників поліції не оскаржував.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП, з врахуванням його особи, характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для скасування постанови суду та закриття справи - немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КпАП України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Козівського районного суду від 29 травня 2017 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_6