АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.КИЄВА
Справа №33/796/693/2017 Суддя в суді першої інстанції - Дідик М.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 грудня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 15 грудня 2016 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 275 гривень 60 копійок.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_4, 14 листопада 2016 року о 00 год. 40 хв. по вул. Сєченова в м. Києві керував транспортним засобом марки «Шевролет», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер».

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 грудня 2016 року та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

За доводами апелянта постанова винесена в супереч норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції не з'ясовано усі фактичні обставини справи про адміністративне правопорушення, не досліджено в повній мірі наявні в матеріалах справи докази, не досліджено чи належним чином він був повідомлений про місце та час розгляду справи про адміністративне правопорушення, і, відповідно, не надано цим фактам належної правової оцінки. Суд першої інстанції, підійшовши до формального вивчення обставин справи про адміністративне правопорушення, виніс незаконне та необґрунтоване рішення.

При цьому ОСОБА_4 вказує на те, що про день та час розгляду справи про адміністративне правопорушення, яке відбулось 15 грудня 2016 року він не був повідомлений належним чином, на його адресу жодних судових повісток не надходило. Про наявність оскаржуваної постанови йому стало відомо лише після того, як він звернувся з заявою на адресу Голосіївського районного суду м. Києва щодо його сповіщення про місце день та час розгляду справи. Ознайомившись з матеріалами справи про адміністративне правопорушення 06 лютого 2017 року ним виявлено, що станом на 15 грудня 2016 року в матеріалах справи відсутні докази вручення йому повістки, а отже він не був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи про адміністративне правопорушення, а суддею суду першої інстанції не виконано вимоги п.1 ч.1 ст.128 КАС України, за якої суд відкладає розгляд справи в разі неприбуття у судове засідання сторони (сторін) або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких немає відомостей, що їм вручені повістки, тому суддею суду першої інстанції порушено вимоги ст. 55 Конституції України та ст. 268, 278 КУпАП.

Також апелянт зазначає, що аналіз мотивувальної частини постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 15 грудня 2016 року дає всі підстави вважати, що докази, через його відсутність в судовому засіданні, досліджувались поверхнево. Його позбавлено можливості надати свої пояснення щодо обставин складання адміністративного протоколу. В судовому засіданні не допитано свідків вчинення адміністративного правопорушення, а отже не з'ясовані всі обставини події викладеної в протоколі про адміністративне правопорушення. На той момент він, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, не керував автомобілем, а лише сидів в салоні автомобіля із увімкненим двигуном, так як чекав товариша та грівся. Оскільки автомобіль на той час був припаркований та не рухався, то в його діях не було факту керування транспортним засобом, а отже і взагалі відсутній склад адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_4 та захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення свідка ОСОБА_5, інспектора патрульної поліції ОСОБА_9., перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова судді суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, за наведених у постанові суду обставин, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №137324 від 14 листопада 2016 року (а.с. 1), згідно якого ОСОБА_4 14.11.2016 року, о 00 год. 40 хв., керуючи автомобілем марки «Chevrolet», д.н.з. НОМЕР_1 перебував в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, який складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, підписаний ОСОБА_4, особою, яка його склала - інспектором 1 роти 3 батальйону УПП в м. Києві та свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_5, які згідно їх пояснень (а.с. 3) підтвердили, що водій ОСОБА_4 погодився, у встановленому законом порядку пройти перевірку для визначення стану алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», результат якого показав 0.49 % проміле, роздруківкою результату тестування на приладі «Драгер» на стан алкогольного сп'яніння з показником 0.49 % проміле (а.с. 1), актом огляду на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого у ОСОБА_4 виявлені ознаки: запах алкоголю з порожнини рота, не чітка мова, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів (а.с. 5), розпискою ОСОБА_8 про те, що він підтверджує факт залишення на зберігання транспортного засобу «Chevrolet Evanda», д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4).

Достовірність даних, викладених в протоколі та правдивість показань свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_5 перевірені в судовому засіданні апеляційного суду, а тому в даному випадку, суддя районного суду, відповідно до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП, об'єктивно з'ясував обставини даної справи і з урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, дійшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції інспектор патрульної поліції ОСОБА_9 пояснив, що 13.11.2016 року під час здійснення патрулювання, на виклик «102» надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_1 невідомий чоловік у стані алкогольного сп'яніння намагається на автомобілі виїхати з двору. Прибувши на місце виклику, побачили автомобіль марки «Chevrolet», д.н.з.НОМЕР_1, який рухався, по вул. Сєченова. Після ввімкнення червоного проблискового маячка вказаний автомобіль зупинився. Вийшовши з автомобіля, водій ОСОБА_4 ледве стояв на ногах з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Огляд на стан алкогольного сп'яніння погодився пройти на місці за допомогою приладу «Драгер», вміст алкоголю перевищував норму.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що він не керував транспортним засобом, а просто у ньому сидів, є необґрунтованими, і такими, що спростовуються дослідженими доказами, яким суд першої інстанції дав належну та об'єктивну оцінку, що також перевірено в суді апеляційної інстанції.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції порушено його, передбачене ст. 268 КУпАП знайшли своє місце, оскільки з матеріалів справи вбачається, що адміністративна справа була розглянута судом першої інстанції за відсутністю ОСОБА_4, при цьому в матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення зазначеної особи про день та час судового розгляду.

Разом з тим, недотримання судом вимог ст. 268 КУпАП не є безумовною підставою для скасування постанови суду, оскільки в повному обсязі права, передбачені, ст. 268 КУпАП ОСОБА_4 були реалізовані в суді апеляційної інстанції, в тому числі шляхом надання пояснень, заявлення клопотань та ін.

Таким чином, суд першої інстанції призначив ОСОБА_4 справедливе покарання, в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, яке є достатнім для його виправлення, а також запобіганню вчинення ним, інших аналогічних правопорушень.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови судді, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт, не вбачається.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 15 грудня 2016 року, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва Л.І. Кепкал