Справа № 626/835/17
Провадження № 3/626/497/2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

19.06.2017 року м. Красноград

Суддя Красноградського районного суду Харківської області Константинов Д.С., за участі секретаря Краєвої А.Г., розглянув у відкритому судовому засіданні, за участю прокурора Дальока М.С., особи, яка відносно якої складений протоколи про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в м. Красноград Харківської області, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, Красноградського міського голови, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, за ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до рішення 1 сесії VII скликання №2-VII від 27.11.2015 Красноградської міської ради «Про визнання повноважень Красноградського міського голови, обраного 25 жовтня 2015 року» було визнано повноваження Красноградського міського голови ОСОБА_1. На підставі зазначеної сесії Красноградським міським головою ОСОБА_1 було винесено розпорядження №165-к від 27.11.2015 року «Про продовження виконання повноважень міського голови» Красноградської міської ради VII скликання зі збереженням 7 рангу в межах 4 категорії посадової особи місцевого самоврядування.

07.06.2017 року оперуповноваженим Управління захисту економіки в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України капітан поліції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 склав протокол про адміністративне правопорушення № 127, № 129 за ч.1 ст.172-7 КУпАП, відповідно до яких ОСОБА_1, перебуваючи на посаді Красноградського міського голови виніс розпорядження № 4-к від 25 січня 2016 року та № 15-к від 23 лютого 2016 року про преміювання працівників ради, яким призначив собі премію 75%, чим вчинив адміністративне правопорушення повязане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП. Також складено протоколи № 128 та №130 за ч.2 ст. 172-7 КУпАП, згідно до яких ОСОБА_1, перебуваючи на посаді Красноградського міського голови і будучи посадовою особою місцевого самоврядування, не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме 25 січня 2016 року виніс розпорядження № 4-к та 23.02.2016 року виніс розпорядження №15-к про преміювання працівників ради, а також за відсутності рішення сесії ради, в порушення вимог п.13 ч.4 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п.6 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», п.п. «г» п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 24.10.1996 року №1295 «Про умови оплати праці працівників органів місцевого самоврядування та їх виконавчих органів», Положення про преміювання працівників Красноградської міської ради у 2016 році, затвердженого розпорядженням винесеним Красноградським міським головою ОСОБА_1 №187-к від 31.12.2015 року щодо преміювання себе у розмірі 75%, що становить суму 3435,46 грн. згідно з бухгалтерською довідкою від 31.05.2017 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП.

ОСОБА_1 надав суду заперечення, в яких зазначив, що обов'язковими ознаками за якими будь-яка неправомірна чи неетична поведінка осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування може визнаватись корупційною, а так само й процедура віднесення тих чи інших діянь названих суб'єктів до категорії корупційних та їх кваліфікації за відповідними нормами глави 13-А КУпАП в тому числі і за ст.172-7 цього Кодексу є умисна форма вини, використання свого службового становища та мета одержання неправомірної вигоди.

Проте, у складених протоколах ніяким чином не відображено наявність прямого умислу, використання ним свого службового становища та мета одержання неправомірної вигоди, конкретно не відображені наявність приватного інтересу, суперечність між приватним і службовими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення, реальний вплив суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об'єктивність або неупередженість рішення, а мається лише загальна фраза, що під час вчинення дій викладених у вказаних протоколах у нього виник конфлікт інтересів.

Ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сесії ради скликаються в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць. Відповідно до Регламенту роботи Красноградської міської ради пропозиції щодо скликання сесії міської ради у позачерговому порядку подаються міському голові секретарем міської ради, головою постійної комісії, однією третиною депутатів міської ради від її складу, іншими юридичними і фізичними особами у письмовому вигляді, із зазначенням питань, для розгляду яких пропонується скликати сесію, і обґрунтуванням необхідності її скликання. Питання преміювання не є нагальним та не стосується зазначених у Законі питань, що повинні розглядатися не рідше одного разу на місяць, тому терміни сесійних засідань та терміни видачі розпоряджень поєднати не можливо.

Окрім зазначеного, статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що міський голова бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про конфлікт інтересів під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання, але дана норма Закону не стосується видачі розпоряджень міським головою, що діє лише в межах своїх повноважень. Під час прийняття рішення стосовно преміювання 25.03.2016 року міський голова перебував на лікарняному, що підтверджує листок непрацездатності АГЦ 559557, та не мав можливості оголосити про конфлікт інтересів на засіданні ради.

Відповідно, ні на час прийняття, ні на теперішній час, вищевказані його дії щодо призначення премії ніяким чином не суперечили і не суперечать жодним нормативно-правовим актам та Законам України.

Прокурор Дальока М.С. в судовому засіданні підтримав позицію, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП, який не повідомив про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час призначення собі премії.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав і просив суд закрити справу про адміністративне правопорушення в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення з підстав, наданих в його письмових запереченнях.

Суд, вислухав прокурора, ОСОБА_1, дослідив матеріали справи, дійшов висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010 про корупційні правопорушення та введення в дію антикорупційних законів) суд звернув увагу, що у ратифікованих Україною конвенціях, які є частиною національного законодавства, корупційна діяльність безпосередньо пов'язується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обов'язків.

Таким чином, при розгляді даної категорії справ обов'язково має встановлюватись умисний характер вчиненого. З об'єктивної сторони дане правопорушення характеризується умисною формою вини, а саме прямим умислом, а також наявністю відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи чи інтересу третіх осіб, яким суб'єкт правопорушення мав керуватись при його вчиненні.

Зі змісту статті 245 КУпАП слідує, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Адміністративна відповідальність передбачена за ст. 172-7 КУпАП - за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Під реальним конфліктом інтересів відповідно до ст. 172-7 КУпАП слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на посаді Красноградського міського голови і є посадовою особою місцевого самоврядування, тому згідно з п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» є субєктом відповідальності за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим-також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» на посадових осіб місцевого самоврядування поширюються вимоги та обмеження, встановлені Законом України «Про запобігання корупції»

В судовому засіданні не спростовано, що ОСОБА_1 виніс розпорядження № 4-к від 25.01.2016 року та №15-к від 23.02.2016 року про преміювання працівників Красноградської міської ради, в тому числі щодо преміювання себе у розмірі 75%, що становить суму 3435,46 грн.

Також, з досліджених матеріалів суд вбачає, що преміювання працівників Красноградської міської ради у 2016 році здійснювалось на підставі Положення про преміювання працівників Красноградської міської ради у 2016 році, затвердженого розпорядженням винесеним Красноградським міським головою ОСОБА_1 №187-к від 31.12.2015 року.

Згідно з п. З рішення № 10-VII першої сесії VII скликання Красноградської міської ради від 27.11.2015 «Про визначення умов оплати праці Красноградського міського голови», преміювання міського голови та надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, допомоги на оздоровлення у розмірі середньомісячної заробітної плати здійснюється у порядку та розмірі, встановлених Постановою КМУ від 09.03.2006 № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» у межах затвердженого фонду преміювання та економії фонду заробітної плати.

Відповідно до п.п. 13, 20 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міський голова є розпорядником бюджетних коштів, використовує їх лише за призначенням, визначеним радою, видає розпорядження у межах своїх повноважень.

Відповідно до абзацу 2 п.п. «г» п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 24.10.1996 № 1295 «Про умови оплати праці працівників органів місцевого самоврядування та їх виконавчих органів», преміювання голів обласних, Київської та Севастопольської міських рад, сільських, селищних, міських голів, голів районних у містах, районних рад, надання їм матеріальної допомоги і встановлення надбавок до посадових окладів здійснюється за рішенням відповідної ради, у межах затвердженого радою фонду оплати праці працівників апарату відповідного органу.

Водночас, згідно абзацу 4 п. 4 постанови КМУ від 13.12.1999 № 2288 «Про впорядкування умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів», преміювання Голови Верховної Ради Автономної Республіки Крим, голів обласних, Київської та Севастопольської міських рад, сільських, селищних, міських голів, голів районних у містах, районних рад, надання їм матеріальної допомоги, встановлення надбавок і доплат до посадових окладів здійснюється за рішенням відповідної ради у межах затвердженого фонду оплати праці працівників апарату відповідного органу.

Розподіл видатків міського бюджету на 2016 рік депутатами затверджений у вигляді додатку № 2 під час прийняття рішення від 25.12.2015 року № 57- VII «Про міський бюджет на 2016 рік», з розрахунку 100% посадових окладів для всіх працівників апарату, та є невід'ємною частиною рішення.

Враховуючи те, що жоден з вище приведених нормативно-правових актів ніяк не визначає порядок обчислення розміру премії міського голови, фонд оплати праці був розрахований та затверджений міською радою у розмірі 100% посадового окладу.

Відповідні рішення ради, що охоплюють весь період виконання міським головою своїх повноважень

- від 27.11.2015 року № 10-VII «Про визначення умов оплати праці Красноградського міського голови»;

- від 25.12.2015 року № 57- VII «Про міський бюджет на 2016 рік»;

- від 25.03.2016 року № 279 -VII «Про преміювання міського голови», термін дії рішення - протягом строку повноважень міської ради VII скликання;

Щодо встановлення преміювання міського голови були прийняті, а міським головою були видані відповідні розпорядження із зазначенням розміру преміювання у межах затвердженого фонду оплати праці.

Ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сесії ради скликаються в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць. Відповідно до Регламенту роботи Красноградської міської ради пропозиції щодо скликання сесії міської ради у позачерговому порядку подаються міському голові секретарем міської ради, головою постійної комісії, однією третиною депутатів міської ради від її складу, іншими юридичними і фізичними особами у письмовому вигляді, із зазначенням питань, для розгляду яких пропонується скликати сесію, і обґрунтуванням необхідності її скликання. Питання преміювання не є нагальним та не стосується зазначених у Законі питань, що повинні розглядатися не рідше одного разу на місяць, тому терміни сесійних засідань та терміни видачі розпоряджень поєднати не можливо.

Окрім зазначеного, статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що міський голова бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про конфлікт інтересів під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання, але дана норма Закону не стосується видачі розпоряджень міським головою, що діє лише в межах своїх повноважень. Під час прийняття рішення стосовно преміювання 25.03.2016 року міський голова перебував на лікарняному, що підтверджує листок непрацездатності АГЦ 559557, та не мав можливості оголосити про конфлікт інтересів на засіданні ради.

Крім того, приймаючи рішення у справі суд враховує також наступне. Згідно з п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 28 Закону особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані, зокрема, не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не можуть прямо чи опосередковано спонукати у будь-який спосіб підлеглих до прийняття рішень, вчинення дій або бездіяльності всупереч закону на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб.

Відповідно до ст. 1 Закону та примітки до ст. 172-7 КУпАП під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об'єктивний вираз, а також часовий взаємозв'язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях (ст. 1 Закону).

Виходячи з викладеного, можливо констатувати, що в розумінні ст.172-7 КУпАП порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів може полягати:

- у неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів наявної суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішення або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень (ч.1 ст. 172-7 КУпАП);

- у вчиненні дій чи прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтересів, тобто за наявності суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що вплинуло на об'єктивність або неупередженість вчинення таких дій, або прийняття таких рішень (ч.2 ст. 172-7 КУпАП).

Тобто для підтвердження факту реального конфлікту інтересів слід безпосередньо встановити, що, по-перше приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність реально впливає на об'єктивність чи неупередженість прийняття рішення чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів і кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, необхідно встановити наявність обов'язкової сукупності таких юридичних факторів, як:

1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко

сформульований (артикульований) та визначений;

2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовим чи

представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність

знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;

3)наявність повноважень на прийняття рішення;

4)наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об'єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікту інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією.

Аналіз чинного антикорупційного законодавства України дає підстави для висновку про те, що для терміну реального конфлікту інтересів характерна наявність трьох об'єктивних компонентів, таких як: приватний інтерес; службове повноваження; протиріччя між ними, що впливає на об'єктивність або неупередженість рішення, діяння службової особи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Ст. 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Як визначено ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

В той же час, у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП не зазначено та не конкретизовано, в чому саме полягає реальний конфлікт інтересів, як саме він вплинув на об'єктивність або неупередженість прийняття ОСОБА_1 рішень, а також на вчинення чи не вчинення ним дій під час виконання своїх повноважень. Не надано таких доказів і прокурором в судовому засіданні.

Тобто в даному випадку матеріали справи не містять належних і переконливих доказів того, що ОСОБА_1 прямо чи опосередковано, тим чи іншим шляхом вчиняв дії на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів близьких йому осіб. Жодних доказів на підтвердження того, що преміювання будь-яким чином вплинуло на об'єктивність або неупередженість прийняття ним рішень, або на вчинення чи не вчинення ним дій під час виконання своїх повноважень, суду не надано.

На думку суду сам по собі факт винесення ОСОБА_1 розпорядження № 4-к від 25.01.2016 року та №15 від 23.02.2016 року про преміювання працівників ради, в тому числі себе, не може переконливо свідчити про наявність в нього реального конфлікту інтересів. Такий підхід до вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності є суто формальним, і, на переконання суду, є невиправданим.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у ст. 62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Оскільки складом правопорушення є об'єктивні та суб'єктивні ознаки, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, суд вважає, що в даному випадку в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, відсутній.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП слід закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 247 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 - закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 - закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі через Красноградський районний суд Харківської області апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя