Номер провадження 3/754/2104/17
Справа №754/5597/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва ЛІСОВСЬКА О.В., за участю адвоката Сидоренка Л.І., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

зареєстрованого у АДРЕСА_1,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

В протоколі про адміністративне правопорушення від 22.04.2017 року вказано про те, що ОСОБА_2 22.04.2017 року о 03 годині 50 хвилин керував автомобілем Тойота д/н НОМЕР_1 по пр.. Маяковського у м. Києві з ознаками алкогольного сп"яніння (запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння шкіри обличчя, тремтіння пальців рук), від проходження огляду на стан сп"яніння відмовився. Таким чином, своїми діями ОСОБА_2 допустив порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КпАП України.

Справа підлягає закриттю з наступних підстав.

В суді ОСОБА_2 вину свою у скоєному правопорушенні не визнав. Пояснив, що він працює продюсером на телеканалі "СТБ" і в ніч з 21 на 22 квітня 2017 року у них відбувалися зйомки програми. Разом із своєю колегою ОСОБА_3 він їхав на автомобілі Тойота у напрямку студії "СТБ". Під час руху він порушив Правила дорожнього руху і через деякий час його зупинили працівники патрульної поліції. Після зупинки та перевірки документів він вибачився за допущене порушення, була винесена постанова про накладення на нього штрафу, після чого він почав з"ясовувати, чи можна сплатити штраф відразу на місці через термінал. Але працівників патрульної поліції це роздратувало, вони сказали, що терміналу у них немає. Між ними виникла перепалка. Потім працівники патрульної поліції почали виказувати підозру, що він перебуває у стані сп"яніння, запропонували йому пройти тест на приладі "Драгер". Він не заперечував, але при цьому попросив пред"явити сертифікат на даний прилад, оскільки йому було відомо про наявність похибки при результатах дослідження. Але йому пояснили, що сертифікату немає, тоді він сказав, що не довіряє цьому приладу. Відразу після цього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КпАП України начебто за відмову пройти огляд. Він викликав "драйвера", оскільки це було умовою працівників патрульної поліції для того, щоб їх відпустили, а після того, як він підписав протокол, їх відпустили. Вважає, що жодних порушень ним допущено не було, оскільки він не відмовлявся від проходження огляду, а лише вимагав пред"явити сертифікат. На підставі викладеного ОСОБА_2 просив провадження у даній справі закрити.

Пояснення ОСОБА_2 у суді знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а також були підтверджені належними письмовими доказами у справі.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного за ч. 1 ст. 130 КпАП України відносно ОСОБА_2, він керував автомобілем з ознаками алкогольного сп"яніння, від проходження огляду відмовився.

Так, диспозицією ст. 130 КпАП України передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп"яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Але під час розгляду справи було достеменно встановлено, що ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп"яніння.

Даний факт, крім пояснень ОСОБА_2, підтверджується також і показами свідків, допитаних у судовому засіданні.

Так, свідок ОСОБА_3 у суді пояснила, що вона їхала в автомобілі разом з ОСОБА_2, автомобіль був зупинений працівниками патрульної поліції за порушення водієм Правил дорожнього руху. Після складання протоколу та винесення постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, між ОСОБА_2 та працівниками патрульної поліції виникла перепалка. Після цього працівники патрульної поліції виявили підозру, що ОСОБА_2 перебуває у стані сп"яніння, запропонували йому пройти огляд на приладі "Драгер". Але ОСОБА_2 вимагав надати йому сертифікат на даний прилад, оскільки не довіряв його показникам. Але йому пояснили, що ніякого сертифікату немає, а тому вони складають протокол про відмову останнього від проходження огляду. Весь час спілкування з працівниками патрульної поліції вони вдвох перебували в автомобілі, з нього не виходили. Після того, як не був наданий сертифікат, працівники патрульної поліції у себе в автомобілі склали протокол, підписали у невідомих осіб, як свідків відмови ОСОБА_2 від проходження огляду, після чого принесли протокол до автомобіля Тойота. ОСОБА_2 вимушений був підписати протокол, оскільки вони поспішали на роботу, а без підпису їх не відпускали. При цьому вони також викликали "драйвера" для того, що він керував їх автомобілем.

Свідок ОСОБА_4 у суді пояснив, що його викликали як "драйвера". Коли він приїхав на пр.. Маяковського, то побачив, що стоїть автомобіль Тойота, а біля нього патрульний автомобіль. При цьому водій та пасажирка перебували в автомобілі. Між патрульними поліцейськими та водієм авто відбувалася словесна перепалка, в ході якої інспектори пред"являли водію підозру, що він перебуває у стані алкогольного сп"яніння, пропонували пройти огляд на приладі "Драгер". Але водій вимагав сертифікат. Після того, як пояснили, що сертифікату немає, працівники патрульної поліції склали відносно водія протокол про адміністративне правопорушення, принесли його до автомобіля, де примусили водія підписати протокол. Після цього він відвіз водія та пасажирку на автомобілі Тойота на Оболонь.

Також слід зазначити, що відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23.12.2005 року № 14 судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП України несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП України не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп"яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов′язаний з′ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом′якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з′ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При складанні протоколу та прийнятті постанови повинно бути з′ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі "О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, оцінивши наведені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, доводи на підтвердження відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, дослідивши усі наявні у справі докази, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення правопорушника у суді, поясненнями свідків, іншими доказами, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, оскільки обставини скоєння адміністративного правопорушення, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 22.04.2017 року, не підтверджені у судовому засіданні, а також спростовуються дослідженими судом належними та допустимими доказами.

Згідно із п.1 ст. 247 КпАП України розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене вище, суддя приходить до висновку, що факт порушення п. 2.5 Правил Дорожнього руху водієм автомобіля ОСОБА_2 не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, що зумовлює закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 247, 283, 284, 290, 291 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КпАП України за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом 10 днів з моменту винесення може бути подана апеляція або протест прокурора.

Суддя: