Справа № 487/2320/17
Провадження № 3/487/1044/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2017 року місто Миколаїв

Суддя Заводського районного суду міста Миколаєва Разумовська О.Г., при секретарі Щербині О.Л., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у місті Миколаєві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого, інвалід І групи, реєстраційний номер облікової картки платника податків відсутній, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України,-

ВСТАНОВИВ:

Поліцейським 1 роти 2 батальйону УПП в місті Миколаєві ОСОБА_2 у відношенні ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР №229898 від 20.04.2017 року.

Зі змісту останнього, 20.04.2017 року приблизно об 11:30 годині ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 по вулиці Лазурній, 1 в місті Миколаєві, з явними ознаками наркотичного спяніння (зіниці очей не реагують на світло, порушення мови, неприродна блідість), від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками поліції за ч. 1 ст. 130 КпАП України, оскільки він як особа, яка керувала транспортним засобом, відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не визнав свою провину у вчиненні даного адміністративного правопорушення, суду пояснив, що його 20.04.2017 року біля 11:30 год. безпідставно зупинили співробітники патрульної поліції у місті Миколаєві. Під час проведення розмови, йому було запропоновано пройти медичний огляд у закладі охорони здоровя, проте проходити огляд на стан спяніння він не відмовлявся, не міг, оскільки він є інвалідом І групи та був без памперсу. Жодних свідків під час проведення огляду на місці зупинки не було, протокол складений з порушеннями, оскільки він не відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, покази свідка, дослідивши матеріали справи, переглянувши наданий відеозапис патрулювання, суд приходить до наступного висновку.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Доказами, на підставі яких орган національної поліції порушив щодо ОСОБА_1 адміністративне провадження за ст. 130 КУпАП, є протокол про адміністративне правопорушення серії БР №229898, пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також наданий відеозапис з камери нагрудного відео реєстратору.

Стаття 251 КУпАП вказує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя. Огляд особи, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, (далі Інструкція) регламентовано аналогічний порядок.

Розділом ІІ та III Інструкції, встановлено порядок проведення огляду на стан алкогольного спяніння поліцейським і оформлення його результатів та проведення огляду на стан спяніння в закладах охорони здоровя і оформлення його результатів.

Наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року №100, затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», п. 3.5 Розділу ІІІ якої передбачає, що після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Що стосується долучених письмових пояснень свідків відмови правопорушника від проходження огляду на стан спяніння, то вони не відповідають вимогам допустимості доказів, зокрема в ст. 272 КУпАП вказується, що свідок зобовязаний дати правдиві пояснення щодо обставин, які їй відомі та підлягають установленню по даній справі, тобто в даному випадку на інспекторів патрульної поліції покладається обовязок документування відомостей про адміністративне правопорушення шляхом належного процесуального закріплення пояснень свідків щодо обставин справи, зокрема з приводу часу, місця, способу та інших відомостей вчинення адміністративного правопорушення. Однак, в даному випадку суд не може визнати належним закріплення пояснень свідків уповноваженими посадовими особами патрульної поліції на заздалегідь підготовленому бланку пояснень, який містить вже заповнені графи щодо суті правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, зокрема відносно обставин за яких відбулась відмова від проходження освідчення на стан спяніння та способу вчинення протиправного діяння особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. Також у поясненнях зазначених свідків на вибір поліцейського заповнені ознаки спяніння особи, у звязку із чим неможливо достовірно встановити з якими ознаками спяніння знаходився ОСОБА_1, при цьому, їх також неможливо зіставити з тими ознаками, що зазначені в змісті протоколу про адміністративне правопорушення, та таким чином перевірити обґрунтованість підстав у співробітників патрульної поліції для проходження правопорушником відповідного огляду на стан спяніння, від якого останній відмовився. Натомість цього, свідок повинен добровільно та самостійно пояснити те, що відомо йому з приводу вчиненого правопорушення, тільки в такому разі пояснення можуть мати обєктивний характер та використовуватися як достовірний доказ вчинення правопорушником протиправного діяння, що ставиться йому у провину, отже, надання свідкові для заповнення пояснень в яких викладено суть нібито вчиненого особою правопорушення, становить для нього наперед встановлене значення, а отже визначає хід повідомлених ним обставин, що не відповідає критерію добровільності.

Окрім того вважаю, що до письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід поставитись критично, оскільки такі за своєю суттю є аналогічними, що неможливо при наданні власних пояснень двома різними особами.

Разом із тим, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи, і також відповідно до вимог ст. 283 КУпАП приймається постанова у справі.

Серед вимог ч. 1 ст. 280 КУпАП вказано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Від так, в матеріалах справи відсутні належні докази відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння згідно положень Інструкції про порядок виявлення водія транспортного засобу препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України № 1452/735 від 11.11.2015 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 1413/27858 від 11.11.2015 року (надалі за текстом Інструкція), зокрема, від проведення огляду на стан спяніння:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоровя.

Слід зазначити, що Інструкцією передбачено право поліцейського проводити огляд на стан спяніння, а не проводити «медичний огляд» водія.

Зазначена норма кореспондується та безпосередньо відображена у п. 6 Глави 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 1408/27853 від 10.11.2015 року.

Окрім того, згідно листа МОЗ України за № 3.23-Г-5457/7765-зв від 14.07.2016 року, право на проведення щозмінних передрейсових (післярейсових) медичних оглядів водіїв транспортних засобів мають особи, котрі набули кваліфікаційний рівень магістра, спеціаліста, бакалавра чи молодшого спеціаліста за будь-якою медичною спеціальністю, що підтверджуються дипломом медичного навчального закладу відповідно до норм, які діють нині. Зокрема медичний працівник з освітою за спеціальністю «Акушерка», який пройшов атестацію за спеціальністю «Сестринська справа», має проводити медичні огляди водіїв транспортних засобів.

Враховуючи наведене, необхідно розділяти два поняття, огляд на стан спяніння та медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння. Огляд на стан спяніння має право проводити поліцейський на місці зупинки транспортного засобу, а медичний огляд з цих же підстав проводиться виключно в медичному закладі відповідним спеціалістом (!).

Окрім того ст. 266 КУпАП прямо передбачає, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Діючим законодавством не передбачено проведення поліцейським медичного огляду водія на місці зупинки транспортного засобу з метою виявлення стану спяніння. Діючими нормативно-правовими актами, як зазначено вище передбачена лише можливість проведення останніми огляду водія на стан спяніння.

Враховуючи той факт, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 229898 від 20.04.2017 року зазначені відомості щодо проведення медичного огляду поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, тому суд визнає протокол, відомості, що в ньому містяться, а також наявні додатки до нього, як недопустимі докази.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України та п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року № 7 «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина», обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, які повинні визнаватися недопустимими.

Виходячи з правил ст. 266 КУпАП, перелічених вище Інструкцій, та за вищевказаних обставин, має місце порушення оформлення проведення огляду на стан алкогольного спяніння поліцейським і оформлення його результатів, а відтак отримані в результаті його проведення докази, вважаються недійсними.

Таким чином, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості та матеріали справи, не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у звязку з чим провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 130, п. 1 ст. 247, ст.ст. 283-285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Провадження по справі закрити.

Постанова може бути оскаржена в Апеляційному суді Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня її винесення.

СУДДЯ О.Г. РАЗУМОВСЬКА