АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/997/2017 Постанова винесена суддею Тарасюк К.Е.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, громадянина Росії, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Новий Уренгой Тюменської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та проживає за адресою: м. Київ,

АДРЕСА_1,

на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 02 грудня 2016 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 02 грудня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1

ст. 130 КУпАП, та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі

10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, ОСОБА_2 13 жовтня 2016 року, приблизно о

10 год. 30 хв., керував автомобілем марки «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_1, по бульвару Дружби Народів в м. Києві, в стані алкогольного сп'яніння, ступінь якого

1,05 %, чим порушив п. 2.9(а) ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність судового рішення, яке постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, а матеріали справи повернути до Управління патрульної поліції в м. Києві для належного оформлення.

В обґрунтування свого прохання апелянт зазначає, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП здійснив розгляд справи не об'єктивно, упереджено та поверхнево, фактично не дослідив обставини справи, не звернув увагу на наявність в матеріалах справи щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, рішення за яким не прийняв, а також не надав оцінки кваліфікації правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, викладеній у протоколі, прийнявши постанову про визнання його винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, хоча в цьому випадку повинен був, за відсутності доказів вчинення ним правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, направити матеріали справи до Управління патрульної поліції в м. Києві для належного оформлення.

При цьому, розглянувши справу без його участі, як зазначає апелянт, суд позбавив його можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема, дати пояснення, подати докази, заявити клопотання про допит свідків.

Заперечуючи свою винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, указує, що всі проведені поліцейськими процедури він не розумів, бо є громадянином Росії, про що також повідомляв поліцейських, але вони спілкувалися з ним українською; огляд на стан сп'яніння був здійснений в порушення вимог ст. 266 КУпАП та п.п. 3-5 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015, оскільки попри незгоду з результатами проведеного тесту за допомогою приладу «Драгер», поліцейські його не направили на огляд до медичного закладу.

Звертає увагу на те, що письмові пояснення свідків, які підтвердили результати огляду за допомогою спеціального приладу «Драгер», викладені на однотипних бланках, а їх особисті пояснення щодо проведення процедури огляду в матеріалах справи відсутні.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_2 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтував тим, що справу в суді було розглянуто без його участі, копію постанови він отримав лише 13 лютого 2017 року, а первинно подана ним апеляційна скарга була повернута у зв'язку з тим, що вона помилково не була ним підписана.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду Кольгою О.М. пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав апеляційні вимоги, але водночас просив за наявності підстав прийняти остаточне рішення за результатами розгляду справи в частині притягнення його до відповідальності за ст. 130 КУпАП, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи скарги, допитавши свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та інспектора поліції ОСОБА_6, прихожу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За положеннями ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне, згідно з вимогами ст. 277-2 КУпАП, її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з'ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

Так, частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп'яніння здійснюється в порядку, встановленому

ст. 266 КУпАП, та відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, а також Інструкції про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103.

За положеннями ст. 266 КУпАП і вищезгаданих Інструкцій, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп'яніння, який першочергово проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З матеріалів провадження вбачається, що приймаючи рішення про винність

ОСОБА_2 у порушенні п. 2.9(а) ПДР України, суддя, дослідивши виключно матеріали справи, як на докази винуватості ОСОБА_2 в постанові формально послався на протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків та результати алкотесту «Драгер», які між тим належним чином не перевірив.

За відсутності в матеріалах справи будь-яких пояснень ОСОБА_2 по суті складеного щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КупАП, не маючи підтвердження про належне його повідомлення, як того вимагають положення ст. 277-2 КУпАП, про час та місце розгляду справи, бо за наявною в справі розпискою судовий виклик у засідання на 02 грудня 2016 року ОСОБА_2 отримав саме в день розгляду справи, суддя розглянув справу у відсутність порушника, отже позбавив можливості ОСОБА_2 реалізувати права, передбачені ст. 268 КУпАП, що і призвело до неповноти з'ясування фактичних обставин справи.

В суді апеляційної інстанції права ОСОБА_2 були відновлені, а за результатами перегляду судового рішення можна дійти висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх та належних доказів на підтвердження порушення ОСОБА_2 п. 2.9(а) ПДР України, яким передбачена відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, оскільки процедура проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння дотримана не була.

Зокрема, з матеріалів справи слідує, що 13 жовтня 2016 року стосовно ОСОБА_2 було складено два протоколи про адміністративне правопорушення, один за ст. 124 КУпАП, а інший - за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Суддя місцевого суду розглянув матеріали провадження виключно в частині складеного щодо ОСОБА_2 протоколу за порушення п. 2.9(а) ПДР, судового рішення в частині вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не прийняв, але вказані обставини, всупереч тверджень апелянта, не є безумовною підставою для скасування постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 02 грудня 2016 року.

В той же час, виходячи з матеріалів справи, до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, були додані: пояснення свідків, роздруківка принтера спеціального технічного засобу "Драгер" та картка обліку адміністративного правопорушення.

Між тим, за змістом п. 10 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, результати огляду на стан сп'яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічним засобів (далі - акт огляду), який складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп'яніння.

Крім того, згідно з абзацом третім п. 10 Інструкції, якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Проте наявність відповідної роздруківки не звільняє працівника поліції від обов'язку скласти акт огляду, чого в даній справі зроблено не було, акт огляду не складався та його копія порушнику не вручалась.

Згідно з положеннями ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані, зокрема, алкогольного сп'яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного сп'яніння. У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Але в матеріалах провадження відсутні відомості про те, що ОСОБА_2 був відсторонений від керування транспортним засобом.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 пояснив, що він, 13 жовтня

2016 року, керуючи автомобілем марки «Ніссан», на з'їзді з моста Патона на бульвар Дружби Народів в м. Києві, не встигнувши загальмувати, здійснив зіткнення з автомобілем марки «RENAULT DUSTER». При оформлення працівниками поліції матеріалів про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП йому було запропоновано поліцейським пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціального приладу «Драгер», на що він погодився, оскільки будь-яких алкогольних напоїв не вживав. Проте, пройшовши огляд і отримавши позитивний результат, він з ним не погодився, як наслідок відмовився від жодних пояснень в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному щодо нього за ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_2 також зауважив, що він є громадянином Російської Федерації, а тому не в повній мірі розумів процедуру огляду на стан сп'яніння, оскільки поліцейські спілкувалися з ним українською мовою та всі документи склали також українською.

Допитані в суді апеляційної інстанції свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили, що 13 жовтня 2016 року по бульвару Дружби Народів в м. Києві були свідками огляду водія ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння, але зауважили, що ознак сп'яніння у нього не помітили, поліцейські не пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння у медичному закладі. При цьому, свідок ОСОБА_4 не зміг пригадати чи оспорював ОСОБА_2 результати проведеного огляду, а свідок ОСОБА_5 пояснив, що після огляду на стан сп'яніння ОСОБА_2, фактично заперечуючи результат огляду, сказав поліцейським, що алкоголь не вживав і такого результату не може бути.

Інспектор поліції ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції показав, що

13 жовтня 2016 року надійшов виклик про ДТП, яка відбулася на мосту Патона в м. Києві. Приїхавши на місце події та оформлюючи протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, виникла підозра про перебування водія ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння, бо в нього були наявні ознаки сп'яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, а відтак йому було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння на місці за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», який і був проведений за погодженням водія в присутності двох свідків.

ОСОБА_6 також стверджував, що ОСОБА_2 погодився з результатом огляду, не оспорюючи його, проте пояснити причину відмови ОСОБА_2 від пояснень в протоколі не зміг.

З огляду на те, що показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які не є зацікавленими у результатах розгляду цієї справи, не спростовують пояснення ОСОБА_2 щодо оспорювання результатів проведення огляду на місці із застосуванням спеціального технічного засобу, вважаю, що в даному випадку була порушена процедура проведення огляду на стан сп'яніння, передбачена ст. 266 КУпАП, а відтак результати огляду слід визнати недійсними.

Враховуючи, що всі сумніви щодо доведеності вини порушника тлумачаться на його користь, прихожу до висновку, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 відомості про керування ним 13 жовтня 2016 року, приблизно о 10 год. 30 хв., автомобілем марки «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_1, по бульвару Дружби Народів в м. Києві, в стані алкогольного сп'яніння, тобто у порушенні п. 2.9(а) ПДР України, не підтверджуються доказами у справі, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку також не можна визнати доказом вини ОСОБА_2 в розумінні ст. 251 КУпАП.

Оскільки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддею місцевого суду не було дотримано вимог, передбачених ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, а матеріали провадження не містять доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2, виходячи зі змісту протоколу, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, постанова судді Печерського районного суду м. Києва від 02 грудня 2016 року підлягає скасуванню, а провадження в справі, за відсутності підстав для повернення протоколу про адміністративне правопорушення для усунення його недоліків, - закриттю з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 02 грудня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 02 грудня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого

ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі

10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір - скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва О.П. Павленко