АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/2323/2017 Суддя у І-й інстанції: Ясельський А.М.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Юденко Т.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Юденко Т.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, за ч.1 ст.130 КУпАП, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 15 серпня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 15 серпня 2017 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановою суду ОСОБА_2 визнано винуватим у тому, що він 20 липня 2017 року о 21 год. 20 хв. керував автомобілем НОМЕР_1 по бул. Р.Ролана, 6/10 в м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова.

Від проходження в установленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин у лікаря нарколога відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність постанови, просить її скасувати, а справу щодо нього закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказує на порушення судом його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, а також те, що суд не обґрунтував обрання виду стягнення та при цьому не врахував дані про його особу, адже автомобіль використовується ним у робочих цілях і позбавлення права керувати ним ставить його у дуже скрутне становище.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_4, яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши доводи на обґрунтування апеляційної скарги та матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених доказів, є правильними і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Зокрема, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАп підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 168868 від 20 липня 2017 року, поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в присутності яких ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому Законом порядку в лікаря-нарколога та за допомогою приладу «Драгер» для визначення стану сп'яніння, розпискою ОСОБА_7, згідно якої він бере на себе зобов'язання доставити транспортний засіб «Mitsubishі L200» д.н.з. НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_2 до вул. Лятошинського, 14-Б в м. Києві.

Будь-яких доводів на спростування того, що водій ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому Законом порядку, в апеляційній скарзі не наведено.

Отже, суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно дослідивши усі обставини справи у їх сукупності, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суд не обґрунтував обрання виду стягнення та при цьому не врахував дані про особу ОСОБА_2, то вони не відповідають матеріалам справи, оскільки суд виходив з даних, наявних в матеріалах справи, та при цьому наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. ст. 22, 33 КУпАП, яке за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП визначено у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строкам на 1 рік, і альтернативного виду стягнення дана норма не містить.

Права ОСОБА_2, передбачені ст. 268 КУпАП, реалізовані в суді апеляційної інстанції.

Будь-яких порушень норм КУпАП, у тому числі зазначених в апеляційній скарзі, які б стали підставою для скасування рішення суду першої інстанції, не встановлено, а тому постанова Святошинського районного суду м. Києва від 15 серпня 2017 року, як законна та обґрунтована, має бути залишена без зміни, а апеляційна скарга ОСОБА_2 щодо її скасування - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Апеляційного суду міста Києва,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Святошинського районного суду м. Києва від 15 серпня 2017 року щодо ОСОБА_2 - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.М. Юденко