Справа № 428/3726/17
Провадження № 33/782/89/17
П О С Т А Н О В А

26 червня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області ОСОБА_1,розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28 квітня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який мешкає за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 80/10,

за ч. 1 ст. 130 КпАП України,

встановила:

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28 квітня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто судовий збір у розмірі 320 гривень.

Відповідно до змісту постанови ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що 03 лютого 2017 року о 21-50 год. в м. Сєвєродонецьку по вул. Гагаріна, керуючи транспортним засобом - автомобілем «ГАЗ-24» д.н.з. С4003ХІ, мав ознаки алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, нестійка хода, нечітка мова, у звязку з чим ОСОБА_2 було запропоновано пройти тест на стан алкогольного спяніння на місці зупинення транспортного засобу за допомогою алкотестеру «Drager», або у медичному закладі. Однак, ОСОБА_2 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння у присутності свідків.

На зазначену постанову суду ОСОБА_2 подана апеляційна скарга, у якій він просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати та закрити провадження по справі.

Вказує, що суд розглянув справу за його відсутності, не повідомивши його про час та місце розгляду справи, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Також вважає, що судом порушено вимоги ст. 33 КпАП України, яка передбачає врахування особи порушника, його майнового стану, помякшуючих обставин тощо при обранні виду адміністративного стягнення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, зміст апеляційної скарги ОСОБА_2, вважаю, що вона підлягає частковому задоволенню за такими підставами.

Згідно із ч.2 ст. 294 КпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів, починаючи з дня винесення постанови.

Відповідно до змісту судової постанови, ОСОБА_2 не був присутнім при розгляді справи та ухваленні судового рішення.

Як убачається із змісту апеляційної скарги, ОСОБА_2 дізнався про судове рішення, ухвалене щодо нього, 24.05.2017 року.

Зазначену обставину вважаю поважною та такою, що обґрунтовує належним чином пропуск встановленого законом строку оскарження постанови суду.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 38 КпАП України адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш, як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш, як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду (судді).

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до КпАП України чи інших законів підвідомчі суду (судді), то стягнення може бути накладене не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Як убачається із змісту матеріалів провадження, ОСОБА_2 03 лютого 2017 року, керуючи транспортним засобом мав ознаки алкогольного спяніння, у звязку з чим ОСОБА_2 було запропоновано пройти тест на стан алкогольного спяніння на місці зупинення транспортного засобу за допомогою алкотестеру «Drager», або у медичному закладі, однак, він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння у присутності свідків.

Дані обставини підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 244146 від 03.02.2017 року, складеним у присутності ОСОБА_2, а також поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4

Вважаю, що обсяг доказів по справі доводить провину ОСОБА_2 та кваліфікацію його дій за ч.1 ст. 130 КпАП України.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 247 КпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате - підлягає закриттю, якщо, зокрема, на момент розгляду справи у суді закінчились строки, передбачені ст.38 КпАП України.

Під час апеляційного розгляду скарги ОСОБА_2 передбачені у ст. 38 КпАП України строки спливли.

За таких обставин вважаю обґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 у частині скасування постанови суду та закриття провадження за наведених підстав.

Керуючись ст. 247, 294 КпАП України, суддя

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28 квітня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягненням з нього судового збору, скасувати, а провадження по справі закрити, у звязку із спливом визначених у ст. 38 КпАП України строків давності накладення адміністративного стягнення на момент апеляційного розгляду справи.

Постанова є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Рябчун