АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/1017/17 Справа № 199/4791/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Джерелейко О.Є.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Джерелейко О.Є., за участю: захисника-адвоката ОСОБА_2 в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_2 в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2017 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: м.Дніпро, вул. Бережна, буд. 88-Б,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 26 червня 2017 року о 13 годині 26 хвилин в районі будинку № 4 по пров. Моторному в м. Дніпрі, водій ОСОБА_3, якого 12 квітня 2017 року постановою суду було піддано адміністративному стягненню за керування 09 березня 2017 року транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння та відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, керував мопедом марки «GEEL», без державного реєстраційного номеру, з явними ознаками алкогольного спяніння (нестійка хода, почервоніння очей, порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота), на законну вимогу працівників поліції в присутності двох свідків відмовився пройти огляд на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки та стягнуто з останнього на користь держави судовий збір у розмірі 320 гривень.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник-адвокат ОСОБА_2 в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в який просить постанову скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що рішення суду винесено з грубим порушенням норм процессуального права, оскільки суд формально підійшов до вивчення обставин справи, що потягло за собою необгрунтоване та незаконне рішення, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи.

Вважає, що суд послався на показання працівників поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які не є належними доказами у справі, оскільки надані заінтересованими особами, які складали адміністративні матеріали.

Також суд не врахував, що протокол складено з підстави відмови ОСОБА_3 пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння, а не керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, матеріали справи не містять інформації про те, що співробітниками поліції

вживалися заходи забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення,

визначені ст. 260 КУпАП, спрямовані на проходження ОСОБА_3 освідування на стан алкогольного спяніння на переглянутих у судовому засіданні відеофрагментах відсутні, у зв'язку з чим відеозапис не є належним та допустимим доказом на підтвердження факту відмови ОСОБА_3 від проходження освідування.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції не зявивсь, довірив представництво його інтересів захиснику.

В суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідальність на підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП настає при керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, суддя районного суду правильно дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме : відмова від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку повторно.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, в якому викладені обставини його вчинення, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, відмовилась від його підпису в присутності двох свідків ; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, наданими при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, про те, що ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку для визначення стану спяніння, відеозаписами з нагрудних камер поліцейських.

Посилання апеляційної скарги на те, що допитані в суді першої інстанції інспектори патрульної поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є заінтересованими особами, а тому їх показання не можуть бути доказами, не спростовують висновків суду щодо доведеності вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки зазначені показання не є єдиними доказами вини, вони підтверджуються відеозаписом події згідно із тим проміжком часу, що був зафіксованим, окрім зазначених показань, в матеріалах справи наявні письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відмову ОСОБА_3 від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку для визначення стану спяніння, зазначені докази узгоджуються між собою, а тому відсутні підстави ставити їх під сумнів.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що посилання судді на відеозапис, на якому зафіксовано керування ОСОБА_3 транспортним засобом та наявність у нього ознак алкогольного спяніння, виходить за межі обєктивної сторони інкримінованого йому адміністративного правопорушення, не можуть вважатися обґрунтованим, оскільки судом в межах провадження досліджено обставини щодо керування особою транспортним засобом та наявністю в неї ознак алкогольного спяніння.

Також безпідставними є твердження апеляційної скарги захисника щодо невживання працівниками поліції заходів проведення огляду на стан спяніння щодо ОСОБА_3 Відсутність в цій частині відеозапису не спростовує висновки суду щодо доведення вини ОСОБА_3, оскільки зазначені обставини перевірялись судом першої інстанції, який обґрунтовано, з наведенням відповідних доказів та мотивів відхилив заперечення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо не пропонування йому проходження огляду на стан спяніння, та вказав, що обставини відмови водія від проходження огляду підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та поясненнями інспекторів патрульної поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_3 надав письмові пояснення про незабезпечення проходження його медичного огляду після складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, при апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

При цьому суд першої інстанції у достатній мірі врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, обставини справи, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, та обґрунтовано застосував до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_2 в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2017 року залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_8