Справа № 487/2090/17 29.06.2017 29.06.2017 29.06.2017
Номер провадження: 33/784/262/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/784/262/17 Головуючий у місцевому суді: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: ОСОБА_2
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Гулого В.П.,

за участю:

секретаря Жовтоногої М.Є.,

особи, притягнутої до

адміністративної відповідальності, ОСОБА_3,

захисника адвоката ОСОБА_4,

29 червня 2017 року, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 на постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 травня 2017 року, якою

ОСОБА_3, 1986 року, квітня місяця, 23-го дня народження, непрацюючого, який мешкає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,

- притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,

в с т а н о в и в:

Постановою судді встановлено, що водій ОСОБА_3 7 квітня 2017 року о 18.40 год. керував транспортним засобом «Форд», н/з НОМЕР_1, в м. Миколаєві по вул. Остапа Вишні, 93/1, з ознаками наркотичного спяніння (звужені зіниці очей, слабка реакція зіниць на світло, тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі особа, притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 просить скасувати постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 травня 2017 року, закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає постанову незаконною та необґрунтованою, висновки суду щодо встановлення стану спяніння передчасними та такими, що не доведені законними та обґрунтованими засобами доказування.

Стверджує, що під час винесення постанови не дотримано вимоги ст. 245, 251, 256, 276, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне зясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи.

Зазначає, що при розгляді справи не були зясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Не оспорюючи факт керування ним транспортним засобом у зазначеному в протоколі місці та часі, вказував, що перебував у тверезому стані, алкогольних напоїв та наркотичних речовин не вживав.

Стверджує що працівниками поліції було порушено положення ст. 256, 266 КУпАП, «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 6 листопада 2015 року. При цьому, вказує, що він не був відсторонений працівниками поліції від керування транспортним засобом, йому не було видано письмове направлення на медичний огляд, на місці зупинки не було проведено його огляд на стан спяніння із використанням спеціальних технічних засобів.

На переконання апелянта, належна та вірна кваліфікація порушення зазначається лише у п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, згідно якої, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Саме ця норма Правил дорожнього руху, на думку апелянта, застосовується у випадках притягнення осіб до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказує, що суддя місцевого суду, в порушення положень КУпАП, під час розгляду справи не розяснила йому права і обовязки, передбачені ст. 268 вказаного Кодексу, без виходу до нарадчої кімнати визнала його винним, оголосивши в усній формі постанову.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б могли підтвердити наявність факту порушення та законного і обгрунтованого застосування до нього адміністративного стягнення.

На переконання апелянта, суддя місцевого суду, в порушення ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», практики Європейського суду з прав людини (рішення в справі Надточій проти України, Гурепка проти України), ст. 55 Конституції України, не забезпечила його права на доступ до правосуддя.

Заслухавши пояснення особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 та думку захисника ОСОБА_4 на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно пункту 12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя.

Ознаками наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до пункту 4 розділу І вказаної інструкції, є:

наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного спяніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);

звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

почервоніння обличчя або неприродна блідість.

За такого, а також, враховуючи обовязковість проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини (пункт 7 розділу ІІІ зазначеної вище інструкції), водій у разі незгоди з виявленими у нього співробітником поліції ознак та, відповідно, таким станом (перебування у стані наркотичного спяніння), має пройти огляд на стан спяніння у найближчому закладі охорони здоровя.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан наркотичного спяніння у медичному закладі, тобто у проходження огляду відповідно до встановленого порядку, згідно диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є окремим правопорушенням.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення, серія БР № 229204, від 7 квітня 2017 року, який, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом, 7 квітня 2017 року о 18 годині 40 хвилин, по вул. Остапа Вишні, 93/1 в м. Миколаєві водій ОСОБА_3 керував автомобілем FORD MONDEO, д. н. з. ВЕ 7208 ВА, з ознаками наркотичного спяніння, звужені зіниці очей, слабка реакція зіниць на світло, тремтіння пальців рук. У встановленому законом порядку у присутності двох свідків водій ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного спяніння.

Згідно пояснень ОСОБА_3, які наведені у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджені ним під час розгляду справи у місцевому суді, та під час апеляційного перегляду, на пропозицію співробітника поліції пройти огляд на стан спяніння в медичному закладі він відмовився, пропонував пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки, оскільки поспішав на роботу.

Вказані докази свідчать, що водій ОСОБА_3 відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного спяніння, тобто місцевий суд дійшов до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні стягнення на ОСОБА_3, визначенні його виду та розміру, місцевим судом дотримані загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначені ст. 33 КУпАП.

Посилання апелянта на необґрунтованість та безпідставність притягнення його до відповідальності, а також на недоведеність його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є такими, що не заслуговують на увагу, так як повністю спростовуються дослідженими місцевим судом доказами, яким надана належна оцінка.

Твердження в апеляційній скарзі щодо необґрунтованості висновків суду про встановлення його стану спяніння, є такими, що не заслуговують на увагу, так як суддею місцевого суду Кушнір В.Л. притягнутий до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом в стані наркотичного спяніння, а за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного спяніння.

З цих же підстав є необгрунтованими посилання апелянта на порушення лише у п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також є такими, що не заслуговують на увагу, доводи апелянта щодо порушення працівниками поліції положень КУпАП щодо проведення огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціальних технічних засобів, оскільки, враховуючи положення «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, огляд на стан наркотичного спяніння провадиться виключного в закладі охорони здоровя із застосуванням лабораторних досліджень зразків біологічного середовища особи та/або його крові.

Твердження особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 в апеляційній скарзі щодо порушення працівниками поліції встановленого порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є безпідставними, не знайшло підтвердження в ході апеляційного перегляду.

Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, форма якої визначена у додатку № 1 до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та про яке зроблено посилання в апеляційній скарзі, стосується, перш за все, відповідного оформлення у закладі охорони здоровя. Складання направлення у двох примірниках, а також видача його або його копії водію чинними нормативними актами не передбачена.

Як слідує із даних протоколу про адміністративне правопорушення, серія БР № 229204, від 7 квітня 2017 року, інспектором поліції розяснені ОСОБА_3 його права, передбачені ст. 268 КУпАП, про що засвідчує і підпис самого ОСОБА_3

Порушення процесуального порядку оформлення адміністративного правопорушення, у тому числі, на які посилається апелянт, не встановлено.

За такого, і в зазначеній частині твердження апелянта є такими, що не знайшли свого підтвердження.

Істотних порушень місцевим судом норм матеріального права або порушень норм процесуального права під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, порушень положень Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», практики Європейського суду, Конституції України, у тому числі, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення, при апеляційному перегляді не встановлено, судове рішення є законним та обґрунтованим, належним чином умотивованим.

Місцевий суд в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, зясував обставини, що підлягали зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зважаючи на викладене, а також на відповідність судового розгляду та постанови місцевого суду вимогам КУпАП, ОСОБА_3 обґрунтовано притягнуто до відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Керуючись п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 травня 2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя