Справа № 484/1419/2017
Провадження № 3/484/474/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 року м. Первомайськ

Суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Маржина Т.В.,

при секретарі судового засідання Мирошниченко Р.М.,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

захисника адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську матеріали, які надійшли до суду 13.05.2017 року від Сектора превенції патрульної поліції Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, НОМЕР_1, виданий 20.03.2006 року Кривоозерським РВ УМВС України в Миколаївській області, ІНН НОМЕР_2, не одруженого, не працюючого, не інваліда, утриманців не має, зареєстрованого у ІНФОРМАЦІЯ_3, фактично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, посвідчення водія ВХТ № 356729 від 22.03.2016 року, замість якого 09.05.2017 року видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом серії ТД № 650740, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, -

ВСТАНОВИВ:

09.05.2017 року о 22.45 годині в м. Первомайську Миколаївської області по вул. Воровського ОСОБА_1 керував транспортним засобом ИЖ-2717-90 д.н.з. НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного спяніння, мав різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійку ходу. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного спяніння у присутності двох свідків відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке визначена ст. 130 ч.1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе не визнав і пояснив, що у зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення час дійсно перебував у транспортному засобі біля озера на вул. Воровського: разом з ОСОБА_3 та якоюсь дівчиною вживав алкогольні напої, однак транспортним засобом не керував. До них на машині підїхали патрульні, звинуватили його у тому, що він у стані алкогольного спяніння. Він такого факту не заперечував, але пояснив, що не керував транспортним засобом. Відмовився дути у «трубку» та їхати в лікарню на освідування, оскільки факту алкогольного спяніння не оспорював. Після цього були запрошені двоє свідків. Дійсно, в їх присутності він відмовився проходити огляд на стан спяніння, але при них не говорив, що не керував транспортним засобом. Говорив це при свідках ОСОБА_3 та ОСОБА_4, якого поліцейські викликали, щоб він забрав транспортний засіб. Вважає, що не вчиняв адміністративного правопорушення.

Такі пояснення ОСОБА_1 спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

По-перше, судом не встановлено підстав вважати письмові свідчення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 неправдивими, тим більше, що сам ОСОБА_1 підтвердив, що в їх присутності відмовився пройти огляд на стан алкогольного спяніння. Суд вважає пояснення вказаних свідків, що додані до протоколу, правдивими і такими, що підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння. Свідки зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, розписалися в ньому.

Також у протоколі про адміністративне правопорушення наявні особисті власноручні пояснення ОСОБА_1 про те, що він випив 100 гр. горілки, з протоколом згодний, керував транспортним засобом. ОСОБА_1 цього факту також не заперечував.

У протоколі зазначено, що керування транспортним засобом передане свідку ОСОБА_4, який і забрав транспортний засіб.

За таких обставин суд вважає, що інспектором поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не порушено вимоги Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року № 1376. Інспектор діяв відповідно до ситуації, яка виникла, виконуючи свої посадові обовязки. Судом достовірно встановлено, що у зазначений у протоколі час ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом, мав ознаки алкогольного спяніння, визнав, що вживав алкоголь, однак від огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився, що підтверджується як його власними поясненнями у протоколі про адміністративне правопорушення, так і поясненнями свідків, запрошених працівниками поліції.

Явку своїх свідків сторона захисту не забезпечила, хоча суд двічі надав таку можливість.

Суд вважає, що вина ОСОБА_1 у предявленому обвинуваченні знайшла своє повне підтвердження під час розгляду справи. Його дії слід кваліфікувати за ст. 130 ч.1 КУпАП.

Обираючи вид та міру стягнення, суд враховує, що ОСОБА_1 є водієм (має посвідчення), не працює, не одружений. Суд враховує, що він не визнав своєї провини, але це є його способом захисту, на який він має право; вперше вчинив правопорушення.

Суд вважає, що відсутні обставини, які помякшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1, оскільки вони охоплюються кваліфікуючими ознаками самого правопорушення.

Враховуючи наведене, суд вважає, що на ОСОБА_1 слід покласти стягнення, визначене санкцією частин першої статті 130 КУпАП штраф з позбавленням права керування транспортними засобами. Також слід стягнути судовий збір.

Керуючись ст.ст. 1, 9, 23, 30, 33, 221, 245, 246, 248, 251, 252, 279, 283, п.1 ч.1 ст. 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та призначити йому стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 320 (триста двадцять) грн.

Постанову може бути оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

СУДДЯ: