Справа № 465/1559/17 Головуючий у 1 інстанції: Масендич В.В.
Провадження № 33/783/966/17 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2017 року Апеляційний суд Львівської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, його захисника - адвоката Найди В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, на постанову судді Франківського районного суду м.Львова від 18 квітня 2017 рокупро притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави та позбавити права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_2 в дохід Державної судової адміністрації України 320 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 09.03.2017 року о 05:51 год. керував автомобілем НОМЕР_1, на вул. Наукова, 44 у м.Львові з ознаками алкогольного сп'яніння, що виражалось запахом алкоголю з порожнини рота, порушенням мовлення, нестійкою ходою. Від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Франківського районного суду м.Львова від 18 квітня 2017 року та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_2 покликається на те, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване та надто суворе застосування стягнення, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду.

Як зазначає апелянт, його права були грубо порушені, оскільки судовий розгляд відбувся без його участі та представника ОСОБА_4, незважаючи на наявність клопотання останньої про відкладення судового розгляду.

ОСОБА_2 звертає увагу на те, що він не вчиняв жодного правопорушення, а дії інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №4 УПП у м.Львові є незаконними, тому, на його переконання, протокол і постанова підлягають до скасування.

У своїй апеляційній скарзі апелянт покликається на те, що у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, а у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме ознаки стану сп'яніння свідчать про перебування водія у стані алкогольного сп'яніння, не зазначено, які дії були вчинені водієм щодо ухилення від огляду, а також вказано свідків, які були очевидцями саме складання протоколу, а не свідками перебування особи у стані алкогольного сп'яніння.

Заслухавши ОСОБА_2 та його захисника Найду В.С. на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що така не підлягає до задоволення.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтримав апеляційні вимоги та визнав, що 09.03.2017 року перебував у стані алкогольного сп'яніння, однак заперечив, що керував транспортним засобом.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя місцевого суду дотримався вказаних вимог закону, встановивши при цьому обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_2 в порушенні правил дорожнього руху.

Так, частиною першою ст.130 КУпАП передбачено відповідальність не тільки за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а також за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 09 березня 2017 року серії БР№262205 (а.с.1) зазначено, що ОСОБА_2 09.03.2017 року о 05 год. 51 хв. керував автомобілем НОМЕР_1, на вул. Наукова, 44 у м.Львові з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Зі змістом вказаного протоколу особа, відносно якої його складено, була ознайомлена, що підтверджується проставленим підписом.

Окрім цього, факт відмови від огляду підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які зазначили, що ОСОБА_2 від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків.

Так, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп'яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

В протоколі ОСОБА_2 заперечив, що керував автотранспортом, поряд з тим не заперечив сам факт відмови від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Тому, апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції прийшов до вірного переконання, що своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 ПДР України, в результаті чого скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Ураховуючи наведене, на переконання апеляційного суду, наявними у справі доказами стверджується вина ОСОБА_2 у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп'яніння.

Оскільки ОСОБА_2 ставиться у провину відмова від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп'яніння, що становить собою самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відтак доводи апеляційної скарги в частині заперечення керування автомобілем у стані алкогольного сп'яніння не заслуговують на увагу.

З огляду на те, що на час розгляду апеляційної скарги не встановлено фактів, які б свідчили про протиправність дій інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №4 УПП у м.Львові Фрусенка Т.А., та обставин, які б спростовували висновки про наявність вини ОСОБА_2, апеляційна скарга в цій частині не заслуговує на увагу.

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП , у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол про адміністративне правопорушення від 09 березня 2017 року серії БР№262205 (а.с.1) відповідає вимогам зазначеної вище статті КУпАП, й оскільки процесуальним законодавством не передбачено необхідності вказування у протоколі у чому полягає ухилення від проходження огляду, а вказаний протокол містить у собі усі необхідні законодавчо встановлені реквізити, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Порушене судом першої інстанції право на участь у судовому засіданні та дачі пояснень відновлено апеляційним судом шляхом розгляду поданої апеляційної скарги та участі апелянта в судовому засіданні, а тому суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Ураховуючи вищенаведене, суд першої інстанції, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наявних у справі даних про особу винного на час розгляду справи по суті, дотримався вимог ст.33 КУпАП і наклав стягнення, передбачене санкцією вказаної статті, яке є безальтернативним, що відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини, та є достатнім для його виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення.

Ураховуючи вищенаведене, на переконання апеляційного суду, апеляційна скарга не підлягає до задоволення й підстав для скасування чи зміни оскаржуваної постанови судді не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

постанову судді Франківського районного суду м.Львова від 18 квітня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області Т.М.Урдюк