Дата документу 24.10.2017
Справа № 320/6235/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«24» жовтня 2017 року м. Мелітополь

Суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Ковальова Ю.В.,

за участю: ОСОБА_1, прокурора Кулака С.М., секретаря судового засідання Левандовської О.М.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, одруженого, не працюючого, який обіймав посаду інспектора з охорони природно-заповідного фонду 1 категорії Тубальського природоохоронного науково-дослідного відділення Приазовського національного природного парку, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, б-р 30-річчя ПеремогиАДРЕСА_1,

за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановила:

Згідно протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією № 166 від 30.08.2017, складеного оперативним уповноваженим Управління захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, ОСОБА_1, обіймаючи посаду інспектора з охорони природно-заповідного фонду 1 категорії Тубальського природоохоронного науково-дослідного відділення Приазовського національного природного парку, виконуючи організаційно-розпорядчі та представницькі функції, відповідно до п. 1 примітки до ст.172-6 КУпАП та п.п. «е» пункту 1 частини1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб*єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», 20.04.2017 під час припинення виконання функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений рані поданими деклараціями. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Датою вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, вказано дату подання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений рані поданими деклараціями - 30 травня 2017 року.

Під час розгляду справ ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, визнав. При цьому пояснив, що у зв*язку із звільненням подав декларацію у відповідності до Закону пізніше 20.04.2017 року, але раніше, ніж 30.05.2017 (точну дату не пам»ятає), на час подання вважав, що подає у строк.

Під час судового розгляду справи прокурор вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність в діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягується до відповідальності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення.

Дії особи, поведінка якої є предметом дослідження, у кожному випадку потрібно оцінювати у контексті положень ст. 9 КУпАП, де закріплено поняття адміністративного правопорушення, яке визначається як протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, вчинена суб'єктом правопорушення, і за яку передбачено адміністративну відповідальність. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, вчинення вказаного адміністративного правопорушення пов»язується з датою припинення ОСОБА_1 діяльності, пов»язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування 20 квітня 2017 року.

Ч.1 ст. 172-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування і об»єктивна сторона адміністративного правопорушення передбачає вчинення активних дій, пов»язаних з поданням такої декларації.

При цьому убачається, що у зв»язку із звільненням, яке відбулося 20 квітня 2017 року, ОСОБА_1 подав декларацію, зазначену в реєстрі - (перед звільненням), яку опубліковано 30.05.2017.

Так, відповідно до абз. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" суб'єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов'язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Згідно з п.п. «е» п.1 ч. 1ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції", суб'єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є зокрема: е) посадові та службові особи органів прокуратури, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, дипломатичної служби, державної лісової охорони, державної охорони природно-заповідного фонду, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної податкової політики та державної політики у сфері державної митної справи.

Відповідно до ч.2 ст.45 Закону України "Про запобігання корупції" особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Наказом № 137-о від 28.10.2016 року ОСОБА_1 прийнятий на посаду інспектора з охорони природно-заповідного фонду 1 категорії Тубальського природоохоронного науково-дослідного відділення Приазовського національного природного парку з 01.11.2016 року.

Наказом № 49-о від 14.04.2017 року ОСОБА_1 звільнений з вказаної вище посади 20.04.2017 року за угодою сторін.

30.05.2017 року опубліковано в Єдиному державному реєстрі декларацій декларацію (перед звільненням) ОСОБА_1

При вирішенні питання щодо наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення, необхідно врахувати правові позиції рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України», якими визначено концепцію якості закону з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне множинне тлумачення прав та обов»язків осіб, національні органи зобов»язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Лише з обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, може виходити суд при вирішенні справи про адміністративне правопорушення.

Так, в обґрунтування вини ОСОБА_1 в протоколі містяться посилання на положення ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та вказівка, що під час припинення виконання функцій держави несвоєчасно без поважних причин подано декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Проте таке розширене тлумачення положення закону представником уповноваженого органу, який склав протокол про адміністративне правопорушення, щодо часу подання такої декларації є неприпустимим, оскільки зазначене положення не міститься в самому законі, який зазначає лише про подання особами, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, декларації за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Зазначення конкретного часу, меж періоду, в який необхідно подати таку декларацію, під час припинення такої діяльності, - Закон не містить.

При цьому також в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено конкретно, за який саме період, не охоплений раніше поданими деклараціями, несвоєчасно без поважних причин подав декларацію ОСОБА_1

Таким чином, відсутність чіткого визначення в Законі періоду, в який необхідно подати декларацію особою під час припинення виконання функцій держави, не зазначення в протоколі періоду, за який необхідно в такому випадку подавати декларацію, позбавляє суд можливості пересвідчитися, що ОСОБА_1 діяв свідомо і що в його діях наявна вина у вчиненні адміністративного правопорушення при тому, що у зв»язку зі звільненням з посади державної служби ОСОБА_1 30.05.2017 року подав декларацію, про що містяться дані в матеріалах справи.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити й про відсутність доказів саме подання ОСОБА_1 декларації 30.05.2017 року, адже матеріали адміністративної справи ( а саме- лист Департаменту фінансового контролю та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції від 26.07.2017 року, а.с.16-17) містять посилання лише на дату публікації такої декларації 30 травня 2017 року, відомості про дату подання ОСОБА_1 декларації в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, оскільки даних в підтвердження тим обставинам, що в діях ОСОБА_1 наявна вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 статті 172-6 КУпАП, не встановлено та не доведено прокурором, не доведено обставини щодо зазначеного в протоколі часу вчинення адміністративного правопорушення, такі обставини виключають провадження у адміністративній справі, яка підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановила:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, в звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд в продовж 10 днів з дня винесення постанови.

СУДДЯ: Ю.В. Ковальова