Дата документу 13.11.2017
ЄУ № 420/1674/17
Провадження №3/420/391/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 листопада 2017 року смт. Новопсков

Луганська область

Суддя Новопсковського районного суду Луганської області Стеценко О.С., розглянувши матеріал, який надійшов з Державної екологічної інспекції у Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, яка одружена, працює на посаді голови Закотненської сільської ради Новопсковського району Луганської області, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, якій розяснено її права, згідно ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 91 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Новопсковського районного суду Луганської області з Державної екологічної інспекції у Луганській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення №000593 від 21.08.2017, відповідно до якого 21 серпня 2017 року о 14 год. 00 хв. в ході проведення перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства Закотненською сільською радою Новопсковського району Луганської області встановлено, що на території ботанічного заказника місцевого значення «Крейдяні скелі» відсутні аншлаги, інформаційно-охоронні знаки встановленого зразка. Також не встановлено в натурі межі іхтіологічного заказника місцевого значення «Айдарський», що є порушенням Положення про єдині державні знаки та аншлаги на території та обєктах природно-заповідного фонду України, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 29.03.1994 №30, ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України».

В судовому засiданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнала та пояснила, що межові знаки були встановлені, але де вони поділись сільській раді не відомо.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Частиною 1 статті 14 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» передбачено, що режим територій та об'єктів природно-заповідного фонду - це сукупність науково-обґрунтованих екологічних вимог, норм і правил, які визначають правовий статус, призначення цих територій та об'єктів, характер допустимої діяльності в них, порядок охорони, використання і відтворення їх природних комплексів.

Згідно п.4.5 Положення про єдині державні знаки та аншлаги на територіях та об'єктах природно-заповідного фонду України, затвердженого Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 29 березня 1994 року № 30, наявність інформаційних знаків є показником рівня культури в природоохоронній справі, проявом турботи про зберігання і збагачення природи України. Згідно п. 1.2 того ж положення, головним завданням встановлення інформаційних та охоронних знаків є забезпечення інформованості та природоохоронне виховання населення, підвищення ефективності роботи природоохоронних установ та організацій.

Ст. 91 КУпАП передбачає відповідальність у разі здійснення в межах територій та обєктів природно-заповідного фонду, їх охоронних зон, а також територій, зарезервованих для наступного заповідання, забороненої господарської та іншої діяльності, порушення інших вимог режиму цих територій та обєктів, самовільної зміни їх меж, невжиття заходів для попередження і ліквідації негативних наслідків аварій або іншого шкідливого впливу на території та обєкти природно-заповідного фонду.

У протоколі ж про адміністративне правопорушення від 21.08.2017 державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища Луганської області зазначив, що на території ботанічного заказника місцевого значення «Крейдяні скелі» відсутні аншлаги, інформаційно-охоронні знаки встановленого зразка. Також не встановлено в натурі межі іхтіологічного заказника місцевого значення «Айдарський», що є порушенням Положення про єдині державні знаки та аншлаги на території та обєктах природно-заповідного фонду України, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 29.03.1994 №30, ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України».

Проте формулювання обвинувачення у такій формі жодним чином не відображає конкретної суті дій чи бездіяльності ОСОБА_1, щодо якої складено протокол, оскільки воно не містить ознак правопорушення, передбаченого ст.91 КУпАП.

Як видно із змісту вказаної норми, її диспозиція є бланкетною (тобто котра, не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи тільки частину із них, відсилає до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність).

Так, Положення про єдині державні знаки та аншлаги на території та обєктах природно-заповідного фонду України, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 29.03.1994 №30, та ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», в порушенні вимог яких обвинувачується ОСОБА_1, не визначає її обовязку щодо встановлення охоронних знаків.

Ст. 7 Закону України «Про природно заповідний Фонд України» передбачено, що землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об'єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об'єктів природно-заповідного фонду.

Землі природно-заповідного фонду України, а також землі територій та об'єктів, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську цінність і є відповідно до статті 6 цього Закону об'єктами комплексної охорони, належать до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення.

На землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об'єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням. На землях територій та обєктів природно-заповідного фонду, які створюються в зоні відчуження та зоні безумовного (обовязкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, забороняється будь-яка діяльність, що не забезпечує режим радіаційної безпеки.

Межі територій та об'єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об'єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об'єктів природно-заповідного фонду.

На використання земельної ділянки або її частини в межах

природно-заповідного фонду може бути встановлено обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором. Обмеження (обтяження) підлягає державній реєстрації і діє протягом строку, встановленого законом або договором.

Завдані внаслідок обмеження (обтяження) у землекористуванні втрати відшкодовуються в порядку, встановленому Кабінетом ОСОБА_2 України.

З аналізу вказаної вищі статті не вбачається складу правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_1

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підтвердження вини ОСОБА_1 суду надано лише протокол про адміністративне правопорушення, в якому державний інспектор в якості доказу вини ОСОБА_1 навів лише ті факти, про які зазначено вище, будь-які інші докази вини особи в ньому не наводяться.

Європейський суд з прав людини, зокрема у рішенні від 6 вересня 2005 року у справі «Гурепка проти України», заява № 61406/00, п. 55, ECHR 2005, зазначив, що з огляду на його усталену прецедентну практику, в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично мало кримінальний характер з усіма гарантіями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 6 вказаної Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя; допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.

Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету ОСОБА_2 Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Таким чином, враховуючи положення Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях і всі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що виходячи тільки з наданих державним інспектором доказів, не можна зробити висновок про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки не доведено того факту, що обовязки по встановленню інформаційно-охоронних знаків установленого зразка на межах заповідних урочищ, внесення меж обєктів в натурі, відповідно до діючого законодавства покладено на ОСОБА_1 як голову Законтненської сільської ради Новопсковського району Луганської області.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 91 КУпАП. Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення, а тому провадження по даній справі слід закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 252, 283-285, 287 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у вiдношеннi ОСОБА_1 за ст. 91 КУпАП - закрити у звязку iз відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-ти денного строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Луганської області через Новопсковський районний суд Луганської області.

Суддя: О.С. Стеценко