АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду м. Києва Васильєва М.А.,

за участю

потерпілого ОСОБА_1 представника потерпілого ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 26 червня 2017 року, якою

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладеного адміністративне стягнення у виді громадських робіт, пов'язаних з суспільно-корисною працею, строком на 30 годин, стягнуто судовий збір на користь держави в розмірів 320 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_4 5 червня 2017 року за адресою: АДРЕСА_1, вчинила сварку зі своєю донькою ОСОБА_5 та чоловіком ОСОБА_1, в ході якої висловлювалась нецензурною лайкою, тобто вчинила психологічне насильство в сім`ї, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 173-2 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що постанова суду першої інстанції незаконна, необґрунтована, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню

Так, апелянт зазначає, що на момент сварки з чоловіком її доньки - ОСОБА_5 взагалі вдома не було, а тому вона не могла бачити та чути конфлікту, та не бачила, як чоловік наніс їй удар в скроневу частину обличчя.

Апелянт також звертає увагу на той факт, що на даний час вона з чоловіком ОСОБА_1 розлучається, а тому останній намагається у будь-який спосіб здобути прихильність 13-річної доньки.

Окрім того, зазначає, що поліцію викликала її мати, а не чоловік, так як мати, розмовляючи з нею (ОСОБА_4) по телефону саме за її (ОСОБА_4) проханням викликала поліцію.

Також ОСОБА_6 зазначає, що неодноразові факти застосування насильства з боку чоловіка підтверджуються висновками судово-медичної експертизи від 21 грудня 2011 року та 6 листопада 2009 року, а ще декілька разів вона просто нікуди не зверталася.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_4 та її захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі; ОСОБА_1 та його представника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги; допитавши свідка, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає її такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Проте зазначені вимоги закону судом першої інстанції не дотримані, обставини справи в повному обсязі не з'ясовані.

Так, відповідно до ст.. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол, у якому, згідно зі ст. 256 КУпАП поряд із даними про особу правопорушника мають бути зазначені місце, час учинення і суть цього правопорушення, стаття закону, яка передбачає адміністративну відповідальність за нього, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Крім того, відповідно до ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, судом першої інстанції вказані вимоги закону не дотримані.

Так, згідно до положень ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по-батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Зазначені вимоги закону відповідним органом, який складав протоколи, та судом першої інстанції належним чином не виконані.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 784885 від 24 червня 2017 року ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1, умисно вчинила насильство в сім'ї, внаслідок чому завдана шкода психічному здоров'ю чоловікові ОСОБА_1 (ас.2).

Разом з тим, диспозиція ч. 1 ст. 173-2 передбачає вчинення насильства в сім'ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім'ї.

Однак, у протоколі, складеному щодо ОСОБА_4 не вказані час та суть правопорушення, зокрема незазначені конкретні дії, які утворювали б об'єктивну сторону та мали ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Однак, суд першої інстанції, розглядаючи справу щодо ОСОБА_4 та визнаючи її винуватою за обставин, викладених у постанові, яка оскаржується, не встановив дійсних обставин подій, які відбувалися 5 червня 2017 року, в тому числі і час, а, крім того, вийшов за межі протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, під час апеляційного розгляду встановлено, що протягом дня 5 червня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 відбувалися сварки. У вечірній час матір'ю ОСОБА_4 - свідком ОСОБА_7 на прохання ОСОБА_4 був викликаний наряд поліції. Як пояснили під час апеляційного розгляду ОСОБА_4 та ОСОБА_8, виклик поліції був здійснений у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 було застосовано до ОСОБА_4 фізичне насильство. Про зазначені обставини ОСОБА_4 було вказано і в поясненнях від 5 червня 2017 року (ас. 4), при тому, що ОСОБА_1 жодних обставин вчинення будь-якого насильства щодо нього з боку ОСОБА_4 5 червня 2017 року в первинних поясненнях вказано не було (ас. 5).

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

Згідно статті 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Проте, як вбачається з постанови, яка оскаржується, суд послався, як на докази винуватості ОСОБА_4, на протокол про адміністративне правопорушення та пояснення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, не розкриваючи змісту пояснень вказаних свідків і не встановивши, які ж дійсно відносини склалися між ОСОБА_4 та зазначеними особами.

Іншим доказам, наявним у справі, суд не дав взагалі ніякої оцінки, не вказав, чому приймає до уваги одні докази та відкидає інші.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п.4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Відповідно до вимог ст.. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, з урахуванням положень, викладених у рішеннях Європейського суду з прав людини «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційний суд доходить висновку, що наявними у справі доказами не доведена наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії АА № 784885 від 24 червня 2017 року.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 26 червня 2017 року, якою ОСОБА_4 визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладеного адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт строком на 30 годин пов'язаних з суспільно-корисною працею. Стягнуто судовий збір на користь держави в розмірів 320 грн., - скасувати, провадження у справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії АА № 784885 від 24 червня 2017 року.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва М.А. Васильєва