Єдиний унікальний номер 221/2232/17 Головуючий суддя в суді 1-ої інст.: ОСОБА_1
Номер провадження 33/775/155/2017(м) Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.163-1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 року м. Маріуполь

Суддя Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 на постанову Волноваського районного суду Донецької області від 24 травня 2017 року, якою

ОСОБА_3, громадянина України, працюючого на посаді директора ТОВ «Тайфа», РНОКПП НОМЕР_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, провадження у справі закрито у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

вказаною постановою ОСОБА_3 визнано винуватим у тому, що він 20 липня 2015 року порушив встановлений Законом України порядок ведення податкового обліку, а саме «сумнівний» податковий кредит, сформований ТОВ «ТАЙФА» по операціях з придбання добрив у ТОВ «АКВІТ КОМПАНІ», фактично був використаний для отримання податкової вигоди та мінімізації податкових зобовязань у червні 2015 року, що призвело до заниження ПДВ за червень 2015 року у розмірі 250133 грн. та ненадходженню до бюджету, чим порушено пп. «а» п.198.1 та абзаців першого та другого п. 198.3 ст. 198, п.200.2 ст. 200, пп. 209.15.1 п.209.15 ст. 209 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями).

Постановою Волноваського районного суду Донецької області від 24 травня 2017 року ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, провадження у справі закрито у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Не погодившись із судовим рішенням, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, подана апеляційна скарга, зі змісту якої убачається, що він просить поновити строк на оскарження постанови. Крім того, заперечуючи свою винуватість у вчиненні вказаного правопорушення, порушує питання про скасування постанови суду та закриття провадження. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції належним чином не було досліджено всіх обставин справи і не дано оцінку всім доказам, у зв'язку з чим суд прийшов до безпідставного висновку про наявність в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.

ОСОБА_3 було вчасно повідомлено про день та час розгляду подання, проте в судове засідання він не з'явилися, надавши при цьому клопотання про розгляд справи про адміністративне правопорушення без його участі.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 вважаю, що вона підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Стаття 6 Конвенції гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що предявляється особі.

Практика Суду стосовно гарантій, закріплених статтею 6 Конвенції знайшла своє відображення у справах, які стосуються права доступу до суду та справедливого судового розгляду.

Зокрема, у справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Відповідно до вимог ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В матеріалах справи не міститься жодних відомостей про належне повідомлення ОСОБА_3 про те, що розгляд справи відбудеться 24 травня 2017 року в приміщенні Волноваського районного суду Донецької області, а саме даних про фактичне отримання останнім виклику до суду. Про існування оскаржуваної постанови ОСОБА_3 стали відомо лише 07 червня 2017 року.

Виходячи з принципу верховенства права, основною складовою якого, зокрема, є право доступу до суду, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_3, має бути забезпечена можливість звернутись до суду з апеляційною скаргою, і з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

За таких обставин вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді Волноваського районного суду Донецької області від 24 травня 2017 року ОСОБА_3 пропустив з поважних причин та відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП цей строк підлягає поновленню.

Відповідно до ст.280 КупАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з'ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що районний суд, в порушення вищезазначених вимог закону, належним чином не з'ясував обставини щодо вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, виклавши формальні формулювання вини особи та закрив провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП, тим самим самоусунувся від вирішення справи по суті.

Відповідно до ст.ст. 55, 56 Податкового кодексу України, платник податків має право оскаржити до органу вищого рівня або суду податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у десяти денний строк після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до відповідного органу зі скаргою щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання рішення законної сили.

Таким чином, податковим законодавством України поширено презумпцію невинуватості на процедуру оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «Тайфа» у порядку передбаченому податковим кодексом було подано відповідне заперечення на акт документальної планової виїзної перевірки. Тобто, обовязок зі сплати нарахованих податковим органом податкових зобовязань та зменшення суми відємного значення за результатами перевірки податкових зобовязань може мати місце лише після винесення рішення судом апеляційної інстанції про відмову в задоволенні адміністративного позову ТОВ «Тайфа»

Отже, з урахуванням того, що оскаржено акт перевірки, який є підставою для оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, то і відсутні достовірні підстави вважати, що дійсно посадовими особами ТОВ «Тайфа» було порушено порядок ведення податкового обліку, внаслідок чого було занижено податкові зобов'язання, тобто вчинено правопорушення передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до хибного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, оскільки на даний час податкове зобов'язання є неузгодженим, а тому і не можливо прийти до переконливого висновку про винність посадової особи підприємства в порушенні порядку ведення податкового обліку.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що постанова місцевого суду є необґрунтованою та такою, що не відповідає фактичним обставинам, а тому підлягає скасуванню, із закриттям провадження у справі, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 строк апеляційного оскарження постанови Волноваського районного суду Донецької області від 24 травня 2017 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Волноваського районного суду Донецької області від 24 травня 2017 року про притягнення ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.163-1 КУпАП щодо ОСОБА_3 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Донецької області ОСОБА_2