Справа № 324/534/17
Провадження № 3/324/313/2017
П О С Т А Н О В А

14 червня 2017 року суддя Пологівського районного суду Запорізької області Кацаренко І.О. при секретарі Басараб А.О., за участю ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Пологи матеріали, які надійшли з Пологівського ВП ГУ НП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працює помічником машиніста Пологівського Локомотивного депо, проживає і зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2, за ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Після доопрацювання 17 травня 2017 року до Пологівського районного суду Запорізької області надійшов протокол серії АА №859367 від 03 квітня 2017 року, складений дільничним офіцером Пологівського ВП ГУ НП в Запорізькій області капітаном поліції ОСОБА_2, відносно ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП, згідно якого «ОСОБА_1 25 березня 2017 року о 13 годині 40 хвилин по вул.Вільна у с.Пологи Пологівського району Запорізької області, вчинив злісну непокору законним вимогам працівників поліції, а саме висловлювався на їх адресу нецензурною лайкою, розмахував руками, на зауваження припинити протиправні дії не реагував. Злісну непокору ОСОБА_1 вчинив стосовно майора поліції ОСОБА_3 та сержанта поліції ОСОБА_4 під час охорони ними громадського порядку».

У судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав себе винним, пояснивши, що він не скоював зазначеного адміністративного правопорушення. Дійсно, він 25 березня 2017 року після обіду їхав на своєму скутері зі своїм 14-річним сином з вулиці Шевченко, що в с.Пологи Пологівського району Запорізької області, з цвинтаря с.Пологи додому. Він проїхав по стадіону, який знаходиться по вул.Центральна у с.Пологи Пологівського району Запорізької області, коли побачив, що за ним їде службовий автомобіль поліцейських. Проблискові маячки, а тим більше сирена на поліцейському автомобілі не були ввімкнені. Він проїхав на вулицю Свободна у с.Пологи Пологівського району Запорізької області. Поліцейські, які їхали за ним на службовому автомобілі, спочатку не вмикали сирену та мигалки, а включили мигалку та сирену, коли вже заїхали на дамбу річки Конка, що по вул.Свободна у с.Пологи, і він зупинився. Після того, як він зупинив свій скутер, до нього підішли поліцейські та без представлення і будь-яких пояснень почали надівати на нього кайданки. Оскільки йому не пояснили, у звязку з чим йому хочуть надіти кайданки, він працівникам поліції цього зробити не давав, у звязку з чим увертався. Поліцейські застосували слізогінний газ стосовно нього. Все це відбувалося на очах його неповнолітнього сина. Поліцейські все одно наділи на нього кайданки, посадили в службовий автомобіль та доставили його до Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області. Син зі скутером залишився, потім дитині самому довелося вести скутер додому, а це не близько. При цьому ОСОБА_1 суду пояснив, що він лише вимагав від поліцейських пояснити йому, чому його затримали. Ніяких висловлювань нецензурною лайкою, погроз, хватань за формений одяг він не вчиняв. Коли його доставили до Пологівського ВП ГУ НП в Запорізькій області, ніхто йому так і не повідомив, за що ж саме його зупинили і доставили до відділу поліції, протоколи за порушення Правил дорожнього руху України на нього не складалися. Він керував скутером абсолютно тверезий. Аж вже коли дільничний складав у нього вдома протокол за ст.185 КУпАП через тиждень, то було щось сказане за відсутність шолому при керуванні скутером. Але від поліцейських 25 березня 2017 року він нічого подібного не чув. Йому ніяких прав не розяснювалося не на місці, не у відділі поліції. Вперше він про свої права, в тому числі на правову допомогу, дізнався в суді. Просив суд визнати його невинуватим і закрити провадження відносно нього за ст.185 КУпАП.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що він не памятає дату і час доби, знає, що це було весною 2017 року, він був на річці Конка, що тече селом Пологи Пологівського району Запорізької області, рвав траву худобі. Люди поралися на городах, поруч з ним на дамбі були інші люди. Він почув гуркіт мопеду, який заїхав на дамбу, побачив скутер, за кермом сидів чоловік, а ззаду хлопець років 15. На дамбу заїхав поліцейський автомобіль, перед підїздом на дамбу на поліцейському автомобілі ввімкнули сирену і проблискові маячки, у гучномовець було сказано водію скутера зупинитися. До цього він не чув сирени і гучномовця на поліцейському автомобілі. Все відбувалося від нього приблизно в 200 метрах, він був на протилежному березі. Але він бачив, як поліцейський автомобіль перегородив дорогу скутеру, з автомобіля вискочили двоє поліцейських. Потім була чутна гучна розмова, хто і про що розмовляв, йому не було чутно, але розмовляв і водій скутера, і поліцейські. Видні були в руках поліцейського кайданки і газовий балончик. Він не бачив, щоб водій скутера тікав, бився з поліцейськими або хапав їх за форму. Один з чоловіків, який теж все це бачив, але він не знає, хто саме, крикнув поліцейським, що він все це знімає на відео на телефоні. Водія скутера посадили силоміць в автомобіль і машина уїхала. Хлопець зі скутером залишився на місці сам, куди він потім дівся, він, свідок, не знає. Йому не було чути, про що саме велася розмова між водієм скутера і поліцейськими. У гучномовець не було сказано водію скутера, у звязку з чим йому необхідно зупинитися. Він, свідок, давав письмові пояснення майору поліції ОСОБА_3 приблизно через тиждень від цих подій. Він сам спросив через кілька днів у ОСОБА_3, що потім сталося з водієм скутера. Так ОСОБА_3 дізнався, що він, свідок, був на протилежному березі річки, коли були ці події, і відібрав від нього письмові пояснення. Насправді йому, свідку, не було нічого чути, яка розмова відбувалася між працівниками поліції і водієм скутера, тому він не може сказати, чи представлялися працівники поліції водію скутера, чи повідомляли, у звязку з чим його зупинили. Він казав при дачі пояснень ОСОБА_3, що вони з водієм скутера «переборщили».

Згідно ч.2 ст.278 КУпАП під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Статтею 256 КУпАП встановлено зміст протоколу про адміністративне правопорушення. Так, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання; посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.9 ч.1 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, що посягають на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за які законом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, якщо особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії або бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Вислухавши у судовому засіданні пояснення особи, стосовно якої був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст.185 КУпАП, свідка ОСОБА_5, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення і додані до нього матеріали, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня основна і обов'язкова ознака суб'єктивної сторони адміністративного проступку - вина. Тобто, з об'єктивної сторони зазначене правопорушення характеризується злісною непокорою (небажанням) виконати законні вимоги працівника поліції, при цьому така відмова повинна проявлятися у відмові від обов'язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень та вимог працівника поліції. При цьому відмова правопорушника повинна проявлятися у недвозначній формі словами, жестами, мовчанням тощо. Як вбачається із змісту протоколу, зазначених дій ОСОБА_1 не вчиняв, бо з фабули, викладеної в протоколі, не відомо, з яких підстав працівники поліції вимагали від останнього проїхати до Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області, не вбачається, що вимоги щодо зупинитися, а потім сісти у службовий автомобіль були саме законними, не вбачається із змісту протоколу, при виконанні саме яких службових обов'язків працівники поліції зупинили ОСОБА_1 під час керування ним транспортного засобу.

Судом встановлено, що матеріал, який перебуває в провадженні суду, Пологівським ВП ГУНП в Запорізькій області спрямовується до Пологівського районного суду Запорізької області втретє. 05 квітня 2017 року матеріали відносно громадянина ОСОБА_1 були направлені до Пологівського районного суду Запорізької області. Постановами судді від 24 квітня 2017 року і від 03 травня 2017 року зазначений матеріал повертався для належного оформлення до Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області у зв'язку із суттєвими порушеннями під час його складання. У постановах судді як однією з підстав повернення матеріалу було те, що в протоколі не зазначено, в чому, а саме в яких діях полягала злісна непокора, яким розпорядженням працівників поліції, при виконанні яких службових обов'язків. З протоколу, який перебуває на розгляді у суду станом на теперішній час, посадовою особою такі зауваження не були усунуті. Посадова особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, обмежилася тим, що нею у відсутності ОСОБА_1 без повідомлення останнього було самостійно дописано, що ОСОБА_1 вчинив злісну непокору стосовно майора поліції ОСОБА_3 і сержанта поліції ОСОБА_4 під час охорони ними громадського порядку. Зазначені обставини підтверджуються тим, що дата складання протоколу була не змінена, тобто зазначений протокол було складено 03 квітня 2017 року, а зміни внесені після направлення його на доопрацювання, при цьому без участі громадянина ОСОБА_1 Недоліки, які суддя зазначив у своїх постановах від 24 квітня 2017 року і від 03 травня 2017 року, не усунуті на час розгляду справи в суді, бо з протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається, які саме законні розпорядження працівників поліції ОСОБА_1 не виконав, і в чому саме полягали ці законні розпорядження. Саме ж по собі посилання на порушення ПДР України з боку ОСОБА_1 в рапортах працівників поліції, які складалися не в присутності ОСОБА_1 і не доводилися до його відома, не можуть слугувати доведенням його винуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, бо такі відомості не були внесені до протоколу про адміністративне правопорушення.

З аналізу пояснень свідка ОСОБА_5 приходжу до висновку, що і цими свідченнями суду не доведена наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ст.185 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.9 Конституції України та Закону України «Про ратифікацію конвенції» від 17 липня 1997 року, Європейська конвенція про захист прав людини та основоположних свобод і протоколи до неї є частиною національного законодавства України. Вимогами ст.6 даної Конвенції та ст.2-4 Протоколу №7 до Конвенції, які застосовуються і при розгляді справ про адміністративні правопорушення, закріплено право особи на справедливий суд, що включає в себе право на доступ до матеріалів справи, право на захист та юридичну допомогу, право на надання доказів, проведення експертиз та залучення свідків, право бути повідомленим про час і місце слухання справи та присутнім при розгляді його справи судом. Та основне те, що особа має право бути негайно і детально проінформована зрозумілою для нього мовою компетентним органом державної влади про характер та причини обвинувачення, мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту та захищати себе особисто чи використовувати захисника.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що в судовому засіданні не встановлено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, його доводи належними доказами не спростовані, тому суд вважає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю згідно п.1 ст.247 КУпАП.

Відповідно до частин 2 і 3 статті 62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Також ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення. Зважаючи, що судом застосовано ст.247 КУпАП, яка звільняє особу від адміністративної відповідальності, судовий збір не підлягає стягненню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9,10,38,185,247,256,278,280,283,284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

На підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення

Постанова може бути оскаржена прокурором, особою, щодо якої винесено постанову, а також потерпілим до апеляційного суду Запорізької області через Пологівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Кацаренко І.О.