АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Мельник В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27 квітня 2017 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП),

в с т а н о в и в:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27 квітня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 09 березня 2017 року, у результаті здійснення перевірки ТОВ «ДТЕК Енерго», було встановлено порушення директором ОСОБА_2 ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці», оскільки він не забезпечив достовірний облік виконуваної роботи працівником, а саме ОСОБА_3, менеджера проектної групи по трансформації процесу збуту та логістики, який звільнений 30 вересня 2016 року відповідно до наказу від 13 жовтня 2016 року №293-к. У табелі обліку робочого часу за жовтень 2016 року відсутнє прізвище ОСОБА_3. Такими діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, разом з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження, в якій просив прийняти ухвалу про зупинення виконавчого провадження №54262374 від 11 липня 2017 року на час розгляду апеляційної скарги, постанову судді місцевого суду скасувати, та визнати його невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

На обґрунтування доводів клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження апелянт зазначав, що у судовому засіданні в місцевому суді присутній не був, а копію оскаржуваної постанови він отримав лише 07 липня 2017 року, тоді як подав апеляційну скаргу 14 липня 2017 року, у зв'язку з чим строк апеляційного оскарження постанови пропустив з поважних причин.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що у його діях відсутнє порушення вимог ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці», оскільки прізвище працівника ОСОБА_3, який був правомірно звільнений з посади менеджера проектної групи трансформації процесу збуту та логістики 30 вересня 2016 року, наявне у табелі обліку робочого часу за вересень 2016 року, однак програма «SAP PHC», яка здійснює такий облік робочого часу, автоматично не включила прізвище ОСОБА_3 до табелю обліку робочого часу за жовтень 2016 року, оскільки такий працівник на той час вже був звільнений.

Крім того, апелянт посилався на порушення вимог ст. 38 КУпАП України при накладенні на нього адміністративного стягнення та складенні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки адміністративне правопорушення, на думку апелянта, мало місце 01 листопада 2016 року, та не є триваючим правопорушенням. Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення складено 09 березня 2017 року, а постанову у справі винесено суддею місцевого суду 27 квітня 2017 року, тобто з порушенням передбачених ст. 38 КУпАП строків накладення адміністративного стягнення.

Також апелянт посилався на порушення суддею місцевого суду вимог щодо розгляду справи за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та зазначав, що повідомлень про судовий розгляд він не отримував, чим порушено його право на захист.

У судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 повторноне з'явився, про день, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений своєчасно та належним чином, надіслав на адресу суду апеляційної інстанції 13 вересня 2017 року письмові пояснення та заяву про розгляд апеляційної скарги у його відсутності.

З урахуванням змісту ч. 6 ст. 294 КУпАП, згідно якої неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб, вважаю за необхідне розглянути подану апеляційну скаргу без участі ОСОБА_2 у судовому засіданні.

Вивчивши та перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, обміркувавши доводи апеляційної скарги, викладені апелянтом, вважаю, що клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що дані про вручення ОСОБА_2 повідомлення про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також дані про вручення йому копії постанови судді місцевого суду протягом трьох днів у матеріалах справи відсутні.

Як зазначив у апеляційній скарзі ОСОБА_2, копію оскаржуваної постанови йому вручено лише 07 липня 2017 року, тоді як подано апеляційну скаргу 14 липня 2017 року.

У зв'язку з цим, вважаю обгрунтованими доводи ОСОБА_2 про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про вручення апелянту копії оскаржуваної постанови у визначений законом строк, а відтак пропущений апелянтом процесуальний строк підлягає поновленню.

Порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами-підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи-підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю, - тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 30 Закону України "Про оплату праці", роботодавець зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Суд розглядає справу про адміністративне правопорушення у межах фактичних обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення.

Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення від 09 березня 2017 року, у відповідності до якого за місцезнаходженням підприємства ТОВ "ДТЕК Енерго" по вул. Л.Толстого, 57, у м. Києві, на час здійснення перевірки - 09 березня 2017 року о 16 год. 52 хв. виявлено порушення вимог законодавства про працю, зокрема, у порушення ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці», не забезпечено достовірний облік виконуваної роботи працівником, а саме ОСОБА_3, менеджера проектної групи по трансформації процесу збуту та логістики, який звільнений 30 вересня 2016 року відповідно до наказу від 13 жовтня 2016 року №293-к. У табелі обліку робочого часу за жовтень 2016 року відсутнє прізвище ОСОБА_3 /а.с. 1/; даними акту перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування №26-158/242 від 09 березня 2017 року /а.с.9-21/; /а.с. 24/; даними наказу ТОВ "ДТЕК Енерго" від 13 жовтня 2016 року №312-к про звільнення ОСОБА_3, менеджера проектної групи по трансформації процесу збуту та логістики, 30 вересня 2016 року за прогул без поважної причини, та проведення кінцевого розрахунку з виплатою йому компенсації за невикористані дні відпустки /а.с. 25/; даними табелю обліку робочого часу за вересень та жовтень 2016 року, з яких убачається, що у табелі обліку робочого часу за жовтень 2016 року відсутні дані стосовно ОСОБА_3 /а.с. 26-27/.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв'язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що програма «SAP PHC», яка здійснює такий облік робочого часу на підприємстві ТОВ "ДТЕК Енерго", автоматично не включила прізвище ОСОБА_3 до табелю обліку робочого часу за жовтень 2016 року, оскільки такий працівник на той час вже був звільнений, спростовуються даними наказу ТОВ "ДТЕК Енерго" №312-к про звільнення ОСОБА_3, який датований 13 жовтня 2016 року, що свідчить про відсутність до моменту прийняття відповідного наказу даних про звільнення особи.

Крім того, ведення на підприємстві автоматичного обліку робочого часу працівників за допомогою програми «SAP PHC» не позбавляє керівника підприємства обов'язку контролювати достовірність ведення такого обліку.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не спростовують висновків судді місцевого суду про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він належним чином не був повідомлений про час та місце судового засідання в суді першої інстанції, та справу про адміністративне правопорушення розглянуто у його відсутності, не є підставою для скасування постанови судді місцевого суду.

Доводи апелянта про те, що на час розгляду суддею місцевого суду справи про адміністративне правопорушення сплинули строки притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП, передбачені ч. 2 ст. 38 КУпАП, є обгрунтованими.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

При цьому, триваючим визнаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються безперервно шляхом невиконання обов'язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов'язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

З аналізу наведених норм убачається, що п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП України передбачено можливість закриття на стадії судового розгляду провадження у справі про адміністративне правопорушення після встановлення суддею обставин, передбачених ст. 38 КУпАП.

Правопорушення, за вчинення якого згідно з оскаржуваною постановою на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення, визначене ч. 1 ст. 41 КУпАП, полягає у порушенні вимог законодавства про працю, а саме незабезпеченні достовірного обліку виконуваної працівником роботи - невнесенні до табелю обліку робочого часу за жовтень 2016 року даних щодо працівника ОСОБА_3, який звільнений із займаної посади відповідно до наказу 13 жовтня 2016 року.

Враховуючи наведене, незабезпечення достовірного обліку виконуваної працівником роботи не можна вважати триваючим, оскільки відомості до табеля обліку робочого часу підлягають внесенню кожного дня, та правопорушення щодо невнесення таких відомостей припиняється з розрахунком підсумованого робочого часу за місяць по кожному працівнику. З початком ведення табелю обліку робочого часу за наступний місяць, у даному випадку - за листопад 2016 року, обов'язок вносити до такого обліку дані за попередній місяць припиняється.

Ураховуючи, що відомості щодо ОСОБА_3 не були включені до табелю обліку робочого часу за жовтень 2016 року, то днем вчинення вказаного адміністративного є 01 листопада 2016 року, а отже, з урахуванням ч. 2 ст. 38 КУпАП, трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 сплинув 01 лютого 2017 року.

Однак суддя місцевого суду при прийнятті 27 квітня 2017 року постанови про накладення адміністративного стягнення на дану обставину уваги не звернув, а тому приходжу до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю у зв'язку із закінченням строків накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_2 задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27 квітня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27 квітня 2017 року відносно ОСОБА_2 скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 41 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КпАП України, ч. 2 ст. 38 КУпАП у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва Мельник В.В.