Справа № 163/432/17 Провадження №33/773/515/17 Суддя в 1 інстанції: Гайдук А. Л.
Категорія: ст.130 ч.1, 122-2 КУпАПДоповідач: Денісов В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2017 року місто Луцьк

Суддя Апеляційного суду Волинської області Денісов В.П., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 11.05.2017 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 та ст.122-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Зазначеною постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючий, одружений, на утриманні двоє малолітніх дітей,

визнаний винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ст.122-2 КУпАП, з накладенням на нього стягнення на підставі ч.2 ст.36 КУпАП - у межах ч.1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 320грн.

Постановою судді Моніч Р.С. визнаний винним у тому, що він 12 лютого 2017 року, приблизно о 01 годині 30 хвилин керував автомобілем марки «Фольксваген - Пассат», реєстраційний номерний знак LС62903, по вул.Центральній в с.Рівне Любомльського району Волинської області, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги пункту 2.9. (а) Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім цього, він же, 12 лютого 2017 року приблизно о 01 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем марки «Фольксваген - Пассат», реєстраційний номерний знак LС62903, в с. Рівне Любомльського району Волинської області, в порушення п.2.4 Правил дорожнього руху, на вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яка була подана проблисковими маячками синього та червоного кольору, а також світловим жезлом червоного кольору, проігнорував дану вимогу та продовжив рух далі, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.122-2 КУпАП.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі в звязку з відсутністю в його діях складу правопорушень, передбачених ст. 122-2 КУпАП та ч.1 ст. 130 КУпАП. Посилається на те, що суд, розглядаючи справу допустив порушення норм процесуального законодавства. Зокрема, суд не врахував, що за кермом автомобіля перебувала інша особа ОСОБА_3, показання якого з цього приводу безпідставно не взято до уваги. Натомість неправильно враховано показання інших свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Тому вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Крім цього, суд допустив грубе порушення закону, оскільки, приймаючи рішення у справі, не виходив у нарадчу кімнату.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, які підтримували апеляційну скаргу і просили скасувати постанову, перевіривши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що при розгляді справи суддя зясувала всі обставини справи, дослідила наявні у справі докази, давши їм правильну юридичну оцінку і обґрунтовано прийшла до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП та ст.122-2 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні даних адміністративних правопорушень стверджується доказами, які містяться у матеріалах справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №536227 від 12.02.2017 за ознаками ч.1 ст.130 КУпАП складено інспектором СРПП №3 Любомльського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6, а протокол серії АП2 №536504 від 12.02.2017 за ознаками ст. 122-2 КУпАП поліцейським СРПП №3 Любомльського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5.

Згідно з поясненнями свідка ОСОБА_4 в судовому засіданні суду першої інстанції, 12 лютого 2017 року, він, перебуваючи на чергуванні спільно із поліцейським ОСОБА_5, на службовому автомобілі, здійснювали патрулювання вулиць в с.Рівне Любомльського району. Орієнтовно біля 01 години 30 хвилин ними було виявлено автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT» сірого кольору, водій якого порушив п.9.2 ПДР. Виявивши дане правопорушення, вони увімкнули на службовому автомобілі проблискові маячки синього та червоного кольору, що для інших автомобілів вимагало примусової зупинки транспортного засобу. Однак, водій автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT» дану вимогу проігнорував та, збільшивши швидкість, продовжив рух далі. Проїхавши певну відстань, цей автомобіль вїхав в одне із незагороджених подвірїв в с.Рівне Любомльського району, та після зупинки, його водій почав втікати та в подальшому був затриманий з метою перевірки документів та встановлення анкетних даних. На його вимогу предявити посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіль, останній категорично відмовився, як і відмовився називати свої анкетні дані. Під час спілкування з даним водієм, з його ротової порожнини було чути різкий запах алкоголю, координація його рухів була порушеною, а обличчя почервонілим, у звязку із чим останнього було доставлено в приміщення Любомльського ВП ГУНП у Волинській області для встановлення особи, яким виявився ОСОБА_1 У подальшому за результатами медичного огляду, лікарем було констатовано факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного спяніння. Ствердив, що під час затримання ОСОБА_1 він чітко бачив, що саме останній керував транспортним засобом, оскільки вуличне освітлення було наявним. Окрім цього свідок показав, що під час зазначених подій, ОСОБА_1 поводив себе агресивно, погрожував поліцейським звільненням з займаних посад, а також, що у випадку не доставлення його за місцем проживання, він зателефонує на лінію «102» та повідомить про крадіжку працівниками поліції грошових коштів під час його затримання, а під час слідування в лікарню, по дорозі останній телефонував до своїх знайомих, намагаючись вирішити дане питання, та на дії працівників поліції скаржився на лінію «102» і в прокуратуру.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 у судовому засіданні дав аналогічні показання, що й свідок ОСОБА_4 Зокрема, суду показав, що під час патрулювання по населених пунктах Любомльського району ними був помічений автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT», який, маневруючи по дорозі, слідував в зустрічному їм напрямку. Після виявлення даного автомобіля, за метрів 500, свідок на службовому автомобілі здійснив маневр розвороту та, увімкнувши проблискові маячки синього і червоного кольору, прослідували за ним, намагаючись його зупинити, однак водій транспортний засіб не зупинив, а навпаки збільшив його швидкість, після чого свідком було увімкнено світлозвукову сирену, на звук якої останній не реагував, продовжував рух по всій дорозі та всіляко перешкоджав намаганням свідка його обігнати, після чого різко повернув у вулицю та, зупинивши транспортний засіб, почав втікати за будинок. Водія він бачив за 20 метрів від себе зі службового автомобіля та, оскільки в той день була зоряна ніч та було наявне вуличне освітлення, він впізнав особу ОСОБА_1 по його куртці та силуету. ОСОБА_4, вискочивши з автомобіля під час його руху, побіг за водієм, якого було затримано за 100 м. від будинку його ж місця проживання, на городі. Під час затримання ОСОБА_1 опору не чинив та добровільно поїхав в ТМО, стверджуючи, що за кермом автомобіля він не перебував. Під час розмови у ОСОБА_1 були ознаки алкогольного спяніння та останній не заперечував факту вживання ним алкоголю, однак вказував на те, що він зможе уникнути будь-якої відповідальності.

Начальник СРПП №4 Любомльського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7, допитаний в якості свідка, суду показав, що 12.02.2017 року, перебуваючи на чергуванні, приблизно о 02 год. нарядом поліцейських в складі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в приміщення відділу поліції було доставлено ОСОБА_1 для встановлення його особи, який, зі слів останніх, порушив правила дорожнього руху та керував ТЗ з явними ознаками алкогольного спяніння. Перебуваючи в приміщенні Любомльського ВП, ОСОБА_1 поводив себе агресивно, під час спілкування з останнім, з його ротової порожнини відчувався різкий запах алкоголю. В подальшому відносно ОСОБА_1 було складено протоколи про адміністративні правопорушення, від підпису у яких останній відмовився.

Такі показання інспекторів поліції за своїм змістом відповідають доданим до матеріалів справи рапортам, що складені кожним із них.

Підстав не довіряти зазначеним показанням допитаних в суді свідків у суду не було, оскільки будь-яких давніх неприязних стосунків з ОСОБА_1 з їх сторони не встановлено, а їх показання між собою в повній мірі узгоджуються між собою та в повному обсязі деталізовано відтворюють обставини подій, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення.

З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №51 від 12.02.2017, складеного черговим лікарем ТМО Любомльського і Шацького районів ОСОБА_8, встановлено, що громадянин ОСОБА_1 о 02 год. 05 хв. 12.02.2017 перебував у стані алкогольного спяніння.

У наданому на запит суду акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, № 51 від 12.02.2017, зафіксовано, що поведінка обстежуваного ОСОБА_1 була роздратована, мовна здатність - змазаність мови; вегетативно-судинні реакції почервоніння шкіри обличчя; дихання прискорене; міміка жвава; хода хитка; від виконання точних рухів (підняти монету з підлоги, пальце-носова проба) відмовився; наявне тремтіння повік; з рота виражений запах алкоголю; за відомостями про останнє вживання алкоголю 0,5 год. тому вживав пиво 3 пляшки по 0,5 л.; від обстеження на «Alcotest» відмовився.

Проведення медичного огляду черговим лікарем ОСОБА_8 відповідає пункту 3 Розділу 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 N1452/735, що підтверджується наданою генеральним директором ТМО Любомльського і Шацького районів інформацією про проходження зазначеним лікарем відповідного навчання з питань проведення медичних оглядів громадян для встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вчинення ОСОБА_1 даних правопорушень також доводиться й письмовими доказами, зібраними у справі, зокрема, протоколами про адміністративні правопорушення від 12.02.2017 серій АП2 №536227, №536504; протоколом серії АА №109714 про адміністративне затримання від 12.02.2017; копією письмових пояснень: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 12.02.2017, у яких останні вказали, що 12.02.2017, перебуваючи на робочому місці, а саме, в приймальному відділенні ТМО Любомльського та Шацького районів, приблизно о 02 год. вони були запрошені працівниками поліції в якості свідка для складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 та у їх присутності останній від підпису в протоколі категорично відмовився, а також від дачі будь-яких письмових пояснень з даного приводу та отримання копій протоколів. Крім цього, свідок ОСОБА_10 також вказала, що на приймальному відділенні лікарні ОСОБА_1 поводив себе агресивно та зухвало.

Та обставина, що ОСОБА_1 було затримано не біля автомобіля, а біля його місця проживання, не спростовує вчинення останнім адміністративних правопорушень, оскільки дослідженими судом доказами встановлено факт слідування працівниками поліції з моменту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зупинки автомобіля та до його затримання.

Таким чином, наведені показання свідків беззаперечно підтверджують факт перебування, відповідно й керування ОСОБА_1 транспортним засобом, у стані алкогольного спяніння, що встановлено працівниками поліції та підтверджено лікарем, а також не виконання останнім вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Разом з тим, аналіз показань працівників поліції та письмових доказів у своїй сукупності обєктивно спростовують доводи ОСОБА_1 про те, що він автомобілем не керував та вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу не порушував, а автомобілем керував ОСОБА_3.

Допитаний судом в якості свідка ОСОБА_3, пояснив, що 12.02.2017, на його прохання ОСОБА_1 надав приналежний останньому автомобіль марки «Фольксваген - Пассат», на якому він поїхав до своєї дівчини у місто Любомль. Повертаючись з м. Любомль, він виявив відсутність свого посвідчення водія, після чого, зателефонувавши до ОСОБА_1 та повідомивши про дану обставину, останній наказав йому втікати. Перебуваючи на подвірї у ОСОБА_1, під час спілкування з останнім, побачив, як до будинку підїхали працівники поліції, приїзду яких він злякався та почав втікати, оскільки не мав при собі посвідчення водія. Що відбувалось в подальшому йому не відомо.

Наведені показання свідка ОСОБА_3 не узгоджуються з поясненнями самого ОСОБА_1, який в суді пояснив, що втікав він від працівників поліції за вказівкою саме цього свідка, а не свідок втікав за його вказівкою.

Поряд з цим, наведені ОСОБА_1 доводи про причини його втечі від працівників поліції для суду не є переконливими, оскільки логічного виправдання таких його дій не віднайдено.

Таким чином пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 були суперечливими, не узгоджувались між собою, тому суд першої інстанції обґрунтовано не взяла їх до уваги при прийнятті рішення.

Крім того, судом було враховано близькі, товариські стосунки між зазначеними особами, тому пояснення ОСОБА_3 суд першої інстанції правильно розцінив як намагання посприяти своєму товаришу в уникненні відповідальності, а пояснення ОСОБА_1 про непричетність до інкримінованих адміністративних правопорушень, як намагання уникнути відповідальності.

Доводи апеляційної скарги про не вихід суду до нарадчої кімнати теж не заслуговують на увагу, оскільки, згідно з ч.1 ст.283 та ч.1 ст.285 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи.

Таким чином вихід суду до нарадчої кімнати у справах даної категорії законодавчо чітко не врегульовано, тому є правом, а не обовязком суду.

Із урахуванням наведеного, висновки судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП та ст.122-2 КУпАП, ґрунтуються на доказах, які містяться в матеріалах справи, а тому є законними та обґрунтованими.

При накладенні стягнення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.33 КУпАП, врахував характер вчинених правопорушень, дані про особу ОСОБА_1, ступінь його вини та інші обставини, обравши йому остаточне стягнення відповідно до вимог ч.2 ст.36 КУпАП згідно з санкцією частини 1 статті 130 КУпАП, яка іншого стягнення не передбачає.

За наявності вказаних обставин, підстав для скасування постанови судді, з мотивів викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_1, апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 11.05.2017 щодо нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області ОСОБА_11