Справа № 344/4393/17
Провадження № 33/779/243/2017
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лазарів О. Б.
Суддя-доповідач Васильєв О.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2017 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Васильєв О.П.,

за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника адвоката Любчика С.Р.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 травня 2017року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1 непрацюючого, громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто судовий збір в розмірі 320 грн,-

в с т а н о в и в:

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп'яніння, і на вимогу працівника поліції від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився.

Суд першої інстанції встановив, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 22.03.2017 року біля 02 год.50 хв. в м. Івано-Франківську, вул. Коновальця, 132, керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного та іншого сп'яніння, а саме: порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. На вимогу працівника поліції від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

На постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 травня 2017 року ОСОБА_2. подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що вказана постанова прийнята з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню, а провадження по справі просить закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стверджує, що алкогольних напоїв та лікарських препаратів ні 21, ні 22 березня 2017 року не вживав, наркотичні засоби взагалі не вживав і не вживає і у стані сп'яніння не перебував.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення від 22.03.2017 року серії БР № 153299 є неналежним та недопустимим доказом, оскільки при його складанні грубо порушено норми матеріального і процесуального права.

Вказує на те, що письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є неналежними доказами, оскільки їх зміст безперечно вказує на вираження особистої думки інспектора поліції із дотриманням професійної термінології та стилістики і малоймовірно, що свідкам було відомо про те, яким саме є «встановлений законом порядок» проведення перевірки на стан сп'яніння .

Крім цього, в обох поясненнях відсутні підписи працівників поліції, які ці пояснення отримали, а в поясненні ОСОБА_5 взагалі не зазначено, хто саме його отримав.

Зазначає, що інспектором поліції ОСОБА_6 в протоколі про адміністративне правопорушення перераховано такі ознаки наркотичного чи іншого сп'яніння: порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, поведінка ,що не відповідає обстановці.

Вважає, що вищевказаних ознак у його діях не було, оскільки він голосно обурювався неправомірним діям працівників поліції, які незаконно його затримали та стверджували, що він перебував у стані сп'яніння. Вказує на те, що інспектор поліції ОСОБА_6 у протоколі фактично висловив свою суб'єктивну думку щодо його поведінки та незаконно, визначив візуальні ознаки його сп'яніння.

Посилається на те, що інспектор поліції ОСОБА_6 взагалі не пропонував йому пройти відповідну перевірку приладом Drager Alkotest, хоча зазначив про нібито його відмову, що є завідомо неправдивим твердженням. Зокрема, на відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції не вбачається, щоб хтось з працівників поліції пропонував йому пройти перевірку приладом Drager Alkotest , що також може бути підтверджено поясненнями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Посилається на те, що суд однобічно та упереджено підійшов до розгляду справи щодо нього і не допитав свідків ОСОБА_4, ОСОБА_7, а пояснення свідка ОСОБА_5 в постанові суду виклав невірно, не дослідив відеозапис.

Вважає, що при розгляді справи щодо нього суд поставився до нього упереджено, фактично позбавив його права на справедливий суд, як то передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, постанова суду в частині обґрунтування його вини та призначення покарання має суб'єктивний та незаконний характер.

Просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_2 та його захисника Любчика С.Р., які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляції, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

За змістом ст.245 КУпАП суд зобов'язаний всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з'ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини,що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_2 та призначив йому справедливе стягнення, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення в мінімальних межах, передбачених санкцією ч.1 ст.130 КУпАП .

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що вина ОСОБА_2. у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доводиться матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема: протоколом серії БР № 153299 від 22.03.2017 року про адміністративне правопорушення;письмовими та усними та письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5; письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №153299 від 22.03.2017 року, ОСОБА_2 22 березня 2017 року о 02 год.50 хв. в м. Івано-Франківську, на вул.Коновальця 132, керував автомобілем Mercedes-Benz НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного чи іншого сп'яніння а саме: порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, поведінка,що не відповідає обстановці. Від огляду на стан сп'яніння за допомогою Drager Alcotester чи в лікувальному закладі відмовився у присутності двох свідків. Від проходження медичного освідчення на факт вживання алкоголю відмовився в присутності свідків.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою-інспектором роти № 2 УПП в м.Івано-Франківську лейтенантом поліції ОСОБА_6, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, протокол підписаний уповноваженою особою та особою, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2.

Суд критично ставиться до доводів ОСОБА_2 про те, що працівниками поліції йому не було запропоновано пройти відповідну перевірку приладом Drager Alkotest на місці зупинки його транспортного засобу, оскільки це повністю спростовується даними вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4, рапортом інспектора роти № 2 УПП в м. Івано-Франківську лейтенанта поліції ОСОБА_6

Суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що ОСОБА_2 був запідозрений у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння, а не в стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до п 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ознаками наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції (ознаки наркотичного чи іншого сп'яніння), поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності в судовому засіданні апеляційної інстанції були переглянуті відеоматеріали з нагрудної відеокамери інспектора роти № 2 УПП в м.Івано-Франківську лейтенанта поліції ОСОБА_6, на яких достатньо повно зафіксовані обставини, вчиненого адміністративного правопорушення, складання протоколу про адміністративне правопорушення та вручення його особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Вищевказані дані відеоматеріалів повністю узгоджуються з даними протоколу про адміністративне правопорушення та іншими доказами по справі, які були досліджені судом першої інстанції і на які суд послався в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Вважаю, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР України зобов'язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В матеріалах справи наявна достатня кількість доказів того, що ОСОБА_2 у зазначений в постанові час мав ознаки наркотичного сп'яніння та відмовився від проходження медичного огляду.

За таких обставин, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляції ОСОБА_2 про невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

При накладенні стягнення було враховано судом першої інстанції характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставин, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області підпис О.П. Васильєв