Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 33/781/189/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Безсмолий Є.Б.
Категорія - ч. 1 ст. 172-6 КУпАП Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Онуфрієв В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2017 року, суддя Апеляційного суду Кіровоградської області Онуфрієв В.М. перевіривши апеляційну скаргу заступника керівника Кіровоградської місцевої прокуратури на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.06.2017 року, якою щодо ОСОБА_3 адміністративне провадження за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрито,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.06.2017 року стосовно ОСОБА_3 адміністративне провадження за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрито.

В апеляційній скарзі заступник керівника Кіровоградської місцевої прокуратури просить постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.06.2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією передбаченого ч.1ст. 172-6 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції вищевказаної статті.

Перевіривши апеляційну скаргу стосовно її прийнятності, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору з таких підстав.

Відповідно до положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності військовослужбовців та деяких інших осіб» № 1952-VIII від 16.03.2017 року, що набрав чинності з наступного дня після його опублікування, зокрема з 16.04.2017 року, внесено зміни до ст. 294 КУпАП. Так, перше речення частини другої викладено в такій редакції: "Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу".

Згідно з ч. 1 ст. 287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Відповідно до ч. 5 ст. 7 КУпАП, прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Отже, у вищезазначених статтях КУпАП дано вичерпний перелік суб'єктів, які наділені правом оскаржувати постанову судді у справах про адміністративні правопорушення, і чітко відмежовано право прокурора на оскарження постанов виключно в сфері застосування заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Так, положення ст. 250 КУпАП регламентують право прокурора перевіряти правильність застосування відповідними органами (посадовими особами) заходів впливу за адміністративні правопорушення. Такими заходами примусового характеру, пов'язаними з обмеженням особистої свободи громадян, фактично є лише адміністративний арешт. Але за правопорушення, пов'язані з корупцією, він не застосовується.

До того ж, згідно з положеннями ст. 24 ЗУ «Про прокуратуру», яка визначає особливості здійснення окремих форм представництва інтересів держави в суді, ідеться про право прокурора на подання апеляційної чи касаційної скарги на судове рішення лише в цивільній, адміністративній і господарській справі. При цьому в ч. 7 ст. 24 чітко зазначено: «повноваження прокурорів, передбачені цією статтею, здійснюються виключно на підставах та в межах, передбачених процесуальним законодавством».

Як убачається з постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 червня 2017 року щодо ОСОБА_3 закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1ст.172-6 КУпАП у зв'язку з тим, що суб'єктивна сторона такого правопорушення завжди характеризується умисною формою вини - винна особа усвідомлює суспільну небезпеку і протиправність свого діяння (у формі дії чи бездіяльності) і бажає його здійснити. Сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов'язана задекларувати свої доходи та майновий стан, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети (приховати доходи одержані незаконним шляхом чи інше). Однак, як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в суді прокурором не вказано в яких саме умисних діях та з якою саме метою ОСОБА_3 несвоєчасно надіслав декларацію, як не наведено та не надано докази на підтвердження такого умислу. Матеріали справи не містять жодних даних, які б вказували на те, що ОСОБА_3, надіславши декларацію 02.11.2016 року, мав умисел на порушення встановлених Законом України «Про запобігання корупції» вимог для державних службовців чи переслідував будь-який корисливий чи особистий інтерес. А тому посадова особа, що складала протокол про правопорушення, пов'язане з корупцією, не звернула уваги на відсутність суб'єктивної сторони такого правопорушення, що свідчить про відсутність складу правопорушення, пов'язаного з корупцією, і прийшла до помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП. Адже, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Крім того, посадовою особою неправильно вказано дату скоєння правопорушення - 30.10.2016 року, що є обов'язковою ознакою об'єктивної сторони.

Оскільки до ОСОБА_3 постановою суду не застосовано заходів примусового характеру, пов'язаного з обмеженням його особистої свободи як громадянина України, тому в даному випадку, прокурор не наділений функцією нагляду й відповідно не має повноважень на оскарження судового рішення.

Крім того апеляційний суд вважає необхідним зазначити наступне.

У роз'ясненнях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією, зазначено що прокурор може реалізувати свої право на апеляційне оскарження у справах про адміністративне правопорушення у визначених законом випадках виключно на стадії виконання судового рішення.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що прокурор, який звернувся з апеляційною скаргою не наділений повноваженнями оскаржувати постанову судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.06.2017 року щодо ОСОБА_3, а тому у прийнятті апеляційної скарги слід відмовити, повернувши її прокурору.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заступника керівника Кіровоградської місцевої прокуратури на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.06.2017 року, якою адміністративне провадження про притягнення ОСОБА_3 за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрито, повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області В.М. Онуфрієв