Іллічівський районний суд м.Маріуполя
Справа № 264/5234/17
ПОСТАНОВА

30.10.2017 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Кузнецов Д. В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у м. Маріуполі, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія ВТ 116458, виданий 11.02.2015 року Орджонікідзевським РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області, ІПН НОМЕР_1, працюючого слюсарем у ЦРМО 3 ТОВ «Метінвест-МРМЗ», який мешкає в АДРЕСА_1, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 за ст. 185 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 14 жовтня 2017 року о 19 год. 10 хв., знаходячись на перехресті пр. Карпова з вул. Камишовою, 40 в Кальміуському районі м. Маріуполя, не виконав законну вимогу інспектора поліції предявити документи, зазначені у п.2.1 ПДР України, у відповідності до п.п. 2.4 Правил, ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» та надати можливість ознайомитись з їх змістом, а також не надав можливість здійснити візуальний огляд автомобіля.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що 14.10.2017 року 19 год. 10 хв., керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat» державний номерний знак НОМЕР_2 по пр. Карпова в Кальміуському районі м. Маріуполя, проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофору, за що його було зупинено працівниками поліції та складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. При цьому його просили предявити посвідчення водія, на що він показав його інспектору поліції, тримаючи документ у своїх руках, адже побоювався, що його заберуть. На вимогу надати можливість здійснити візуальний огляд автомобіля ОСОБА_1 відмовився, у звязку із тим, що не розумів необхідність проведення такого огляду. Не заперечував свою провину у непокорі законній вимозі працівника поліції, пояснив, що у той день перехвилювався та мав сімейні клопоти, що призвело до вказаної ситуації. Щиро каявся у скоєному.

Суддя, дослідивши письмові матеріали справи, переглянувши відеозапис вчиненого правопорушення вважає, що провина ОСОБА_1 знайшла своє підтвердження, та знаходить можливим притягнути його до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідальність за ст. 185 КУпАП передбачена за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обовязків.

Об'єктом правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління.

Об'єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов'язків. Правопорушення вважається закінченим з моменту виникнення злісної непокори законним розпорядженням або вимогам поліцейського.

Обов'язковим елементом об'єктивної сторони складу цього адміністративного правопорушення є наявність законного розпорядження або вимоги поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, яке випливає з прав працівника поліції, визначених у Законі України "Про Національну поліцію".

Так, відповідно до ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно п. 2.1 а) Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Також у відповідності до п.2.4 а) та в) Правил дорожнього руху України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав.

У свою чергу, згідно п. 1 ч. 4 ст. ст. 34 ЗУ «Про національну поліцію», поліцейський може здійснювати поверхневу перевірку речі або транспортного засобу, якщо існує достатньо підстав вважати, що в транспортному засобі знаходиться правопорушник або особа, свобода якої обмежується в незаконний спосіб.

При цьому поверхнева перевірка як превентивний поліцейський захід є здійсненням візуального огляду особи, проведенням по поверхні вбрання особи рукою, спеціальним приладом або засобом, візуальним оглядом речі або транспортного засобу (ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про національну поліцію»).

У випадку з ОСОБА_1 працівники поліції предявили законні вимоги пред'явити для перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом, а також надати можливість здійснити візуальний огляд автомобіля, адже постановою інспектора роти № 4 БУПП в м. Маріуполі ОСОБА_2 від 14.10.2017 року ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, на накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Проявлена з боку ОСОБА_1 злісна непокора законному розпорядженню та вимозі поліцейського перешкоджала нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов'язків.

Відповідно до абзацу другого пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року № 8 (зі змінами, внесеними постановою від 3 грудня 1997 р. №12) «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров'я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов'язків у зв'язку з участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Провина ОСОБА_1 підтверджується рапортом інспектора роти № 4 батальйону УПП у м. Маріуполі ОСОБА_2, та не заперечується ним самим.

Крім цього, керівництвом Управління патрульної поліції в місті Маріуполі до суду наданий відеозапис з камери, що розташована на форменому одязі інспектора поліції за 14.10.2017 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1, перебуваючи у салоні автомобіля, на вимогу поліцейського предявити посвідчення водія, тримав документ в руках на відстані, у звязку із чим інспектор поліції не мав змоги ознайомитись з його змістом. Також на вимогу надати можливість здійснити візуальний огляд транспортного засобу відповів категоричною відмовою.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Одночасно, згідно ч. 1 ст. 40 Закону, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

З урахуванням вищенаведеного, вказаний доказ безпосередньо свідчить про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

За таких підстав, суд вважає, що провина ОСОБА_1 доведена у повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані за ст. 185 КУпАП як злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського.

Із урахуванням особи правопорушника, характеру вчиненого правопорушення, обставин даної справи, а також всіх наявних доказів в їх сукупності, суд вважає необхідним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави.

Керуючись ст.ст. 40-1, 185, 283 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 136 (сто тридцять шість) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційний суд Донецької області протягом 10 днів через Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області.

Суддя: Д. В. Кузнецов