Справа № 344/2099/17
Провадження № 33/779/208/2017
Категорія ст.124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Зеленко О. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Васильєв О.П.,

за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та її захисника адвоката ОСОБА_3,

потерпілої ОСОБА_4

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 квітня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка працює адвокатом ОСОБА_5 адвокатів Івано-Франківської області, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень, також стягнуто судовий збір в розмірі 320 грн.-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 02 лютого 2017 року близько 10 год.50 хв. у м. Івано-Франківську на перехресті вул. Грушевського-Грюндвальська-Гаркуші-Васильянок, керуючи транспортним засобом марки «BYD FZR» д.н.з. НОМЕР_1 не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималася безпечної дистанції та скоїла зіткнення з транспортним засобом «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_2, який зупинився попереду, в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушила п. 13.1 ПДР

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає, що вказаною постановою суд безпідставно визнав її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки з наявних матеріалів справи вбачається, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Вказує на те, що 02.02.2017 року близько 10 год.50 хв. рухаючись у м. Івано-Франківську по вул. Грюнвальдській у напрямку до вул. Грушевського, виїхала на перехрестя для здійснення маневру поворот ліворуч.

Посилається на те, що перед її автомобілем на перехресті знаходився автомобіль НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4, яка здійснила різке гальмування внаслідок чого їхні автомобілі зіткнулися.

Звертає увагу на те, що відповідно до вимог п. б) п.2.3 Правил дорожнього руху водій зобовязаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 16.8 Правил дорожнього руху України визначено, що водій, який виїхав на перехрестя проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Вважає, що з матеріалів справи вбачається що, водій автомобіля НОМЕР_4 - ОСОБА_4 в своїх поясненнях стверджувала, що зупинила авто, не починаючи маневр, що спростовується схемою місця ДТП, з якої вбачається, що автомобіля НОМЕР_4 в момент зіткнення знаходився на перехресті та згідно п.16.8 Правил Дорожнього руху водій зобовязаний був закінчити маневр.

Однак внаслідок різкого гальмування водій автомобіля Skoda Fabia, д.н.з. АА 2852 ОСОБА_6 створила аварійну ситуацію, що в свою чергу призвело до зіткнення автомобілів.

Виходячи з наведених обставин справи вбачається, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а справа про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП підлягає закриттю.

Просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження по справі закрити у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та її захисника адвоката ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу та просила скасувати постанову суду першої інстанції і закрити провадження у справі в звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, заслухавши пояснення потерпілої ОСОБА_4М, яка просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити постанову суду без змін, перевіривши матеріали справи в межах апеляції, врахувавши доводи наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_2 та призначив їй справедливе стягнення, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема протоколом серії БР №153799 від 02.02.2017 року, схемою місця ДТП від 02.02.2017 року, письмовими поясненнями ОСОБА_4

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №153799 від 02.02.2017 року, ОСОБА_2 02 лютого 2017 року в м. Івано-Франківську на перехресті вулиць Грушевського-Грюнвальдська-ГаркушіВасильянок, керуючи транспортним засобом «BYD» д.н.з. НОМЕР_1 не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималася безпечної дистанції та скоїла зіткнення з автомобілем НОМЕР_5, який зупинився попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

До вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення долучена схема місця дорожньо-транспортної пригоди, на якій зазначено місце зіткнення транспортних засобів та їх взаємне розташування у момент контактування під час дорожньо-транспортної пригоди, встановлено пошкодження заднього бамперу на автомобілі НОМЕР_6 (а.с. 2).

Зі змісту письмових пояснень потерпілої ОСОБА_4 вбачається, що у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди вона вважає винуватою ОСОБА_2, яка керуючи транспортним засобом не обрала безпечну дистанцію для руху.

Вищевказані докази були оцінені судом першої інстанції у відповідності до вимог 252 КУпАП, відповідно до якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням,що ґрунтується на всебічному,повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності,керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд ставиться критично до доводів апеляційної скарги ОСОБА_2, в якій вона вказує, що внаслідок різкого гальмування водій Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_7 ОСОБА_4 створила аварійну ситуацію, що призвело до зіткнення автомобілів.

Суд першої інстанції, проаналізувавши сукупність досліджених доказів прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення ст.124 КУпАП, оскільки вона в порушення вимог п.13.1 Правил дорожнього руху не врахувала швидкість руху та дорожньої обстановки і не дотрималася безпечної дистанції.

При розгляді апеляційної скарги ОСОБА_2 суд керується п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» відповідно до якого, у випадках, коли суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно зясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

ОСОБА_5 з тим, апеляційний суд вважає неспроможними доводи ОСОБА_2 стосовно того, що зіткнення транспортних засобів відбулось внаслідок аварійної ситуації, яку було створено ОСОБА_4, яка керувала транспортним засобом, який рухався попереду , у звязку з застосуванням екстреного гальмування.

Так, відповідно до п.13.1 Правил дорожнього руху України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки,особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до Правил дорожнього руху України під безпечної дистанцією необхідно розуміти відстань до транспортного засобу, що рухається попереду тією ж смугою, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.

Водій транспортного засобу повинен постійно контролювати безпечну дистанцію, яку обирає самостійно на свій власний розсуд з урахуванням дорожньої обстановки.

Зі змісту пояснень ОСОБА_2 вбачається, що вона фактично визнає те,що обрана нею дистанція не була безпечною і після екстреного гальмування, яке було застосовано водієм транспортного засобу, який рухався попереду керованого нею транспортного засобу, вона не мала технічної можливості відвернути зіткнення транспортних засобів.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом першої інстанції доказів свідчить про те, що ОСОБА_2 мала можливість відвернути вчинення дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог п.13.1 Правил дорожнього руху України.

Вважаю, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

При розгляді питання про справедливість призначеного ОСОБА_2 стягнення суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.33 КУпАП врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та ступінь її вини і призначив їй справедливе стягнення, в межах строків передбачених ст.38 КУпАП.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області підпис ОСОБА_1