Номер провадження: 33/785/764/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., за участю особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його представника адвоката ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Одеса від 29.12.2016 року,-

встановив

Зазначеною постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, працюючий кочегаром в санаторії «Зелена Гірка», який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 а

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.130, 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один ) рік.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2, притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 06.12.2016 року о 10 год. 30 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1, в м. Одеса по вул. Костанді № 129, з ознаками алкогольного спяніння, а саме : запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нестійка хода, невиразна мова. Від проходження експрес тесту на приладі Драгер, а також від здачі аналізу на зміст алкоголю в крові в медичному закладі відповідно до передбаченого законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Крім того ОСОБА_2 скоїв наїзд на бордюр, чим порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху.

На підставі викладеного відносно ОСОБА_2 працівниками НП було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 024539 від о6.12.2016 року та серії АП2 № 025208 від 06.12.2016 року.

У апеляційній скарзі, ОСОБА_2 не погоджуючись з вказаним судовим рішенням та посилаючись на те, що воно ухвалено з грубим порушенням норм процесуального права та невірного застосування матеріальних норм, що потягло за собою однобічне та неповне зясування судом усіх фактичних обставин справи. їх не дослідження та ненадання їм належної оцінки. При цьому зазначає. що суд лише формально підійшов до встановлення обставин справи, що є наслідком винесення незаконного та необґрунтованого рішення.

Крім того апелянт вказав, що при розгляді судом справи він участі не приймав, належним чином не був сповіщений про місце, дату та час судового розгляду справи. В матеріалах справи містяться данні, які свідчать, що він був присутній під час проведення судового засідання та прийняття постанови, але це не відповідає дійсності.

Разом з тим вказує, що копію оскаржуваної постанови Київського районного суду м. Одеси від 29.12.2016 року він отримав лише 13.04.2017 року, в звязку з чим вважає, що строк на апеляційне оскарження ним пропущений з поважних причин.

Крім того. апелянт зазначає. що не перебував за кермом своєї машини під час настання ДТП, про що неодноразово наголошував працівникам патрульної поліції, які займались складанням протоколу на місці здійснення ДТП. а також зазначив це у протоколі про адміністративне правопорушення. ОСОБА_2 вказує, що за кермом автомобіля знаходилась інша людина, яка може це підтвердити, у разі необхідності.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, розглянути його апеляційну скаргу, постанову Київського районного суду м. Одеса від 29.12.2016 року скасувати. А провадження по справі закрити.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_2 та його представник - адвокат ОСОБА_3 підтримали клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та просили його задовольнити.

Вивчивши доводи апеляції та матеріали справи, заслухавши апелянта та його представника, апеляційний суд вважає, що підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду відсутні, в звязку з чим вона не підлягає подальшому розгляду та підлягає поверненню ОСОБА_2 з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 2, 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень та позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно з вимогами ст. 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Відповідно до вимог ст.294 КУпАП, апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертаються апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

У клопотанні ОСОБА_2 поставив питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, вказавши, що участі в судовому засіданні при розгляді справи не приймав, копію постанови районного суду він своєчасно не отримав, в тому числі до цього часу.

Згідно матеріалів адміністративної справи ОСОБА_2 був належним чином сповіщений про дату, місце та час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього, а саме в Київському районному суді м. Одеси, на 29.12.2016 року на 09 годину 00 хвилин, що підтверджується телефонограмою суду від 22.12.2016 року.

При цьому слід звернути увагу, що телефонограма суду була надіслана на мобільний телефон за № 099-501-87-28, який вказав сам ОСОБА_2 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 3).

З цього слід вважати, що ОСОБА_2 був належним чином сповіщений про розгляд адміністративної справи відносно нього в районному суді, а тому його посилання на порушення судом закону в цій частині є необґрунтованими.

При цьому, з матеріалів провадження, які надійшли до апеляційного суду та з тексту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_2 був присутній під час розгляду справи та винесенні рішення по справі районним судом, а саме 29.12.2016 року.

Про це свідчать пояснення з приводу невизнання вини у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.130 ч. 2. 124 КУпАП, які згідно тексту постанови суду ОСОБА_2 надав в судовому засіданні.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що доводи, які суд першої інстанції навів в своїй постанові як невизнання ОСОБА_2 своєї провини у скоєнні адміністративних правопорушень, повністю співпадають з доводами, які він навів в апеляційний скарзі, що дає право вважати на його присутність в судовому засіданні при розгляді справи.

При наявності ОСОБА_2 в судовому засіданні 29.12.2016 року апеляційний суд не може прийняти до уваги його посилання на несвоєчасне отримання копії постанову суду про притягнення його до адміністративної відповідальності як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Як вбачається зі штампу вхідної кореспонденції районного суду, апеляційна скарга на вказану постанову ОСОБА_2 була подана 24 квітня 2017 року, тобто через чотири місяці після винесення постанови судом і після закінчення встановленого законом строку на апеляційне оскарження постанови районного суду.

При цьому, відсутність в останнього копії постанови районного суду не унеможливила його подати апеляційну скаргу, що вказує на можливість її подання апелянтом у передбачений законом 10 денний строк, що останнім зроблено не було.

Інших доводів на підтвердження поважності причини пропуску строку на оскарження постанови районного суду ОСОБА_2 в поданій ним апеляційній скарзі не заявлено.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 не був позбавлений можливості своєчасно, у передбачений законом 10 денний строк, з моменту винесення районним судом рішення, подати апеляційну скаргу та оскаржити постанову районного суду, в звязку з чим вважає, що строк на апеляційне оскарження поновленню не підлягає.

Разом з тим апеляційний суд звертає увагу на розбіжність постанови суду першої інстанції в частині накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 130 КУпАП України.

Так вказавши попередньо, що за ч. 2 ст. 130 КУпАП на ОСОБА_2В покладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 гривень з позбавленням права керуванням транспортними засобами строком на 3 роки, то після призначення адміністративного стягнення за ст.. 124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. суддя остаточно наклав стягнення в виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, тим саме допустивши технічну помилку, яку йому належить виправити самостійно.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду Одеської області,-

постановив

Відмовити ОСОБА_2 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеса від 29 грудня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 2,124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Апеляційну скаргу, разом з доданими до неї матеріалами повернути ОСОБА_2

Рекомендувати Київському районному суду м. Одеси виправити помилку допущену в постанові, в частині накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_4.