Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/1753/17 Головуючий у 1-й інст. Коренюк В. П.
Категорія ч.1ст.130 КУпАП Доповідач Шевченко В. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2017 року м. Житомир

м. Житомир

Суддя Апеляційного суду Житомирської області Шевченко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2,

на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12 червня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12 червня 2017 року ОСОБА_1 визнано винуватим за ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320,00 грн.

Згідно постанови суду ОСОБА_1, 29 березня 2017 року, біля 23.32 години, по вул. Сосновського у м. Коростені Житомирської області, керував автомобілем НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, чим вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та порушив пункт 2.9-а "Правил дорожнього руху".

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити у звязку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що постанова Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12 червня 2017 року є незаконною, необґрунтованою. Суд першої інстанції не прийняв до уваги те, що поліцейськими не було проведено огляду водія на стан сп'яніння з використанням технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу в порушення положень ст.266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 ( далі Інструкція). Працівник поліції Коростенського ВП ГУНП України в Житомирській області надав йому для освідування використану трубку Контроль трезвості, яку виніс завчасно підготовлену та відкриту, до його зупинки.

Зазначив, що проба за допомогою трубки „Контроль тверезості не застосовувалася, що саме по собі робить незаконним подальше направлення на медичне освідування.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що огляд на стан спяніння проводився у присутності двох свідків, проте у графі «Свідки, поняті» дані про цих осіб не вказані, що також свідчить про порушення порядку проведення огляду.

Вказав, що його пояснення до адмінпротоколу, в яких він визнавав вживання за тривалий час до складання протоколу незначної кількості спиртних напоїв ще не може бути доказом наявності стану спяніння саме у момент керування транспортним засобом, оскільки відповідно до Інструкції про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів, такий стан може визначатися тільки шляхом, прямо передбаченим у цій Інструкції. Наявність або відсутність стану алкогольного спяніння має визначати спеціаліст нарколог. Однак, до медичної установи його не доставляли.

Послався на те, що суд розглянув справу у його відсутність, що завадило реалізувати його права, передбачені ст.268 КпАП України, зокрема, звернутися до адвоката, підготувати письмове клопотання по справі, зібрати документи, які характеризують особу.

Зазначив, що при винесенні постанови суд не врахував вимоги ст.33 КУпАП.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи у звязку з поважними причинами неявки до суду не подавав ( а.с.20,21).

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Враховуючи зазначені вимоги закону, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність ОСОБА_1

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 245, 278, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням вимог ст.ст.251, 252, 283 КУпАП в постанові суду зазначаються опис обставин, установлених при розгляді справи, докази та дається їм належна оцінка в їх сукупності.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за зазначених у постанові обставин, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених судом доказах.

Так, за змістом ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність наступає за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Хоча ОСОБА_1 й заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, доводи його апеляційної скарги про те, що постанова суду є необґрунтованою та його притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, апеляційний суд визнає безпідставними.

Правильність висновку суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 278562 від 29.03.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_1, 29 березня 2017 року, біля 23.32 години, по вул. Сосновського у м. Коростені Житомирської області, керував автомобілем НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, чим вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та порушив пункт 2.9-а "Правил дорожнього руху". Даний протокол складений у присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, пояснення яких були досліджені судом.

Згідно вказаного протоколу, ОСОБА_1 у присутності зазначених свідків проходив огляд на стан спяніння із застосуванням приладу «Драгер», за результатами якого у нього виявлено 0,45 проміле, про що відображено у протоколі обстеження, який засвідчили підписами як працівника поліції, так і ОСОБА_1 (а.с.2).

Крім того, вина ОСОБА_1 підтверджується його поясненнями зазначеними в даному протоколі, згідно яких він підтвердив факт вживання алкогольних напоїв 29.03.2017 року, після чого керував транспортним засобом ( а.с.3).

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, зі скаргами на дії працівників поліції ОСОБА_1 не звертався, їх дії при складанні протоколу не були визнані неправомірними.

Отже, доводи апелянта стосовно того, що протокол про адміністративне правопорушення було складено в порушення вимог Інструкції є неспроможними.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції всебічно та повно дослідив усі надані докази, а саме протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, у присутності яких було складено даний протокол та які засвідчили факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння та підписання останнім як протоколу, так і результатів його освідування.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, ґрунтується також на дослідженому судом результату тесту, проведеного о 23:35 29.03.2017 року приладом алкотестер Drager Аlkotest 6810 ARCD 0534, і з якого слідує, що в крові ОСОБА_1 було виявлено 0,45 проміле алкоголю при допустимій нормі 0,2 % проміле, що в свою чергу дало працівникам поліції законні підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Посилання апелянта щодо не направлення працівниками поліції його на медичне освідування до найближчого закладу охорони здоровя є неспроможними.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 пройшов освідування за допомогою приладу алкотестер Drager Аlkotest 6810 ARCD 0534, з чим ОСОБА_1 погодився та засвідчив це своїм підписом, у звязку з чим відповідно до вимог Інструкції підстав для направлення його до медичного закладу охорони здоровя для огляду на стан спяніння у працівників поліції не було.

Безпідставними є також доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції його прав, передбачених ст.268 КУпАП, оскільки ці твердження спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що ОСОБА_1 09.06.2017 року отримав повідомлення про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього, яке відбудеться о 08:15 12.06.2017 року ( а.с.7). Будь-яких заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавав.

Отже, судом дотримані вимоги, передбачені ст.277-2 КУпАП щодо повідомлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, не входить до переліку адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.268 КУпАП, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обовязковою, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про розгляд справи у відсутність ОСОБА_1

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції, накладаючи стягнення, у відповідності до ст.33 КУпАП, не в повній мірі врахував обставини справи, ступінь вини та інші обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність та не навів мотиви накладення стягнення є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Так, як вбачається з постанови, суд при визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, взяв до уваги характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до категорії підвищеної суспільної небезпечності, особу ОСОБА_1, всі обставини справи в їх сукупності, та дійшов до обґрунтованого висновку, що адміністративне стягнення повинно бути необхідним й достатнім для виправлення та попередження нових правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не наведено інші, не досліджені судом докази, якими б спростовувались висновки суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що судом при розгляді адміністративної справи були порушені вимоги закону, які б призвели до неправильного її вирішення.

Постанова суду є законною, обґрунтованою, норми матеріального та процесуального права судом були застосовані правильно, а тому підстав для зміни чи скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12 червня 2017 року відносно ОСОБА_1 без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДЯ В.Ю. ШЕВЧЕНКО