№ провадження 33/781/178/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2 І. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2017 року м. Кропивницький

Апеляційний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Олексієнко І.С.

за участі ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4 розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 11.05.2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, Російської Федерації, громадянина України, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, пенсіонер, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАп та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шістсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік

В С Т А Н О В И В:

Постановою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 11.05.2017 року ОСОБА_3 визнаний винним у тому, що він 23.02.2017 року о 21 год. 28 хв. на 244 км автодороги Київ-Знамянка, керував транспортним засобом - автомобілем GREATWALL HAVAL М 2, номерний знак НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння рук, млява мова). Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на визначення стану алкогольного спяніння та продуття алкотестеру «Драгер» відмовився у присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. Тобто своїми діями ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Своє рішення суд мотивував тим, що вина правопорушника підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду від 11.05.2017 року та просить скасувати дану постанову як незаконну, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Мотивує скаргу тим, що суд, розглянувши вказану справу за його відсутності без ознайомлення його з матеріалами справи, суд без надання ним пояснення та представлення доказів, не зміг об'єктивно з'ясувати усі фактичні обставини справи, та позбавив його можливості скористатись юридичною допомогою адвоката. Крім того, зазначає, що протокол складався за його відсутності і в місці де він був зупинений ніяких понятих при його складанні не було. Він надав докази того, що на момент розгляду справи в суді проходив лікування в Олександрівській ЦРЛ, чого не порахував за необхідне з'ясувати та взятим до уваги суд першої інстанції, а тому суд зобов'язаний був перенести розгляд справи на інший день. Таким чином, суд розглянувши справу у його відсутність, порушив його право на участь у розгляді справи. Вказує, що строк пропустив з поважних причин, оскільки не був присутнім на судовому засіданні при винесенні рішення Олександрівського районого суду 11 травня 2017 року і вказане рішення суду, він отримав 18 травня 2017 року за поданою ним до суду заявою, а тому не зміг своєчасно подати до суду апеляційну скаргу на протязі 10 діб з моменту винесення рішення суду.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, які просили поновити строк на апеляційне оскарження та задовольнити скаргу ОСОБА_3, зваживши та проаналізувавши доводи скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Як слідує із матеріалів справи постанова суду першої інстанції за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення була постановлена 11.05.2017 року за відсутності ОСОБА_3, що підтверджується даною постановою суду (а.с. 39).

Згідно заяви ОСОБА_3, копія постанови суду правопорушнику була вручена 18.05.2017 року (а.с.11).

Із штемпелю районного суду слідує, що апеляційна скарга на постанову суду ОСОБА_3 внесена 25.05.2017 року, тобто в межах 10-ти денного строку з моменту отримання копії постанови суду.

За наведених обставин слід вважати, що ОСОБА_3 пропустив строк на апеляційне оскарження постанови Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 11.05.2017 року з поважних на те причин, а тому строк на подання апеляційної скарги слід поновити.

Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до вимог ст. 130 ч.1 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

Пунктом 6 Розділу II Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року встановлено, що огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Із аналізу наведених вимог законодавчих актів слід зробити висновок, що огляд на визначення перебування особи, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного спяніння має бути проведеним поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, виключно у присутності двох свідків, і тільки у разі відмови особи від проходження такого огляду або незгоди із результатами такого огляду, лікарем закладу охорони здоровя.

Крім того, згідно Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу I цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп'яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Результати огляду на стан сп'яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобі. У випадку установлення стану сп'яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за зазначених у постанові обставин, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених судом доказах.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнав повністю та пояснив, що 23.02.2017 року близько 21 год. 30 хв. він рухався на автомобілі GREATWALL HAVAL М 2, номерний знак НОМЕР_2, який належить його доньці. На 244 км автодороги Київ-Знамянка коли він рухався в м. Олександрівка Кіровоградської області його зупинили працівника поліції. На вимогу продути прилад алкотестер «Драгер» він відмовився, оскільки вважав, що працівники поліції можуть сфабрикувати показники на алкотестері. Однак, він пропонував працівникам поліції проїхати до медичного закладу в м. Олександрівка Кіровоградської області на медичне освідування, проте, вони відмовились. Протокол про адміністративне правопорушення складався за його відсутності. Пояснення в протоколі він не писав та його не підписував. Копію протоколу він не отримував. Після того, як склали протокол про адміністративне правопорушення, у нього вилучили водійські права, однак він сів і поїхав додому. Чому він самостійно не пройшов медичне освідування в закладі охорони здоровя, пояснити не зміг. Крім того, зазначає, що він лікується та не вживає спиртних напоїв. В суд першої інстанції в судове засідання не зявився, оскільки лікувався. Вважає, що довідки, видані на запит районного суду щодо його лікування не дійсними. Крім того, зазначив, що працівники Олександрівської поліції після 23.05.2017 року повернули йому посвідчення водія. Наполягає на те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього сфабрикований працівниками поліції.

Водночас, правильність висновку суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується матеріалами справи, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серія АП2 №462569 від 23.02.2017 року. (а.с.1), згідно якого ОСОБА_3 23.02.2017 року о 21 год. 28 хв. на 244 км автодороги Київ-Знамянка, керував транспортним засобом - автомобілем GREATWALL HAVAL М 2, номерний знак НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння рук, млява мова). Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на визначення стану алкогольного спяніння та продуття алкотестеру «Драгер» відмовився у присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в доданих до протоколу поясненнях підтвердили, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 в присутності них відмовився від проходження медичного огляду та продуття алкотестера «Драгер». (а.с.3,4)

Крім того, згідно пояснень ОСОБА_7, останній зобовязався доставити належний ОСОБА_3 автомобіль GREATWALL HAVAL М 2, номерний знак НОМЕР_2, до місяця проживання останнього.

Під час апеляційного розгляду допитаний свідок ОСОБА_6, який пояснював, що 23.02.2017 року він повертався з відрядження з м. Києва до м. Кропивницького. Близько 21 год. 30 хв. на 244 км автодороги Київ-Знамянка його зупинили працівники поліції та запросили бути свідком при визначенні ОСОБА_3 на стан алкогольного спяніння. У його присутності та іншого свідка, ОСОБА_3 відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду, на стан спяніння. Зазначив, що підписував заповнений бланк протоколу про адміністративне правопорушення. Чи підписував протокол ОСОБА_3 він не памятає. Підстав оговорювати ОСОБА_3 у нього не має, оскільки він його не знає та неприязних стосунків не має, але категорично зазначив, що в його присутності ОСОБА_3 відмовився від будь-якого медичного обстеження на стан алкогольного спяніння, однак по зовнішнім даним він зрозумів, що водій в стані алкогольного спяніння, оскільки останній не розмовляв, кивав головою та вів себе збентежено.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення, в графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 власноручне написав, що випив 100 гр. коньяку, вину свої визнав повністю, та в присутності двох свідків відмовився від будь-якого медичного обстеження на стан алкогольного спяніння.

В подальшому, відповідно до Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, працівниками поліції, згідно пояснень ОСОБА_7, ОСОБА_3 був відсторонений від керування транспортним засобом, та в останнього вилучено посвідчення водія.

Крім того, перевіркою матеріалів адміністративної справи встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, а під час провадження по справі дотримано вимог ст. 245 КУпАП. Упередженого ставлення суду першої інстанції до ОСОБА_3 не встановлено.

Більше того, ОСОБА_3 не оскаржував дії працівників поліції щодо неправомірності складеного протоколу та не звертався до них з заявою про надання направлення до закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду на стан сп'яніння водіїв.

Доводи апеляції про невиконання працівниками поліцейської роти ДПС порядку визначення стану алкогольного сп'яніння є необгрунтованими та спростовуються поясненнями свідка ОСОБА_6 та матеріалами справи, які проаналізовано вище у сукупності із положеннями чинного законодавства, оскільки апеляційний суд вважає, що на вимогу інспектора патрульної поліції ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на визначення стану алкогольного спяніння та продуття алкотестеру «Драгер», що підтверджується матеріалами справи, яким суд надав всебічну, повну та об'єктивну оцінку, що відображено у мотивувальній частині постанови.

Доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі під час судового засідання, про невручення останньому копії протоколу про адміністративне правопорушення під розписку є також не обґрунтованими, оскільки в матеріалах справи відсутня копія згаданого протоколу, тобто апеляційний суд приходить до висновку що дана копія ОСОБА_3 була вручена.

Апеляційний суд критично ставиться до доводів ОСОБА_3 про те, що суд першої інстанції не забезпечив його право на участь в судовому засіданні, оскільки це твердження не відповідає матеріалам справи.

Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що вперше справа була призначена до розгляду на 06.04.2017 року. Згідно заяви від 05.04.2017 року ОСОБА_3 просив відкласти розгляд справи у звязку з перебуванням на лікуванні.

В подальшому суд першої інстанції неодноразово сповіщав ОСОБА_3 про розгляд справи, однак останній посилаючись на хворобу, не зявлявся в судове засідання і просив відкласти розгляд справи, що підтверджує, що останній був належним чином повідомлений тричі про день та час розгляду справи.

Апеляційний суд вважає, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобовязана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які повязані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Разом з тим, вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_3 неодноразово не зявлявся в судове засідання суду першої інстанції, намагаючись затягнути розгляд справи з метою перешкоджання ухваленню несприятливого для себе судового рішення, використовуючи надані йому процесуальні права всупереч інтересам забезпечення справедливого та неупередженого правосуддя у розумний строк.

При цьому, протягом місяця, тобто з 06.04.2017 року та до 11.05.2017 року, періодично знаходячись на амбулаторному лікуванні у сімейного лікаря, ОСОБА_3 жодного разу не бажав зявитись до суду, хоча сама подія відбулась ще 23.02.2017 року.

Крім того, в квітні місяці ОСОБА_3 в черговий раз був належним чином сповіщений про розгляд справи в суді першої інстанції на 11.05.2017 року, проте в судове засідання не зявився.

Більше того, 10.05.2017 року ОСОБА_3 в третє подав заяву про відкладення розгляду справи, долучивши довідку ЛКК від 10.05.2017 року №252 в якій зазначено, якими захворюваннями він хворіє, інших відомостей про лікування ОСОБА_3 в травні станом на 11.05.2017 року не було надано ні самим ОСОБА_3 ні на запит суду (а.с.36).

Також, в даній довідці не зазначено, що ОСОБА_3 на час розгляду адміністративної справи щодо нього 11.05.2017 року перебував на лікуванні, а тому суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст.268 КУпАП, розглянув справу без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, яка належним чином повідомлена.

Крім того, районний суд самостійно зробив запит до лікарні, і станом на 11.05.2017 року головним лікарем було повідомлено, що ОСОБА_3 був виписаний 19.04.2017 року з лікувального закладу.

В той же час, вже після отримання копії постанови районного суду, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, 18.05.2017 року, останній надає апеляційному суду довідку від 15.05.2017 року без номеру, видану лікарем Олександрівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини Олександрівського районного центру ПМСД ОСОБА_8, що він з 03.05.2017 року по 15.05.2017 року знаходився на лікуванні у терапевтичному відділенні, що не відповідає довідці головного лікаря на 11.05.2017 року, якою зазначено, що останній лікувався тільки в квітні місяці.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про порушення суддею вимог ст.268 КУпАП розцінюються апеляційним судом, як безпідставні та необґрунтовані, а також як такі, які свідчать про зловживання останнім своїми процесуальними правами. Суддя надав ОСОБА_3 неодноразову можливість скористатись правовою допомогою та бути присутнім під час судового розгляду.

Виходячи з сукупності вищенаведених доказів, які були зібрані по справі, та ретельно перевірені під час апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок судді про доведеність вини ОСОБА_3 та правильним рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_3, суддя врахував характер вчиненого правопорушення, ступінь його вини та наклав на нього стягнення у межах, передбачених санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Не наведені і в апеляційній скарзі аргументовані та достатні підстави для скасування постанови судді.

Викладене свідчить, що судом першої інстанції всебічно, повно та обєктивно досліджено всі обставини справи, а тому підстав для скасування чи зміни постанови не вбачає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 11.05.2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Олескандрівського районного суду Кіровоградської області від 11.05.2017 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис)

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2