ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року суддя Апеляційного суду м. Києва Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 22 березня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 березня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати у зв'язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та дійшов хибного висновку про те, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. Розглянувши справу за відсутності ОСОБА_2, суддя таким чином фактично позбавив його можливості надавати докази про свою невинуватість та пояснення по справі.

Зазначає, що перед керуванням транспортним засобом в зазначений у протоколі час та місці ОСОБА_2 за приписами лікарів вживав лікарські препарати із вмістом етанолу, однак які не впливають на здатність керування і не знижують швидкість реакції та руху. З позиції апелянта, саме наявність в організмі ОСОБА_2 даного препарату стала причиною того, що прилад Драгер зафіксував наявність стану алкогольного сп'яніння. Проте, працівник поліції проігнорував такі пояснення водія та склав протокол про адміністративне правопорушення. Після складання протоколу ОСОБА_2 протягом 2 годин звернувся до клініки «Соціотерапія», де пройшов огляд на стан алкогольного сп'яніння, результати якого вказують на те, що він не перебував у стані сп'яніння.

За наслідком розгляду апеляційної скарги просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Просить поновити йому строк на апеляційне оскарження у зв'язку з тим, що він не був повідомлений про час та місце розгляду справи, судовий розгляд відбувся без його участі, а копія оскаржуваної постанови надійшла на його адресу лише 08.04.2017 року.

Суд апеляційної інстанції визнає обґрунтованими доводи апелянта про поважність пропуску строків на апеляційне оскарження з огляду на те, що розгляд справи відбувся у відсутності особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, та її захисника, за відсутності даних про належне повідомлення про час та місце розгляду справи. Із долученої до апеляційної скарги копії поштового конверта вбачається, що ОСОБА_2 лише 05.04.2017 року відправлено копію оскаржуваної постанови. За відсутності в матеріалах справи інших відомостей про отримання ОСОБА_2 копії оскаржуваного судового рішення, суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому задовольняє клопотання та поновлює строк на апеляційне оскарження.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_1, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_2 визнаний винуватим у тому, що він 14.02.2017 о 02 год. 10 хв. керував автомобілем НОМЕР_1, по проспекту Броварському, 18 у місті Києві в стані алкогольного сп'яніння.

Суддя визнав, що своїми діями ОСОБА_2 порушив п.2.9а ПДР України, та з огляду на те, що протягом року він притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 цього КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суддя не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставини справи про адміністративне правопорушення, у зв'язку з чим дійшов необґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні п.2.9а Правил дорожнього руху України, положення якого забороняють водіям керувати транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до положень ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Проте, як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судовий розгляд в суді першої інстанції відбувся без участі ОСОБА_2 чи його захисника, та за відсутності даних про належне його повідомлення, чим суддя фактично позбавив ОСОБА_2 як особу, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, належно реалізувати свої права під час судового розгляду, подавати докази своєї невинуватості, пояснення по суті правопорушення чи іншим чином захищати свої права.

Разом із тим, згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

В обґрунтування апеляційних вимог захисником до суду апеляційної інстанції подано висновок щодо результатів медичного огляду КМНКЛ «Соціотерапія» від 14.02.2017 року, згідно з яким станом на 4 год. 20 хв. у ОСОБА_2 ознак сп'яніння не виявлено. Також не виявлено слідів етанолу і в біологічних зразках, які відбирались у ОСОБА_2

Оцінюючи даний акт на предмет належності та достовірності, суд апеляційної інстанції отримав з КМНКЛ «Соціотерапія» дані про те, що ОСОБА_2 дійсно проходив медичний огляд на стан сп'яніння 14.02.2017 року о 04:20 год. за самозверненням, здавши біологічні зразки (аналіз сечі) для лабораторного дослідження, в яких слідів етанолу не виявлено.

Допитана в суді апеляційної інстанції лікар ОСОБА_3 підтвердила свій висновок про те, що на час огляду, зазначений у акті №001231, ОСОБА_2 ознак алкогольного сп'яніння не виявляв, за резульаьами лабораторних досліджень в сечі етанолу не виявлено.

Суд апеляційної інстанції вважає, що медичний огляд відбувся з дотриманням порядку, визначеного положеннями ст.266 КУпАП, а його висновок є належним доказом на спростування зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення даних про те, що ОСОБА_2 14.02.2017 о 02 год. 10 хв. керував автомобілем НОМЕР_2, по проспекту Броварському, 18 у місті Києві в стані алкогольного сп'яніння.

Оскільки суддя не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, його висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні п.2.9.а Правил дорожнього руху не відповідає фактичним обставинам справи, а тому є незаконним та необґрунтованим.

За наведених вище обставин постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо ОСОБА_2 - закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події адміністративного правопорушення.

З цих підстав апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 22 березня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити, за відсутністю в діях ОСОБА_2 події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз