Справа № 344/6933/17
Провадження № 33/779/307/2017
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Кишакевич Л. Ю.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2017 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області Повзло В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, захисника Мельника С.В.,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03.07.2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1,

визнано винуватим за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Цією ж постановою стягнуто судовий збір.

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді встановлено, що 24.05.2017 року о 01.15 год. по вул.Галицька, 149 в м. Івано-Франківську, ОСОБА_2 керував автомобілем «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: порушення мови, порушена координація рухів, зіниці очей не реагують на світло, та відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

На вказану постанову суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати як незаконну та необґрунтовану, провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що суд першої інстанції самостійно не встановив фактичні обставини справи, оскільки мотивувальна частина постанови повністю відповідає змісту протоколу про адміністративне правопорушення, що, на думку апелянта, є порушенням вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставин події. Апелянт посилається на те, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини події не відповідають дійсності, оскільки причину його зупинки працівники поліції пояснили як перевищення дозволеної швидкості руху, та саме з цим порушенням апелянт не погоджувався, тому підписав протокол не перечитуючи при цьому його змісту. Крім того, на думку апелянта, судом порушено його право на захист, оскільки суддя безпідставно відмовив у задоволенні його клопотання про відкладення розгляду по справі з метою залучення захисника. Крім того апелянт вказує, що висновки суду в частині його відмови від проходження огляду на стан сп'яніння є помилковими. Апелянт стверджує, що наркотичні засоби не вживав. Посилається на те, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом як того вимагає закон. Вважає, що працівниками поліції порушено процедуру проведення огляду на стан сп'яніння.

Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 роз'яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Захиснику Мельнику С.В. роз'яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП.

Свідку ОСОБА_4 роз'яснені права, передбачені ст. 272 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та його захисник Мельник С.В. підтримали доводи апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній, просили скасувати постанову судді та закрити провадження по справі за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду також пояснив, що працівники поліції зупинили його за порушення швидкості, не пропонували проходити огляд на стан сп'яніння, також були відсутні свідки.

Підтримали заявлене письмове клопотання про допит свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4

У задоволенні клопотання про допит свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 відмовлено, оскільки в матеріалах справи містяться письмові пояснення вказаних осіб.

Клопотання про допит свідка ОСОБА_4 задоволено.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши учасників справи, що підтримали внесену апеляційну скаргу, дослідивши доводи апелянта, доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Перевіривши доводи апеляційної скарги вважаю, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я.

Доведеність вини ОСОБА_2 підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 БР №221762 від 24.05.2017 року, ОСОБА_2, 24.05.2017 року о 01-15 год. в м. Івано-Франківську по вул. Галицька, буд. 149, керував транспортним засобом марки «Volkswagen » державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: порушення мови, порушена координація рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що був притягнений до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП (а.п. 1).

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - інспектором роти №2 батальйону УПП в м. Івано-Франківськ Жирковим А.В., з заповненням всіх необхідних реквізитів щодо пригоди, у присутності двох свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, пояснення яких долучені до матеріалів справи. Крім того, протокол підписаний як уповноваженою особою, так й особою, відносно якої його було складено - ОСОБА_2 (а.с. 1-3).

В протоколі містяться пояснення ОСОБА_2 наступного змісту: «поспішав додому» (а.п. 1).

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в своїх поясненнях наданих працівникам поліції 24.05.2017 року підтвердили факт відмови водія ОСОБА_2 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в медичному закладі. (а.п. 2-3).

Вказані пояснення свідків складені із заповненням всіх необхідних реквізитів, не містить довільних висловлювань або помилок, закреслень тощо, є логічними та послідовними, підписані ними, тому сумнівів у достовірності викладених у них даних немає.

Також, апелянтом не наведено жодних доводів, які б свідчили про зацікавленість чи упередженість вказаних осіб.

Допитаний в судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_4 пояснив, що того дня він перебував в автомобілі під керуванням ОСОБА_2, який підвозив його з роботи. Були зупинені працівниками поліції, які фактично обшукали транспортний засіб та його речі. Що працівники поліції зупинили транспортний засіб за порушення швидкості. Жодних свідків під час складання протоколу не було. Після огляду його відпустили і він пішов додому.

Переглядаючи справу, розцінюю вказані свідчення критично, оскільки вони спростовані сукупністю інших доказів по справі, а саме протоколом, поясненнями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Крім того, з пояснень вказаної особи вбачається, що він перебуває в дружніх стосунках з ОСОБА_2, а тому може бути зацікавлений у результатах розгляду справи.

Крім того, апелянт в апеляційній скарзі фактично підтвердив факт наявності свідків (а.с. 14), де вказав, що для пошуку свідків працівники поліції підійшли до вул. Галицька та зупинили проїжджаючий автомобіль.

Вказана в апеляційній скарзі обставина фактично спростовує пояснення ОСОБА_2 про відсутність свідків, про що він зазначає в судовому засіданні апеляційного суду, що також дозволяє критично оцінювати його твердження.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану, що передбачені у п. 3, 4 названої Інструкції.

Перевірка стану наркотичного сп'яніння щодо ОСОБА_2 проводилась працівниками поліції відповідно п. 4 Розділу І Інструкції та вимог, передбачених у ст. 266 КУпАП у зв'язку із виявленими ознаками наркотичного сп'яніння, зокрема: порушення мови, порушена координація рухів, зіниці очей не реагують на світло.

Згідно із пунктом 12 вказаної вище Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані наркотичного чи іншого сп'яніння, згідно з ознаками, визначеними у п. 4 розділу І цієї ж Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Як вбачається з матеріалів справи, працівники поліції діяли відповідно до вимог закону та після виявлення у ОСОБА_2 ознак наркотичного сп'яніння запропонували останньому пройти огляд у закладі охорони здоров'я, що вбачається з пояснень свідків.

Проте, ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду, посилаючись на те, що він поспішає додому, що вбачається зі змісту протоколу.

З наведеного вбачається, що дії працівників поліції щодо ОСОБА_2 відповідали вимогам вищевказаної Інструкції.

Оскільки, відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, суд правильно визнав, що невиконання такої вимоги з боку водія ОСОБА_2 є порушенням Правил дорожнього руху України.

Отже, за вказаних вище обставин вважаю, що у суду першої інстанції були законні підстави про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову останнього від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не встановив фактичні обставини справи, оскільки мотивувальна частина постанови повністю відповідає змісту протоколу про адміністративне правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки суддя розглядає справу в межах обвинувачення, викладеного саме у протоколі про адміністративне правопорушення, та приймає рішення про наявність або відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення на підставі обставин, викладених у протоколі.

Доводи апелянта в частині того, що він підписав протокол не ознайомлюючись при цьому з його змістом, оскільки вважав, що протокол складений внаслідок перевищення дозволеної швидкості руху, оскільки саме це, зі слів працівників поліції, була причина його зупинки, є безпідставними, оскільки працівники поліції відповідно до вимог закону надали апелянту як можливість ознайомитись зі змістом протоколу, так і його копію, про що свідчить особистий підпис останнього наступного змісту «ознайомлений, копію отримав» (а.п. 1) та розцінюю такі пояснення як спосіб захисту останнього.

Інші доводи апелянта, зокрема в частині того, що працівниками поліції було запропоновано останньому пройти тест на алкоголь, проте не надано на його прохання свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво про його повірку також не є слушними, оскільки вказане питання не є предметом розгляду в межах вказаної адміністративної справи в рамках якого розглядається питання щодо наявності в діях ОСОБА_2 ознак ч.1 ст.130 КУпАП в частині його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я.

Стосовно твердження апелянта щодо порушення його права на захист внаслідок відмови судді у задоволенні його клопотання щодо відкладення розгляду по справі з метою залучення захисника, не знайшли свого підтвердження, оскільки матеріали справи не містять жодного клопотання з цього приводу, а так само як й в постанові відсутнє будь-яке посилання на таке прохання з боку ОСОБА_2, який був присутній у суді під час розгляду справи.

Твердження апелянта про те, що неявка в судове засідання свідків та розгляд справи у їх відсутність свідчить про відсутність належних доказів його винуватості, є хибне, оскільки матеріали справи містять пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які були присутніми під час складання протоколу, та сумнівів у наданих ними працівникам поліції свідчень щодо відмови останнього від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння у медичному закладі, немає.

Крім того, жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Наявність під час складання протоколу про адміністративне правопорушення свідків не заперечується апелянтом, про що останнім чітко викладено в апеляційній скарзі, зокрема наступне: «…працівники поліції пішли до проїжджої частини дороги по вул. Галицька для пошуку свідків… Там вони зупинили проїжджаючий автомобіль…» (а.п. 14).

Вказаними свідками було підтверджено лише факт відмови, клопотань щодо виклику цих або інших свідків, останнім, згідно матеріалів справи, не заявлялось, тому суд мав законні підстави розглянути справу у відсутність названих вище свідків.

Посилання апелянта на порушення працівниками поліції процедури проведення огляду на стан сп'яніння не заслуговують на увагу, оскільки діючим законодавством є певні розмежування у процедурі проведень стану осіб на огляд щодо алкогольного та наркотичного сп'яніння.

Так, як зазначалось вище, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані наркотичного сп'яніння, працівники поліції, відповідно до п. 12 Інструкції, направляють цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я. Будь-яких інших дій, на місці зупинки транспортного засобу, поліцейськими стосовно цієї особи не проводиться.

Твердження апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення у зв'язку з тим, що працівниками поліції його не було відсторонено від керування транспортним засобом не є слушним, оскільки такий факт не спростовує його відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в найближчому закладі охорони здоров'я.

Твердження апелянта про те, що він не був доставлений до лікарні та не проводився його огляд у лікарні як підставу для визнання його невинуватим за ч. 1 ст. 130 КУпАП не є слушним, оскільки працівниками поліції було запропоновано пройти огляд в закладі охорони здоров'я та він відмовився, а відповідно до п. 8 Розділу 1 Інструкції працівники поліції не мали права його доставляти примусово, оскільки не було підстав для проведення обов'язкового огляду.

За таких обставин вважаю, що матеріалами справи доведено поза всяким розумним сумнівом факт відмови від проходження огляду ОСОБА_2 на стан наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП, відповідно до яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосований з метою виховання ОСОБА_2, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень, та при накладенні стягнення були враховані характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, та ступінь його вини.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03.07.2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло

З оригіналом згідно

Суддя В.В. Повзло