АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 602/213/17Головуючий у 1-й інстанції Радосюк А.В.
Провадження № 33/789/296/17 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1,2 ст.172-7 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2017 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Сарновський В.Я. за участю прокурора Штурми Н.В., захисника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі матеріали справи за апеляційною скаргою особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 на постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 11 серпня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.172-7 КУпАП і провадження у справі закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно постанови, ОСОБА_2 будучи заступником-виконуючим обов'язки голови шостого скликання Лановецької районної ради Лановецького району Тернопільської області, розташованої за адресою: м.Ланівці, вул.Незалежності, 19 Лановецького району Тернопільської області, маючи сьомий ранг та четверту категорію посадової особи органів місцевого самоврядування та відповідно до п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 ЗУ Про запобігання корупції (далі - Закону) будучи суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язане з корупцією, всупереч інтересам держави та територіальної громади м.Ланівці, 24 липня 2015 року при розподілі премії між працівниками Лановецької районної ради Тернопільської області, в порушення п.п.2, 3 ч.1 ст.28 Закону не повідомив у встановлених цим Законом випадках та порядку про наявність в нього реального конфлікту інтересів перед та під час видачі розпорядження №38-К «Про преміювання працівників виконавчого апарату районної ради» (в тому числі себе особисто) та вчинив дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме одноосібно без погодження із вищестоящим керівництвом видав розпорядження № 38-к «Про преміювання працівників виконавчого апарату районної ради», в тому числі себе особисто, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією відповідальність за яке передбачена ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП. Так, 26 листопада 2010 року рішенням № 6 Лановецької районної ради шостого скликання обрано заступником голови Лановецької районної ради ОСОБА_2 та розпорядженням голови Лановецької районної ради № 98-к від 01 грудня 2010 останньому присвоєно сьомий ранг четвертої категорії посадової особи органів місцевого самоврядування. 06 лютого 2015 року своїм же розпорядженням №4-к, як виконуючого обов'язки голови Лановецької районної ради, ОСОБА_2 приступив до здійснення та виконання обов'язків голови Лановецької районної ради. В липні 2015 року начальник фінансово-господарського відділу - головний бухгалтер виконавчого апарату Лановецької районної ради ОСОБА_3 на ім'я виконуючого обов'язки голови районної ради ОСОБА_2 підготував подання на преміювання працівників виконавчого апарату Лановецької районної ради, а саме ОСОБА_2 - заступника голови районної ради в сумі 3550,00 грн., ОСОБА_3 - головного бухгалтера сумі 1700,00 грн., ОСОБА_4 - начальника відділу організаційної роботи виконавчого апарату районної ради в сумі 1700,00 грн., ОСОБА_5 - заступника начальника загального відділу виконавчого апарату районної ради в сумі 1 700,00 грн., ОСОБА_6 - головного спеціаліста з юридичних та кадрових питань загального відділу виконавчого апарату районної ради в сумі 1700,00 грн.. ОСОБА_7 - радника голови районної ради в сумі 2150,00 грн.. Максимальна сума премії в сумі 3550,00 грн., вказана у ОСОБА_2. В подальшому, 24 липня 2015 року на підставі розпорядження виконуючого обов'язки голови Лановецької районної ради ОСОБА_2 № 38-к «Про преміювання працівників виконавчого апарату районної ради» премійовано наступних працівників: самого ОСОБА_2 - заступника - в.о. голови районної ради в сумі 3550,00 грн., ОСОБА_3 - головного бухгалтера сумі 1700.00 грн., ОСОБА_4 - начальника відділу організаційної роботи виконавчого апарату районної ради в сумі 1700,00 грн., ОСОБА_5 - заступника начальника загального відділу виконавчого апарату районної ради в сумі 1 700.00 грн., ОСОБА_6 - головного спеціаліста з юридичних та кадрових питань загального відділу виконавчого апарату районної ради в сумі 1700,00 грн., ОСОБА_7 - радника голови районної ради в сумі 2150,00 грн. Вказане вище розпорядження видав та підписав особисто заступник голови Лановецької районної ради ОСОБА_2, як виконуючий обов'язки голови районної ради. Згідно розрахунку нарахування премії за липень 2015 року працівнику виконавчого апарату районної ради ОСОБА_2 нараховано премії за фактично відпрацьованих одинадцять робочих днів в сумі 1696,83 грн., які пізніше разом із заробітною платою виплачено (підтверджується особистою карткою для нарахування заробітної плати ОСОБА_2І.). Таким чином, виконуючий обов'язки голови Лановецької районної ради ОСОБА_2, вчинив дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме особисто видав та підписав розпорядження № 38-к «Про преміювання працівників виконавчого апарату районної ради» у власних інтересах, на власну користь, без повідомлення сесії Лановецької районної ради чи Національне агентство з питань запобігання корупції, що підтверджується самим розпорядженням, розрахунком наданої премії та інформацією із районної ради. Зокрема, вище зазначене розпорядження ОСОБА_2 не лише видав у власних інтересах та на свою користь, а й надав собі переваги перед іншими працівниками у сумі грошового еквіваленту премії, яка становила 3550,00 грн. згідно розпорядження № 38-к «Про преміювання працівників виконавчого апарату районної ради» та фактично нараховано і виплачено за одинадцять робочих днів в сумі 1696,83 грн., коли всім іншим працівникам апарату районної ради нараховано та виплачено по 1700,00 грн. за фактично відпрацьований цілий місяць. Таким чином, при видачі розпорядження №38-к «Про преміювання працівників виконавчого апарату районної ради» в діях ОСОБА_2 виник реальний конфлікт інтересів суперечність між приватним інтересом та його представницькими повноваженнями, що вплинуло на об'єктивність та неупередженість прийняття ним рішень під час виконання зазначених повноважень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі через відсутність складу адміністративного правопорушення. Вважає, що неможливо визнавати правопорушеннями пов'язаними з корупцією здійснення діяльності особою по безпосередньому виконанні покладених на неї службових обов'язків, що продиктована відповідними нормативними приписами і ніяк не пов'язана з корисливими чи іншими особистісними діями (бездіяльністю), навіть при умові коли за таку діяльність особа отримує відповідне справедливе, благо, що є законне, наперед обумовлене та раціонально обгрунтоване за розміром. Стверджує, що його преміювання відбулось виключно в спосіб та в порядку, які встановлені вимогами законодавства. Також зазначає, що у даному випадку у нього був відсутній приватний інтерес, що виключає притягнення до відповідальності за корупційне правопорушення. Вважає, що ні в протоколі ні в оскаржуваній постанові не зазначено сукупності юридичних фактів, котрі є підставою для кваліфікації його рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме - наявність чітко сформульованого (артикульваного) та визначеного приватного інтересу, - наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення, - наявність повноважень на прийняття рішення, - наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об'єктивність або неупередженість рішення. Зазначає, що в матеріалах справи відсутнє письмове попередження його про спеціальні обмеження передбачені ЗУ Про запобігання корупції. Також звертає увагу на те, що копія рішення №393 від 26.05.2014 року котре знаходиться в матеріалах справи є підробленим, оскільки воно не збігається з оригіналом, який зберігається в Лановецькій районній раді.

Заслухавши думку захисника, який просив проводити апеляційний розгляд у відсутності апелянта, який належно повідомлений про час та місце судового засідання, а також підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, міркування прокурора, яка вважає оскаржену постанову суду законною та обґрунтованою, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.245, 251, 280 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з'ясовані всебічно, повно й об'єктивно в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що суд першої інстанції повністю дотримався вказаних вимог закону і його висновки про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1,2 ст.172-7 КУпАП, ґрунтуються на матеріалах справи та є вірними, оскільки доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_2 повністю підтверджується сукупністю належним чином оцінених та викладених в оскарженій постанові доказів.

За змістом частин 1,2 ст.172-7 КУпАП відповідальність настає у разі неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів, а також у випадку вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 28 Закону України Про запобігання корупції ОСОБА_2 зобовязаний вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

З наведеного вбачається, що особи, на яких поширюється антикорупційне законодавство, повинні вживати заходів щодо недопущення виникнення конфлікту інтересів та його врегулювання, якщо він все-таки виник.

За порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів законодавством України передбачена адміністративна відповідальність.

Зокрема, адміністративне правопорушення за ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, що інкримінується ОСОБА_2, виражається у виді: 1) неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів; 2) вчиненні дії в умовах реального конфлікту інтересів.

Пунктом 2 примітки до статті 172-7 КУпАП передбачено, що у цій статті під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їх службових повноважень.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що в ній не оспорюються встановлені судом першої інстанції обставини про те, що ОСОБА_2 виконуючи обов'язки голови Лановецької районної ради 24 липня 2015 року не повідомив про наявність в нього реального конфлікту інтересів перед та під час видачі розпорядження №38-К «Про преміювання працівників виконавчого апарату районної ради» (в тому числі себе особисто).

За вказаних обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, з яким погоджується і апеляційний суд, що ОСОБА_2, являючись відповідно до п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 ЗУ Про запобігання корупції (далі - Закону) суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме одноосібно видав розпорядження № 38-к «Про преміювання працівників виконавчого апарату районної ради», в тому числі себе особисто.

Як зазначено в мотивувальній частині вказаного розпорядження, преміювання здійснено за якісне і в повному обсязі виконання обовязків та значний вклад у загальні результати роботи за липень 2015 року.

Тобто, конкретний розмір премій працівникам виконавчого апарату в даному випадку не був наперед обумовлений відповідною радою, а визначений одноосібним рішенням керівника в межах кошторисних призначень.

При здійсненні ОСОБА_2 цих посадових обовязків у нього виник реальний конфлікт інтересів, оскільки розпорядженням №38-к визначався розмір премій не лише працівникам виконавчого апарату районної ради, але й особисто йому, в залежності від якості та обсягу виконання обовязків і вкладу кожного у загальні результати роботи. При цьому, особиста заінтересованість ОСОБА_2 у покращенні свого матеріального становища безпосередньо впливала на обєктивність та неупередженість оцінки ним результатів своєї роботи.

Також, як вбачається з матеріалів справи, діючи в умовах реального конфлікту інтересів, ОСОБА_2 видав розпорядження, за яким йому було нараховано премію у найбільшій сумі порівняно з іншими працівниками виконавчого апарату ради.

В той же час, як вірно зазначено в оскарженій постанові, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року №268 та ст.43 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні окремі питання оплати праці голів районних рад, в тому числі їх преміювання, вирішуються відповідною радою.

Як встановлено в ході судового розгляду, питання про затвердження розпорядження №38-к «Про преміювання працівників виконавчого апарату районної ради» ОСОБА_2 на розгляд сесії відповідної ради не виносив, а також з повідомленням про конфлікт інтересів у встановленому порядку не звертався.

Отже, суд першої інстанції дав належну оцінку наведеним доказам у справі і дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП, тобто неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів, а також прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Доводи апеляційної скарги, що розпорядження про преміювання видано у встановленому законодавством порядку, в межах фонду оплати праці відповідно до затверджених районною радою умов оплати праці виконавчого апарату та на підставі рішення ради трудового колективу вказаних висновків суду не спростовують, оскільки рішенням Лановецької районної ради від 06.01.2011 року №32 було визначено лише умови та межі можливого преміювання, а конкретний його розмір в даному випадку визначений одноосібним розпорядженням ОСОБА_2

При цьому, той факт, що видане розпорядження є законним і обґрунтованим, не звільняє його як посадову особу від обовязку виконувати вимоги Закону України Про запобігання корупції.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_2 не був попереджений про спеціальні обмеження щодо запобігання корупції спростовуються наявним у матеріалах справи письмовим попередженням про такі обмеження, яке підписано ОСОБА_2, а також його присягою посадової особи місцевого самоврядування (а.с.21,22), зі змісту якої слідує, що він усвідомлюючи свою високу відповідальність урочисто присягнув неухильно дотримуватися усіх законів України, а не лише тих, які письмово буде доведено до його відома. Крім того, за змістом ст.68 Конституції України незнання закону не звільняє від юридичної відповідальності.

Наведені в апеляційній скарзі твердження про те, що долучена до справи копія рішення Лановецької районної ради №393 є підробленою, виходить за межі апеляційного розгляду, оскільки ця копія стосується обставин іншого правопорушення, вчинення якого ОСОБА_2 суд першої інстанції не визнав доведеним і постанова суду в цій частині не оскаржується.

Також, в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції вірно застосував положення ч.3 ст.38 КУпАП і закрив провадження у даній справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

Таким чином обставин, які би підтверджували доводи апеляційної скарги і спростовували висновки суду першої інстанції в ході апеляційного розгляду не встановлено, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного та керуючись Законом України "Про запобігання корупції», ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 11 серпня 2017 року відносно нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_8