Номер провадження: 33/785/952/17
Номер справи місцевого суду: 523/3968/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі головуючого Копіци О.В., за участі особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 25.04.2017 року, відносно:

Астахова Дениса Олександровича, який народився 17.02.1955 року в Республіці Молдова, є громадянином Республіки Молдова, має посвідку на постійне проживання в України, яка діє безстроково, тимчасово не працює, проживає за адресою: м. Одеса, вул. Балтська дорога, 8 кв. 26

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., за наступних підстав.

16.02.2017 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Хюндай», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався по вул. Балківська-Грушевського в м. Одесі.

Порушивши п.п. 13.1, 12.3 «Правил дорожнього руху», він не обрав безпечну швидкість руху, не витримав безпечний боковий інтервал, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Вольво», реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом SCHWERNER реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 Наслідком дорожньо-транспортної пригоди стало пошкодження автомобілю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що вважає постанову суду необґрунтованою та незаконною, оскільки вона не відповідає вимогам законодавства і фактичним обставинам справи, з таких підстав:

- суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що він порушив приписи п. 12.3 та 13.1 Правил дорожнього руху, адже він насправді виконав вимоги зазначених пунктів Правил, оскільки, побачивши дії водія автомобілю «Вольво», негайно зменшив швидкість та почав подавати йому звукові сигнали, на які він не звернув уваги;

- суд першої інстанції на дав правової оцінки діям водія автомобілю «Вольво», який порушив вимоги пунктів 10.1, 10.4, 10.6 та 12.1 Правил дорожнього руху і не переконався в безпечності для інших учасників дорожнього руху, маневру, з огляду на габарити його транспортного засобу;

- суд першої інстанції порушив вимоги ст.ст. 1, 33, 247, 251, 252, 253, 254, 280, 283, 284 КУпАП, оскільки судовий розгляд був неповним і необєктивним, адже суд не навів у постанові жодних мотивів на спростування доводів його невинуватості.

За таких обставин, ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити.

Потерпілий ОСОБА_4 в судове засідання апеляційного суду не зявився, хоча про місце та час судового розгляду був повідомлений своєчасно належним чином, однак його неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити, дослідивши докази у справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновків про таке.

Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк на подачу апеляційної скарги поновлений апеляційним судом постановою від 07.06.2017 року, тому вона підлягає розгляду.

Мотивуючи свій висновок про винуватість водія ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, суддя суду першої інстанції послався на наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії БР №210052 від 13.03.2017 року, схему місця ДТП, рапорт, письмові пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та фотознімки.

При цьому, суд першої інстанції не навів зміст цих доказів і не зазначив, що саме вони доводять.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як видно з мотивувальної частини постанови судді суду першої інстанції, приписи ст. 280 КУпАП не виконані, адже суд першої інстанції правової оцінки доказам у справі не дав та не зазначив, які саме фактичні обставини справи підтверджують наведені ним докази, а які - спростовують.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 3, 4), на які суд першої інстанції послався як на доказ вини ОСОБА_2, видно, що зазначені особи не були очевидцями події, а лише підтвердили факт відмови ОСОБА_2 від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення. Це означає, що пояснення зазначених свідків не є доказами у справі по суті ДТП.

Рапорт сержанта поліції ОСОБА_9 (а.с. 6), на який суд 1-ої інстанції також послався як на доказ вини ОСОБА_2, не є доказом у справі, адже у ньому зазначено, що встановити винуватця пригоди на місці не вдалося, тому матеріали були передані у відділ слідства і дізнання.

Суд 1-ої інстанції не зазначив у постанові, які саме пояснення свідка ОСОБА_8 та водія ОСОБА_2 доводять його вину у вчиненні ДТП, адже у поясненнях, які знаходяться у матеріалах справи (а.с. 9, 10) ОСОБА_2 послідовно заперечує свою вину, зазначаючи, що ДТП сталась з вини водія автомобілю «Вольво», який, здійснюючи поворот ліворуч з лівого ряду на вул. Балківську, притиснув його автомобіль до узбіччя, зачепив правим боком контейнера і навіть цього не помітив, продовживши рух, а зупинився лише після того, як йому почали сигналити інші водії.

Аналогічні пояснення дав органу дізнання свідок ОСОБА_8

Приписами п. 10.6 Правил дорожнього руху передбачено, що якщо транспортний засіб через свої габарити або інші причини не може виконати поворот чи розворот з відповідного крайнього положення, дозволяється відступити від вимог пункту 10.4 цих Правил, якщо це не суперечить вимогам заборонних чи наказових дорожніх знаків, дорожньої розмітки та не створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. У разі потреби, для забезпечення безпеки дорожнього руху, слід звернутися за допомогою до інших осіб.

Зі схеми місця ДТП та фотознімків доданих до матеріалів справи, обєктивно випливає, що автомобіль «Вольво» з причепом є габаритним транспортним засобом, який в момент зупинки, знаходиться у трьох метрах від бордюру та лінії дорожньої розмітки, які визначають межі правої смуги для руху у даному напрямку (на вул. Балківську).

Мотивуючи правильність своїх дій під час виконання маневру, водій ОСОБА_4 пояснив (а.с. 8, 13), що він рухався по вул. Грушевського у бік вул. Розумовського в м. Одесі і за мостом повернув праворуч для зїзду на вул. Балківську, після чого продовжив рух у правій смузі. Коли він почав виїжджати з правої смуги на вул. Балківську, водій автомобілю «Хюндай» почав виконувати випередження з правого боку і не дотримавшись безпечного інтервалу, здійснив зіткнення лівою стороною свого автомобілю з середньою частиною його напівпричепа.

Аналіз пояснень водія ОСОБА_4 суперечать схемі місця ДТП та фотознімкам доданим до матеріалів справи, з яких видно, що він здійснював поворот праворуч не з правої смуги, призначеної для руху в цьому напрямку, а з лівої, адже його транспортний засіб знаходиться у трьох метрах від краю проїжджої частини дороги.

З огляду на те, що п.п. 10.6 Правил дорожнього руху дозволяє транспортним засобам, які через свої габарити або інші причини не можуть виконати поворот чи розворот з відповідного крайнього положення, відступити від вимог пункту 10.4 цих Правил, але тільки у разі, якщо це не суперечить вимогам заборонних чи наказових дорожніх знаків, дорожньої розмітки та не створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху.

Більш того, п.п. 10.6 Правил дорожнього руху передбачено, що у разі потреби, для забезпечення безпеки дорожнього руху, слід звернутися за допомогою до інших осіб.

Зазначені висновки апеляційного суду підтверджуються також висновком експертного авто-технічного дослідження №96-05/17 від 29.05.2017 року, проведено ТОВ «Пасат ОСОБА_10» наданого захисником ОСОБА_2 та дослідженого в суді апеляційної інстанції, згідно з яким:

- з технічної точки зору пояснення водія автомобіля НОМЕР_4 ОСОБА_4 в частині механізму виникнення даної ДТП є технічно неспроможними;

- з технічної точки зору пояснення водія автомобіля НОМЕР_5 ОСОБА_2 є технічно спроможними;

- з технічної точки зору водій автомобіля НОМЕР_6 ОСОБА_2 в даній дорожній обстановці мав діяти відповідно до вимог 12.3 ПДР України.

- з технічної точки зору водій автомобіля НОМЕР_7 напівпричепом «Schweriner» д/н НОМЕР_8 ОСОБА_4 в даній дорожній обстановці мав діяти відповідно до вимог п.п. 10.1 та 13.1 ПДР України.

- з технічної точки зору дії водія автомобіля НОМЕР_7 напівпричепом «Schweriner» д/н НОМЕР_8 ОСОБА_4 в даній дорожній обстановці не відповідали вимогам п.п. 10.1 та 13.1 ПДР України і з невідповідність перебуває у причинно-наслідковому зв'язку із виникненням даної ДТП.

- з технічної точки зору в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля НОМЕР_6 ОСОБА_2 невідповідностей, що перебували би в причинно-наслідковому звязку із виникненням даної ДТП, не вбачається.

Отже, під час апеляційного розгляду справи встановлено, що, здійснюючи поворот праворуч на великогабаритному транспортному засобі, водій ОСОБА_4 створив аварійну ситуацію для водія ОСОБА_2 та, не виконавши приписи п.п. 10.6 Правил дорожнього руху, вчинив зіткнення з автомобілем «Хюндай».

Згідно з приписами п.п. 13.1 Правил дорожнього руху, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Той факт, що водій автомобілю «Хюндай» дотримався зазначених вимог Правил дорожнього руху, підтверджується розташуванням транспортних засобів на схемі місця ДТП, з якої видно, що автомобіль «Хюндай» знаходиться на правій смузі для руху в напрямку вул. Балківській, а автомобіль «Вольво» - на лівій у тому ж напрямку.

Пунктами 1.3., 1.4. Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Посилання особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення та судді суду першої інстанції у постанові на порушення ОСОБА_2 вимог п.п. 12.3 та 13.1 Правил дорожнього руху є безпідставним, оскільки такий висновок спростовується аналізом матеріалів справи, наведеним вище.

Отже, відповідно до встановлених обставин справи та зазначених вище приписів Правил дорожнього руху, суд апеляційної інстанції вважає, що водій ОСОБА_2 не порушував вимоги зазначених пунктів Правил дорожнього руху, оскільки в момент, який передував ДТП, його автомобіль знаходився майже у статичному стані.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції не забезпечив повноту, всебічність і об'єктивність судового розгляду та дійшов висновку, який суперечить фактичним обставинам справи та приписам Правил дорожнього руху, тому судове рішення не може вважатись обґрунтованим і законним.

Пунктом першим статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до приписів п.2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Оскільки під час апеляційного розгляду встановлено, що у діях водія ОСОБА_2 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, постанова суду 1-шої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі, передбаченій п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 7, 251, 280, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - задовольнити.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 25.04.2017 року, - скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца