Справа № 489/3853/17 21.11.2017 21.11.2017 21.11.2017
Номер провадження: 33/784/463/17
П О С Т А Н О В А

І М Е НЕ М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Куценко О.В.

за участю секретаря Алексишинця М.П.

захисника ОСОБА_1

прокурора Кременцова А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 жовтня 2017 року, стосовно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого заступником начальника управління - начальником відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарії управління Держпродспоживслужби в м. Миколаєві, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

- якою, його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700грн.. Стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 320 грн.

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу та постанови суду 05.01.2017, перебуваючи в приміщенні управління Держпродспоживслужби в м. Миколаєві за адресою: вул. Кузнецька, 192, м. Миколаїв, займаючи посаду заступника начальника управління - начальника відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарії управління Держпродспоживслужби в м. Миколаєві під час виконання обов'язків начальника управління Держпродспоживслужби в м. Миколаєві ОСОБА_2 не повідомив свого безпосереднього керівника про наявність у нього реального конфлікту інтересів при прийнятті рішення стосовно видачі експлуатаційного дозволу суб'єкту господарювання ФОП ОСОБА_3, який являється його рідним братом, чим порушив вимоги встановлені пунктами 1,2,3 частини 1 ст.28 ЗУ "Про запобігання корупції". Так, ОСОБА_2 є суб'єктом, на якого поширюється дія цього Закону. ОСОБА_2 прийнято рішення щодо видачі ФОП ОСОБА_3 експлуатаційного дозволу для проведення господарської діяльності з виробництва та/або зберігання харчових продуктів тваринного походження та видано наказ від 05.01.2017 за власним підписом №55-о "Про видачу експлуатаційного дозволу ФОП ОСОБА_3" Факт неповідомлення ОСОБА_2 свого безпосереднього керівника про реальний конфлікт інтересів підтверджується листом в.о. начальника головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області Цигана І.М. від 11.01.2017 №14.4.4.1/97.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову, закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Мотивуючи апеляційні вимоги ОСОБА_2 вказує, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що хоча ОСОБА_3 є його братом, видача ним експлуатаційного дозволу від 05.01.2017 року не несла для нього приватний інтерес та будь яку іншу заінтересованість.

Вказує, що видаючи експлуатаційний дозвіл ФОП ОСОБА_3 він діяв об'єктивно і неупереджено та керувався виключно позитивним висновком за результатами огляду зазначеному в акті №54 від 16.12.2016 року, який був складений державними інспекторами: Гончаровим О.А. та Леуновим С.В..

Зазначає, що тільки 10.01.2017 року він дізнався, що його дії щодо видачі експлуатаційного дозволу родичу в розумінні вимог Закону України «Про запобігання корупції» трактуються потенційним конфліктом інтересів.

Звертає у вагу на те, що 17.01.2017 року ним видано наказ №105-о про анулювання експлуатаційного дозволу від 05.01.2017 року, пр. що було негайно повідомлено керівництво та заявника.

Апелянт вважає, що в його діях не було умислу на приховування наявності конфлікту інтересів та вчинення дій, які можуть бути розцінені, як конфлікт інтересів.

На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що він у судовому розгляді справи надав суперечливі пояснення щодо факту його обізнаності про видачу експлуатаційного дозволу родичу, так як свої поясненнями він надав не тільки усно, а й письмово.

Стверджує, що при розгляді даної категорії справ обов'язково має встановлюватись умисний характер вчиненого, але судом першої інстанції помилково встановлено, що при виконанні своїх службових обов'язків він діяв умисно.

Таким чином вважає, що його дії стосовно видачі Експлуатаційного дозволу від 05.01.2017 року не були скоєнні з умисною формою вини, жодних негативних наслідків його дії не спричинили, з метою усунення будь - яких припущень щодо наявності «конфлікту інтересів» в його діях ним видано наказ про анулювання такого дозволу, чому суд не надав належну оцінку.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_1 на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора Кременцова А.В. на доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний забезпечити своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне дослідження всіх обставин справи, повинен належним чином з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, встановити, чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суддя суду першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 вказаних вимог закону дотримався не в повному обсязі.

Суд з'ясував всі обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення , дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду, але, в порушення положень ч. 3 ст. 38 КУпАП, необґрунтовано піддав ОСОБА_2 адміністративному стягненню за вчинення вказаного адміністративного правопорушення.

Так, згідно матеріалів справи, ОСОБА_2 є заступником начальника управління - начальником відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарії управління Держпродспоживслужби в м. Миколаєві, тобто, виходячи з положень підпункту «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року, ОСОБА_2 є суб'єктом відповідальності за адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, і на нього поширюється дія цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 28 вказаного Закону, особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 05.01.2017, перебуваючи в приміщенні управління Держпродспоживслужби в м. Миколаєві за адресою: вул. Кузнецька, 192, м. Миколаїв, займаючи посаду заступника начальника управління - начальника відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарії управління Держпродспоживслужби в м. Миколаєві, під час виконання обов'язків начальника управління Держпродспоживслужби в м. Миколаєві, ОСОБА_2 не повідомив про наявність у нього реального конфлікту інтересів при прийнятті рішення стосовно видачі експлуатаційного дозволу суб'єкту господарювання ФОП ОСОБА_3, який являється його близьким родичем - рідним братом, чим порушив вимоги встановлені пунктами 1,2,3 частини 1 ст.28 ЗУ "Про запобігання корупції". Так, ОСОБА_2 є суб'єктом, на якого поширюється дія цього Закону. ОСОБА_2 прийнято рішення щодо видачі ФОП ОСОБА_3 експлуатаційного дозволу для проведення господарської діяльності з виробництва та/або зберігання харчових продуктів тваринного походження та видано наказ від 05.01.2017 за власним підписом №55-о "Про видачу експлуатаційного дозволу ФОП ОСОБА_3" без повідомлення свого безпосереднього керівника про наявність реального конфлікту інтересів.

Факт неповідомлення ОСОБА_2 свого безпосереднього керівника про реальний конфлікт інтересів підтверджується листом в.о. начальника головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області Цигана І.М. від 11.01.2017 №14.4.4.1/97.

Порушень при складанні даного проколу вимог ст. 256, 257 КУпАП судом апеляційної інстанції не виявлено.

Як вбачається з автобіографії ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є рідним братом останнього, тобто є його близьким родичем. 07.12.2016 року ОСОБА_3 звернувся з заявою про видачу йому дозволу. 13.12.2016 року ОСОБА_2 наказано провести позапланову перевірку ФОП ОСОБА_3 з метою встановлення його відповідності положенням ЗУ "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів".

Наказом за підписом ОСОБА_2 від 05.01.2017 на підставі заяви ФОП ОСОБА_3 та акту перевірки від 16.12.2016 видано експлуатаційний дозвіл ФОП ОСОБА_3 17.01.2017 даний дозвіл анульовано ОСОБА_2 на підставі заяви ОСОБА_3. Анулювання дозволу відбулося лише на підставі особистої заяви ФОП ОСОБА_3 Можливість самостійно врегулювати реальний чи потенційний конфлікт інтересів не звільняє особу від обов'язку повідомити про нього і не означає можливість приховувати його. Тобто, законодавцем імперативно встановлено обов'язок повідомлення особи безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

До того ж того, матеріали справи свідчать про те, що анулювання дозволу відбулося лише після того, як факт конфлікту інтересів було помічено в.о. начальником головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області Циганом І.М. , що підтверджується копією листа від 11.01.2017 №14.4.4.1/97. Тому доводи апелянта про відсутність в його діях корупційного правопорушення в зв'язку з анулюванням дозволу є безпідставними.

Посилання ОСОБА_2, на те, що він не знав що видавався дозвіл його брату є необґрунтованими і спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

Встановлені судом та зазначені в постанові докази свідчать про те, що ОСОБА_2 не повідомив у встановлених законом випадках та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів, тобто місцевий суд дійшов до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Що стосується строків накладення адміністративного стягнення, апеляційний суд приходить до висновку про порушення судом першої інстанції положень законодавства, закріплених в ст. 38 КУпАП, виходячи з наступного.

Так, ч. 3 ст. 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, може бути накладено протягом 3-х місяців з дня його виявлення, але не пізніше 2-х років з дня його вчинення.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, № 44-03/71 від 09 серпня 2017 року відносно ОСОБА_2 днем виявлення правопорушення є 27.06.2017 року.

Виходячи з наведеного, останнім днем для накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, відносно ОСОБА_2 був день - 27 вересня 2017 року включно.

Постанова судді Ленінського районного суду м. Миколаєва відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП винесена 26 жовтня 2017 року. Тобто поза межами строку накладення адміністративного стягнення, визначеного ст. 38 КУпАП.

У зв'язку з наведеним, судом першої інстанції необґрунтовано піддано ОСОБА_2 адміністративному стягненню за вчинення вказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, постанова судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 жовтня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП підлягає скасуванню із закриттям провадження в справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням на момент розгляду судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, а апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, як така, що містить вимогу про закриття провадження в справі.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 жовтня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП скасувати.

ОСОБА_2 вважати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП України.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Миколаївської області Куценко О.В.