Справа № 541/1993/17
Номер провадження3/541/675/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Сидоренко Ю.В., розглянувши матеріали що надійшли з Миргородського ВП Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, гр. України, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, офіційно не працюючого, РНОКПП 3,

за ст. 130 ч. 1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

09 вересня 2017 року о 19 годині 30 хвилин в м.Миргороді по вулиці Єрківській, 39 водій ОСОБА_1 керував автомобілем ALFA ROMEO .н.з. АА 3756 СЕ перебуваючи в стані алкогольного спяніння. Водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 (а.) ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав і пояснив, що не перебував у стані алкогольного спяніння, а вживав засоби, для лікуванні горла. В подальшому свої пояснення обґрунтував заявою поданою до суду в якій пояснив, що він звернувся зі скаргою на імя директора Департаменту охорони здоровя Полтавської ОДА ОСОБА_2 щодо обґрунтованості складених відносно нього 09 вересня 2017 року медичного огляду на стан спяніння, які були покладені в основу його винуватості за протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 0237 від 09 вересня 2017 року по ст. 130 КУпАП. За результатами розгляду такої скарги одержав повідомлення від директора Департамента охорони здоровя Полтавської ОДА ОСОБА_2 за змістом якого скаргу було задоволено, визнано не обґрунтованим висновок № 94 до відповідного Акту, на основі якого лікар ОСОБА_3П заключила про стан спяніння на момент огляду 09 вересня 2017 року. Одночасно такий висновок визнано необґрунтованим та зробленим з порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування піж впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства охорони здоровя України від 09.11.2015 року №1452/735. На підтвердження чого надав копію вищезазначеного листа (а.с.17,18), а справу просив закрити за відсутності події та складу правопорушення.

Суд, заслухавши пояснення особи, що притягається о адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи встановив наступне.

Ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підтвердження вини ОСОБА_1В до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №023712 від 09 вересня 2017 року додано Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу або швидкість реакції, складений 09 вересня 2017 року Миргородською ЦРЛ. За вказаним висновком, 09 вересня 2017 року о 20 годині 45 хвилин ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного спяніння ( а.с.2). В той же час своїм листом Департамент охорони здоровя від 17 жовтня 2017 року за вих. № М0119/2086/7614/16 висновок медичного огляду до Акту № 94 у Миргородській ЦРЛ «Стан спяніння внаслідок вживання алкоголю» необґрунтованим та встановленим з порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування пі впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.19).

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки ОСОБА_1 своєї вини не визнав, Департаментом охорони здоровя Полтавської ОДА визнано не обґрунтованим висновок № 94 до відповідного Акту, на основі якого лікар ОСОБА_4П заключила про стан спяніння ОСОБА_1 на момент огляду 09 вересня 2017 року, як зроблений з порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування піж впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства охорони здоровя України від 09.11.2015 року №1452/735, а інших доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного спяніння суду не надано, суд приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі не може бути відкритим, а відкрите підлягає закриттю, якщо в діях правопорушника відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, отже провадження у даній справі необхідно закрити.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 130, 268, 291, 294 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч. 1 ст. 130 КУпАП у звязку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подання апеляційного скарги через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на оскарження.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду ОСОБА_5