АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/553/17 Справа № 705/2660/17 Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2017 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Дмитренко М.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 31 серпня 2017 року, якою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки без оплатного вилучення транспортного засобу. Вирішено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 320 грн. 00 коп., -

в с т а н о в и в :

Згідно постанови судді суду першої інстанції, ОСОБА_3 28.06.2017 року о 05 год. 21 хв. на а/д Київ-Одеса, керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, огляд проводився за допомогою алкотестера «Драгер». Результат позитивний - 1,34 % проміле. Огляд проводився в присутності двох свідків. Своїми діями гр.ОСОБА_3 порушив вимоги п.2.9. ПДР, за що передбачена відповідальність відповідно до ч.2 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та закрити провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд не повно зясував обставини справи, порушив вимоги ст. 268 КУпАП, провівши розгляд справи без його участі, при цьому належним чином не повідомив про час та місце судового засідання. Крім того, звертає увагу суду на те, що адміністративного правопорушення, в якому суд визнав його винним не вчиняв, правил дорожнього руху не порушував.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення ОСОБА_3, який просив задовольнити апеляційну скаргу та скасувати незаконну постанову суду першої інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляція підлягає до її часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не обґрунтоване відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положення ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн., який стягується в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, суддя першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Згідно з положенням ч. 2 ст. 130 КУпАП повторне протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність в діях ОСОБА_3 складу вказаного правопорушення, що підтверджується:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 967387 від 28 червня 2017 року, згідно якого ОСОБА_3 28.06.2017 року о 05 год. 21 хв. на а/д Київ-Одеса, керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. В присутності двох свідків продув прилад «Драгер», на електронному табло якого показало 1,34 % проміле, чим порушив вимоги п.2.9. ПДР, за що передбачена відповідальність відповідно до ч.2 ст.130 КУпАП;

- даними пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, згідно яких водій ОСОБА_3 пройшов освідування на стан алкогольного спяніння за допомогою газоаналізатора «Драгер». Результат тесту 1,34 %. З результатом водій був згідний та на нього було складено адміністративний протокол за ст.130 КУпАП;

- даними роздруківки алкотестеру «Драгер», згідно якого результат тесту 1,34 %;

- даними постанови судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2016 року, згідно якої ОСОБА_3 притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно сукупності досліджених судом доказів, які узгоджуються між собою, судом вірно встановлено наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Доводи апелянта з приводу того, що суд не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване застосування стягнення, та те, що він не перебував у стані алкогольного спяніння спростовуються матеріалами справи.

Проте, відповідно до положень ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коди є дані про своєчасне сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Окрім того, у відповідності до розяснень Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 18 від 19.12.2008 року), в пункті 24 зазначено, що необхідно «звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, та їх законних представників і захисників. Суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 286 КУпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи це можливо лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і якщо від неї не надійшло клопотання про його відкладення».

Вимоги закону в цій частині судом першої інстанції не виконані.

Як вбачається з матеріалів справи, судове засідання було призначене на 31 серпня 2017 року, проте, доказів належного повідомлення ОСОБА_3 про дату та час судового засідання в матеріалах справи не має.

Суд розглянув справу 31 серпня 2017 року без своєчасного повідомлення особи правопорушника про дату та час розгляду справи, що є порушенням вимог ст. 286 КУпАП.

Відповідно до положень п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 38 КУпАП якщо справа про адміністративне правопорушення підвідомча суду(судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, тому враховуючи, що адміністративне правопорушення вчинено 28.06.2017 року, а на момент апеляційного розгляду, 05.10.2017 р., строки притягнення до адміністративної відповідальності закінчилися у звязку з чим провадження по справі відносно ОСОБА_3 підлягає до закриття на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи ці порушення засад судочинства України, які не були дотримані суддею місцевого суду, вважаю за необхідне скасувати постанову судді місцевого суду, та постановити нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_3 в скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження у справі в звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити частково.

Постанову судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 31 серпня 2017 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_3 закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя М. І. Дмитренко