н/п 3/490/3504/2017
Центральний районний суд м. Миколаєва
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 грудня 2017 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Скрипченко С.М., при секретарі Рубльовській І.В., за участю прокурора Качаун А.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки в Миколаївській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, працюючого головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

В С Т А Н О В И В:

23.11.2017 року з Управління захисту економіки в Миколаївській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України до Центрального районного суду м.Миколаєва надійшли адміністративні матеріали щодо вчинення адміністративного правопорушення пов'язаного з корупцією за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_2

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією №126 від 20.11.2017 року, з 14 листопада 2014 року ОСОБА_2 займає посаду головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби та спеціалісти органів державної виконавчої служби є державними службовцями. Частиною 1 статті 8 цього ж Закону визначено, що державні виконавці, керівники та спеціалісти органів державної виконавчої служби є державними службовцями, а тому ОСОБА_2 будучи згідно підпункту «в» (державний службовець) пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» є субєктом, на якого поширюються норми вказаного Закону.

Крім цього, відповідно до розяснень термінів статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_2 є субєктом декларування, тобто особою, зазначеною у пункті 1 частини 1 статті 3 цього Закону, яка зобовязана подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції.

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016 p., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 р. за № 961/29091 було затверджено форму повідомлення про суттєві зміни в майновому стані субєкта декларування, за якою встановлено, що повідомлення про суттєві зміни в майновому стані субєкта декларування подається ним особисто, шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції через власний персональний електронний кабінет субєкта декларування у системі Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Відповідно до «Правил заповнення форми повідомлення про суттєві зміни в майновому стані субєкту декларування», що затвердженні цим Рішенням, встановлено, що дохід, який був нарахований, але не сплачений (не отриманий), не повідомляється.

За наслідками збору доказів встановлено, що ОСОБА_2 у червні 2017 р. було нараховано заробітну плату у сумі 137 242 грн. Вказана сума складалась з основної заробітної плати в сумі 9299,35 грн. та винагороди в сумі 127 942,65 грн. Фактично виплачена сума заробітної плати за червень склала 110 479,81 грн. Останньою датою виплати зарплати є 30.06.2017 р.

Сума отриманого доходу ОСОБА_2, перевищує 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 1 січня 2017 року. Таким чином, у ОСОБА_2 після отримання доходу виник обовязок, передбачений частиною 2 статті 52 Закону, а саме у десятиденний строк з моменту придбання майна письмово повідомити про суттєві зміни у майновому стані НАЗК.

Відповідно до положень статей 251-253 Цивільного кодексу України передбачено, що строком є певний період у часі, із плином якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Він може визначатися рокам, місяцями, тижнями, днями або годинами. Його перебіг починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Тобто, у ОСОБА_2 виник обовязок повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані упродовж періоду часу з 00:00 год. 01.07.2017 р. по 23:59 год. 10.07.2017 р. шляхом заповнення відповідної форми в особистому кабінеті користувача на веб-ресурсі https://public.nazk.gov.ua.

Оглядом Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування встановлено, що ОСОБА_2 подав повідомлення про суттєві зміни в майновому стані лише 15.07.2017 р.

ОСОБА_2 в своє виправдання пояснив, що він начебто 06.07.2017 р. надіслав лист на адресу Національного агентства з питань запобігання корупції про отриманий дохід. Підтвердити направлення такого листа ОСОБА_2 не зміг. Також ОСОБА_2 пояснив, що з 30.06.2017 р. по 15.07.2017 р. не перебував на лікарняному або відпустці, що в свою чергу могло б вплинути на можливість своєчасно подати повідомлення.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав та пояснив, що 30.06.2017 року на його картковий рахунок було зараховано дві суми, а саме: 5485,98 грн. заробітної плати та 102 993,83 грн. грошової винагороди. Він знав про необхідність подавати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані після отримання доходу, що перевищує 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на 1 січня звітного періоду, проте не знав про спосіб подання такого повідомлення. 03.07.2017 року він, з метою надання достовірної інформації про суттєві зміни у майновому стані, звернувся до Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області із заявою про термінове надання йому інформації про суму нарахованої заробітної плати за червень 2017 року, у тому числі із зазначенням суми грошової винагороди, яку необхідно внести в електронний реєстр декларування. Станом на 06.07.2017 року жодної письмової відповіді на вказану заяву він не отримав, але в телефонному режимі йому повідомили запитувану ним інформацію. Після цього, 06.07.2017 року він направив простою кореспонденцією на адресу Національного агентства з питань запобігання корупції письмове повідомлення про суттєві зміни у майновому стані при отриманні ним заробітної плати за червень 2017 року у сумі 137 242,00 грн. 14.07.2017 року Головне територіальне управлінні юстиції у Миколаївській області надало йому довідку у вигляді таблиці із зазначенням нарахованої суми та перерахованої суми на карткові рахунки. 15.07.2017 року він зайшов на сайт НАЗК та подав повідомлення про суттєві зміни у майновому стані. Також зазначив, що будь-якого умислу на не подачу вказаного повідомлення або на приховання своїх доходів він не мав, тому просив закрити провадження по справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначила, що викладені ОСОБА_2 обставини свідчать про наявність поважних причин пропуску встановленого Законом часу для подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, які полягають у витребуванні відомостей, необхідних для внесення в повідомлення, що, за диспозицією ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та з урахуванням листа Вищого спеціалізованого суду України № 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року, є підставою для твердження про відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2 Тому, просила закрити провадження по справі у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні вказав, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, є доведеною, у зв'язку з чим просив визнати його винним у вчиненні вказаного правопорушення та призначити стягнення згідно санкції вказаної статті.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріли справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупційним правопорушенням є діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Суть корупційного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-6 КУпАП, полягає у неповідомленні або несвоєчасному повідомленні про суттєві зміни у майновому стані.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб'єктивної сторони даного правопорушення.

Суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 2 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у звязку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 подав повідомлення про суттєві зміни у майновому стані 15.07.2017 року.

Згідно наданих в судовому засіданні пояснень ОСОБА_2, несвоєчасне направлення електронної форми повідомлення про суттєві зміни у майновому стані було викликане витребуванням необхідних відомостей, для внесення у вказане повідомлення. Після нарахування на його картковий рахунок заробітної плати за червень 2017 року, він з метою завчасного заповнення і подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, на наступний робочий день звернувся з письмовою заявою до Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про термінове надання йому інформації про суму нарахованої заробітної плати за червень 2017 року. Лише після отримання необхідної довідки, а саме 14.07.2017 року, він заповнив та подав електронне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Вказане порушення було виявлено уповноваженими особами лише після того, як 15.07.2017 року ОСОБА_2 самостійно подав до НАЗК повідомлення про суттєві зміни у його майновому стані.

Будь-яких доказів наявності умислу ОСОБА_2 на несвоєчасне подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суду не надано.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 умислу на вчинення вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва може бути внесено протест прокурора.

Суддя С.М. Скрипченко