П О С Т А Н О В А

іменем України

22 березня 2017 року м. Київ
Суддя Апеляційного суду міста Києва Балацька Г.О. за участі:

особи, відносно якої складено протокол про адміністративне

правопорушення, - ОСОБА_1,

представника особи, відносно якої складено протокол про

адміністративне правопорушення, - захисника Гайдаша О.В.,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ГайдашаО.В. на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, непрацюючого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1.200 (однієї тисячі двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20.400 (двадцять тисяч чотириста) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Згідно з постановою, ОСОБА_1 28.11.2016, о 05 год. 20 хв., по вул. Стельмаха в м. Києві керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова). Від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився у встановленому законом порядку, повторно, протягом року, чим порушив п. 2.5 ПДР, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник Гайдаш О.В. в інтересах ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить постанову місцевого суду скасувати, винести нову, якою закрити провадження в справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

При цьому захисник вважає постанову суду незаконною, такою, що не відповідає вимогам законодавства без врахування всіх фактичних обставин справи, а зібрані по справі та досліджені в ході судового розгляду справи, на переконання захисника - не є достатніми для визнання вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення.

На обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує, що суд першої інстанції безпідставно притягнув його адміністративної відповідальності за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху, оскільки він повідомляв, що фактично не виконував функцію водія, не перебував за кермом та взагалі не здійснював жодного руху на автомобілі, що також зафіксовано на відео.

Посилається захисник і на порушення працівниками поліції п. 7 розділу І Інструкції "Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції", відповідно до якого у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Зазначає і про порушення п. 5 розділу 2 Інструкції, яким регламентовано, що перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння про порядок застосування спеціального технічного засобу та на вимогу особи надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, але доказів на виконання такої законної вимоги матеріали справи не містять.

Вислухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та в його інтересах захисника Гайдаша О.В., які підтримали доводи апеляційної скарги щодо скасування постанови місцевого суду, з прийняттям нової про закриття провадження в справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, дослідивши матеріали провадження за протоколом про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги та додатково надіслані суду апеляційної інстанції дані, слід прийти до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов'язаний, зокрема, з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, обов'язковість чого передбачає п. 2.5 Правил дорожнього руху України, повторно протягом року - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Так, згідно з поясненнями самого ОСОБА_3 під час апеляційного перегляду справи, він не заперечував обставин того, що 28.11.2016, о 05 год. 20 хв., по вул. Стельмаха в м. Києві він перебував в автомобілі НОМЕР_1.

А саме, ОСОБА_1 пояснював, що працює таксистом, додому в той день повернувся близько 4 ранку, поїв та знову спустися до автомашини, оскільки забув в ній мобільний телефон.

Сидячи в автомобілі хвилин 15, пив пиво, курив цигарки. Оскільки на вулиці було вже холодно, включив двигун та очікував, коли прогріється автомашина. В цей час до нього підійшли працівники ДСО, попросили пред'явити документи, провірили вміст багажнику. Потім приїхав другий екіпаж патрульної поліції, яким і був складений протокол про адміністративне правопорушення відносно нього-ОСОБА_1 за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння.

Свою відмову в проходженні медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин ОСОБА_1 пояснив тим, що не виконував функцію водія та не вчиняв жодного руху автотранспортом.

Як указують дані протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 486135, ОСОБА_1 28.11.2016, о 05 год. 20 хв., по вул. Стельмаха в м. Києві керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР.

З письмових пояснень свідків-понятих ОСОБА_4 та ОСОБА_4 видно, що дійсно в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу "Драгер" та у лікаря-нарколога (а.с. 3, 4).

Пояснення вказаних свідків написано ними власноручно.

ОСОБА_1 підтвердив той факт, що поняті були присутні при його відмові від проходження тестування на стан алкогольного сп'яніння, вказуючи, що один понятий був трохи молодший, другий - по старше.

Пункт 1.5 Загальних положень Правил дорожнього руху України передбачає, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

ОСОБА_1, спочатку, згідно даних рапорту, був помічений по вул. Ломоносова, де вживав алкогольні напої, а потім розпочав рух в сторону вул. Стельмаха, було прийнято рішення про його зупинку, на яку він не реагував, а та різко звернув у двір АДРЕСА_1, де за його словами він проживав.

Коли ОСОБА_1 вийшов з автомобіля, було відчутно різкий запах алкоголю, у зв'язку з чим йому і запропонували пройти тестування на визначення стану сп'яніння, від проходження якого він відмовився (а.с. 5).

Опитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він працює в Управлінні патрульної поліції в м. Києві.

28.11.2016 наряд ДСО помітив водія, який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. Вони намагались його зупинити, проте він не реагував. Потім водій заїхав у двір по АДРЕСА_1, в м. Києві, та припаркувався біля під'їзду. Водій пояснював, що не зупинявся, так як у наряду ДСО не були ввімкнені проблискові маяки. Працівники ДСО викликали патрульну службу, по приїзду якої водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння, на що останній відмовився, за результатом чого і був складений протокол про адміністративне правопорушення.

Свідок ОСОБА_6 в суді першої інстанції дав аналогічні за змістом пояснення.

Дії як працівників Державної служби охорони, так і працівників поліції - ОСОБА_1 в установленому законом порядку не оскаржував, при цьому стверджуючи, що раніше зазначених працівників правоохоронних органів - не знав та підстав обмовляти у даних осіб його-Мігалатія В.В., начебто не має.

Отже, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України повторно протягом року - є обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він фактично не виконував функцію водія та не здійснював жодного руху на автомобілі, а повернувшись додому біля 4 ранку, спустися до автомашини, оскільки забув в ній мобільний телефон, а потім, сидячи в автомобілі хвилин 15 з увімкненим двигуном, пив пиво та курив цигарки - є явно надуманими та спрямованими на уникнення ОСОБА_1 відповідальності, оскільки він в присутності свідків, у яких не має підстав його обмовляти, не заявляв, що не керував транспортним засобом, а просто відпочивав у ньому біля свого будинку.

Не ґрунтуються на матеріалах справи і доводи апеляційної скарги захисника щодо порушення працівниками поліції п. 7 розділу І Інструкції "Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції", відповідно до якого у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП чи порушення п. 5 розділу 2 Інструкції, яким регламентовано, що перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння про порядок застосування спеціального технічного засобу та на вимогу особи надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, оскільки доказів на невиконання таких вимог закону матеріали справи - не містять, а доводи захисника в цій частині носять узагальнюючий характер.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи - не встановлено.

Накладене на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення, за повторне вчинення протягом року будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті - у виді штрафу в розмірі 1.200 (однієї тисячі двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20.400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки - відповідає меті адміністративного стягнення та загальним засадам його накладення у відповідності до положень ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва Г.О. Балацька