АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 593/1524/17Головуючий у 1-й інстанції Шміло В.І.
Провадження № 33/789/408/17 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.172-7 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2017 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Сарновський В.Я. перевіривши матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Теребовлянської місцевої прокуратури Оляніцького О.С. на постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 04 грудня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою, адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст. 172-7 КУпАП закрито, у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності та відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно постанови та протоколу про адміністративне правопорушення пов'язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП слідує, що ОСОБА_2, будучи заступником голови Бережанської районної ради, Бережанського району, Тернопільської області, посадовою особою місцевого самоврядування третьої категорії посад, п'ятого рангу та відповідно до пп."в" п.1 ч.1 ст.3 ЗУ "Про запобігання корупції", суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язане з корупцією, всупереч інтересам держави та територіальної громади Бережанського району, в порушення п.2 ч.1 ст.28 вищевказаного Закону не повідомив у встановлених цим Законом випадках та порядку колегіальний орган - сесію районної ради про наявність у нього реального конфлікту інтересів перед чи під час прийняття рішення №7 "про встановлення надбавок до посадового окладу та інших виплат заступнику голови районної ради" при проведенні першого пленарного засідання першої сесії сьомого скликання Бережанської районної ради 24 листопада 2015 року, яке стосується особисто ОСОБА_2, чим вчинив адміністративне правопорушення пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Закриваючи провадження у даній справі суд виходив з того, що обвинувачення ОСОБА_2 Базується лише на світлокопії протоколу першої сесії сьомого скликання Бережанської районної ради від 24 листопада 2015 року, з цілим рядом неправильностей та недоречностей, які навіть і не могли бути включеними в порядок денний, а тому з високою ступінню ймовірності міг слугувати чорновим варіантом його виготовлення. Працівниками поліції не було зроблено жодної дії по підтвердженню чи спростуванню інформації, яка міститься в ньому. Також в судовому засіданні було встановлено, що працівникам поліції стало відомо про нібито вчинене правопорушення ОСОБА_2 24.11.2015 року, в період часу з 13.01.2017 року по 02.06.2017 року, тобто у вказаній ситуації строк накладення адміністративного стягнення сплинув, в першому випадку в квітні 2017 року, а в другому випадку в вересні 2017 року.

На вказану постанову прокурором Теребовлянської місцевої прокуратури Оляніцьким О.С. подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адмінправопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП та закрити провадження у справі у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Ознайомившись з доводами апеляційної скарги приходжу до висновку, що вона підлягає поверненню прокурору у зв'язку з наступним.

Законом України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ (1697-18) було внесено зміни до ст. ст. 7, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказані зміни, відповідно до розділу XII прикінцевих положень Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VІ (1697-18), набрали чинності з наступного дня після його опублікування, а саме 26 жовтня 2014 року.

Згідно вказаних змін, частиною другою ст.294 КУпАП передбачений вичерпний перелік суб'єктів, наділених правом оскаржувати постанову судді у справах про адміністративні правопорушення. Відповідно до змісту даної норми закону, таким правом наділені особи, яких притягнуто до адміністративної відповідальності, їх законні представники, захисники, потерпілі та їх представники.

За змістом ст.ст.7, 287 КУпАП, прокурор має право на оскарження постанов по справі про адміністративне правопорушення у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього кодексу, зокрема у справах про застосування заходів примусового характеру і пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про прокуратуру" на прокуратуру покладаються такі функції: 1) підтримання державного обвинувачення в суді; 2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом; 3) нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство та 4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені ст.26 Закону України "Про прокуратуру" та спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Таким чином, як убачається з наведених вимог закону постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена лише: особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності; її законним представником; захисником; потерпілим; його представником.

Безпідставним є посилання прокурора на ч.2 ст.250 КУпАП, оскільки нею передбачено його обов'язкову участь у розгляді судом справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-9 цього Кодексу, а не його повноваження на апеляційне оскарження рішення, постановленого за результатами такого розгляду.

Наведені в апеляційній скарзі доводи прокурора про те, що його право на апеляційне оскарження ґрунтується на системному підході до розуміння норм КУпАП суперечать положенням ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. З цих же підстав слід визнати необґрунтованими і доводи апеляційної скарги про те, що правом апеляційного оскарження в даному випадку прокурор наділений згідно з положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 55 Конституції України, що входить до розділу ІІ "Права, свободи та обов'язки людини і громадянина". Крім того, вказані норми визначають права фізичних осіб, а не держави, від імені якої діє прокурор як сторона обвинувачення.

Також, ухвалою Конституційного Суду України № 49-у/2015 від 08 грудня 2015 року, якою відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 250 КУпАП у взаємозв'язку з положеннями ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287, ч. 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями Кодексу, які не узгоджуються між собою. Усунення таких неузгодженостей, може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що на даний час прокурор не наділений повноваженнями оскаржувати постанову судді Бережанського районного суду Тернопільської області від 04 грудня 2017 року щодо ОСОБА_2, а тому у прийнятті апеляційної скарги слід відмовити, повернувши її прокурору.

На підставі наведеного керуючись ч. 5 ст. 7, ст. 287, ч. 2 ст. 294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у прийнятті апеляційної скарги прокурора Теребовлянської місцевої прокуратури Оляніцького О.С. на постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 04 грудня 2017 року та її повернути прокурору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області В.Я. Сарновський