АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Мельник В.В., за участю:

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

захисника КишеніВ.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 07 червня 2017 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП),

в с т а н о в и в:

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 07 червня 2017 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн. 00 коп.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 16 березня 2017 року, о 22 год. 30 хв., ОСОБА_2 керував автомобілем «БМВ», державний номер НОМЕР_1, по вулиці Пухівській, 2, у м. Києві, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння ОСОБА_2 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року України (надалі - Правил дорожнього руху), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк апеляційного оскарження, обґрунтовуючи його тим, що копію постанови йому вручено лише 07 липня 2017 року, постанову судді місцевого суду скасувати, та закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що з протоколу про адміністративне правопорушення та постанови судді місцевого суду не вбачається, від якого саме виду огляду на стан сп'яніння він відмовився, а пояснення свідків містять суперечності щодо цієї обставини.

Зазначав, що він не перебував у стані сп'яніння під час керування транспортним засобом, а вказані у протоколі ознаки: порушення координації рухів та порушення мови, притаманні як для стану алкогольного, так і наркотичного сп'яніння. На думку апелянта, у працівників поліції не було явних підстав вважати, що він перебував саме у стані наркотичного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів йому не пропонувався та не проводився, направлення для проходження огляду у медичному закладі йому не надавали, що, на переконання апелянта, свідчить про недотримання працівниками поліції вимог щодо встановленого законом порядку проведення огляду на стан сп'яніння.

Крім того, ОСОБА_2 посилався на порушення суддею місцевого суду вимог процесуального закону під час розгляду справи, оскільки за клопотанням його захисника не було викликано для допиту свідка ОСОБА_4, справу розглянуто у його відсутності та без належного повідомлення про дату, час та місце судового засідання.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника Кишені В.С., які просили поновити строк апеляційного оскарження та задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що клопотання про поновлення процесуального строку апеляційного оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_2 вручено 07 липня 2017 року, тоді як подано апеляційну скаргу 17 липня 2017 року.

У зв'язку з цим, вважаю обгрунтованими доводи апелянта про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про вручення ОСОБА_2 у визначений законом строк копії оскаржуваної постанови, а відтак пропущений строк підлягає поновленню.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.5 Правил, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно пункту 12 Розділу II вказаної Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджуєтьсяданими протоколу по адміністративне правопорушення від 16 березня 2017 року, у відповідності до якого, цього ж дня, о 22 год. 30 хв., ОСОБА_2 керував автомобілем «БМВ», державний номер НОМЕР_1, по вулиці Пухівській, 2, у м. Києві, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 «Правил дорожнього руху» /а.с. 2/; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 16 березня 2017 року, з яких убачається, що у присутності вказаних осіб 16 березня 2017 року о 22 год. 55 хв. ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння /а.с. 4/; письмовими поясненнями інспектора роти №3 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Києві Ніколайчука А.М. від 23 травня 2017 року, з яких убачається, що 16 березня 2017 року, близько о 22 год. по вул. Пухівській, 2, у м. Києві, під час патрулювання у складі екіпажу поліції було помічено автомобіль "БМВ", державний номер НОМЕР_1, який рухався з порушенням правил дорожнього руху, у зв'язку з чим вказаний автомобіль зупинено. Під час спілкування з водієм транспортного засобу - ОСОБА_2, помічено нервування останнього та його підозрілу поведінку, на пропозицію водія пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння у лікаря - нарколога він відмовився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків. Крім того, при поверхневому огляді водія та його автомобіля, виявлено рюкзак із речовиною рослинного походження, схожу на наркотичний засіб /а.с. 23/.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв'язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суддя місцевого суду неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, є необґрунтованими. Як убачається з оскаржуваної постанови, суддя місцевого суду дійшов висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення на підставі аналізу усіх наявних по справі доказів у їх сукупності.

Посилання апелянта на відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді місцевого суду конкретних даних про те, від якого саме виду огляду на стан сп'яніння він відмовився, ретельно перевірялися під час апеляційного розгляду, але не знайшли свого підтвердження.

Як убачається зі змісту постанови суді місцевого суду, вона відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, містить опис установлених під час розгляду справи обставин щодо відмови ОСОБА_2 від проходження огляду для визначення стану наркотичного сп'яніння, та зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП складений з дотриманням вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а тому суддя місцевого суду обґрунтовано визнав відомості, що у ньому містяться, як доказ у справі про адміністративні правопорушення.

З досліджених судом апеляційної інстанції матеріалів убачається, що, зауважень чи заперечень щодо процедури складення протоколу про адміністративне правопорушення та наведених у ньому відомостей, ОСОБА_8 не висловлював.

Відсутність у матеріалах справи про адміністративне правопорушення направлення для проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння у закладі охорони здоров'я, не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки положення ст.ст. 256, 266 КУпАП, не передбачають обов'язок уповноваженої особи долучати до протоколу про адміністративне правопорушення направлення особи для проходження медичного огляду на стан сп'яніння у закладі охорони здоров'я.

Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи про неналежне повідомлення ОСОБА_2 про час та місце судового розгляду спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення, з яких убачається, що останній повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення шляхом направлення на його адресу судових повісток від 24 березня 2017 року, 13 квітня 2017 року та 26 травня 2017 року, проте у судові засідання повторно не з'являвся /а.с.а.с. 6, 8, 24/.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції при розгляді даної справи не дотримався вимог закону в частині розгляду справи за відсутності правопорушника, то, з урахуванням усунення цих недоліків судом апеляційної інстанції та отриманих при цьому відомостей, якими підтверджуються викладені в постанові судді суду першої інстанції фактичні обставини справи та висновок про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, − такі порушення не тягнуть за собою скасування постанови.

Доводи ОСОБА_2 про порушення суддею місцевого суду порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, обумовленого відмовою у задоволенні клопотання захисника про виклик свідка ОСОБА_4, не впливають на правильність прийнятого суддею рішення, оскільки наявні в матеріалах справи докази з достатньою повнотою підтверджують факт порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Крім того, апелянтом та його захисником не наведено доказів, що вказаному свідку відомі обставин, які підлягають доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, враховуючи, що відомості про вказану особу відсутні у протоколі про адміністративне правопорушення.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги висновків судді місцевого суду не спростовують.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_2немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_2 задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Деснянського районного суду м. Києва від 07 червня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 07 червня 2017 року відносно ОСОБА_2 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва Мельник В.В.