Справа № 161/701/17 Провадження №33/773/343/17 Суддя в 1 інстанції: Ясельський І. В.
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Борсук П. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" квітня 2017 р. місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області Борсук П.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, жителя АДРЕСА_1, начальника караулу ДПРЧ № 1 у м. Києві, неодруженого, на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 березня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) грн. 00 коп.,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним за те, що 01 січня 2017 року близько 08 год. 55 хв. у м. Луцьку, на вул. Дружби Народів, 1, керував транспортним засобом Opel ASTRA, д.н.з. НОМЕР_1, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9 а Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскаржує його з мотивів невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи. Посилається на те, що докази, які прямо вказували б на керування ним автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, у справі взагалі відсутні. Зазначає, що суд взяв до уваги лише показання працівників поліції, які спровокували вказану ситуацію, а показання інших двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнав неналежними. Таким чином, стверджує, що його вина у вчиненні правопорушення є недоведеною. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

У доповненні до апеляційної скарги скаржник просить закрити провадження у справі на підставі ст. 38 КУпАП у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_2 та його захисника, які підтримали апеляцію з доповненнями у повному обсязі та просили її задовольнити, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

В силу вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом дотримано.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 495686 від 01 січня 2017 року ОСОБА_2 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що доводи апелянта не узгоджуються з іншими доказами у справі.

Зокрема, працівники поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у суді першої інстанції підтвердили перебування за кермом автомобіля саме ОСОБА_2

Таким чином, будь-які заперечення апелянта з цього приводу до уваги апеляційним судом не приймаються.

Крім того, як вбачається з акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківки приладу «драгер», ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Це стверджується і відеозаписом від 01.01.2017 року з відеореєстратора поліцейського.

Показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судом першої інстанції не було взято до уваги у зв'язку із тим, що показання свідка ОСОБА_4 суперечать вищенаведеним доказам, та він перебуває у товариських відносинах з особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а показання свідка ОСОБА_5 суд визнав такими, що не спростовують і не підтверджують винуватість ОСОБА_2 З такою позицією погоджується і суд апеляційної інстанції.

Сам ОСОБА_2 в апеляційному суді не заперечує про те, що за обставин, викладених у протоколі, перебував у стані алкогольного сп'яніння, однак керування транспортним засобом пояснює тим, що на прохання працівників поліції змушений був припаркувати автомобіль в іншому місці так, як він був припаркований у забороненому місці. В цей час працівники полції зафіксували його дії, які розцінює як провокацію щодо нього.

Так, твердження скаржника, на думку апеляційного суду, є нічим іншим, як способом уникнення першого адміністративної відповідальності, оскільки він мав можливість відмовитися від такої пропозиції або звернутися до працівників поліції або інших осіб про переміщення транспортного засобу.

За таких обставин, вважаю рішення суду першої інстанції про порушення водієм пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, правильними.

Нових доказів стороною захисту апеляційному суду надано не було.

На думку апеляційного суду, накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП урахував характер правопорушення, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, визначеного санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У відповідності до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_2 01 січня 2017 року, тому судом першої інстанції накладено на нього адміністративне стягнення у межах строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 березня 2017 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області П.П.Борсук