А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

31.07.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Животова Є.Г., з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали справи про адміністративне правопорушення, запроваджені щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, за апеляційною скаргою останнього на винесену щодо нього постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 27.03.2017,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою судді Горват Й.Й. визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з кваліфікацією його дій, як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного спяніння, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння; призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн; стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 320 грн.

Як встановлено суддею місцевого суду, 05.03.2017, біля 14 год. 35 хв., в м. Берегове, по вул. Мужайській, ОСОБА_2 керував автомобілем «Skoda Yeti», номерний знак 4AF6888, з явними ознаками алкогольного спяніння; від проходження медичного огляду на наявність алкогольного спяніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5, 2.9 «а» ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вказану постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити у звязку із відсутністю у його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що 05.03.2017 щодо нього складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 048286 за нібито вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, за порушення вимог підпункту «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху України.

Вважає, що винесена 27.03.2017 Берегівським районним судом Закарпатської області постанова про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, є протиправною і підлягає скасуванню з таких підстав.

05.03.2017, біля 14 год. 35 хв., у м. Берегові, на вул. Мужайській, його зупинили працівники Національної поліції.

Він вийшов з автомобіля та підійшов до поліцейського, який його зупинив, при розмові з яким попросив повідомити про причину зупинки його транспортного засобу, на що поліцейський почав погрожувати та звинувачувати в керуванні транспортним засобом у нетверезому стані.

ОСОБА_2 почав заперечувати, однак останній продовжував наполягати на своєму.

Після цього працівники Національної поліції, не пропонуючи ОСОБА_2 пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки його транспортного засобу, наказали йому сісти в їхній службовий автомобіль, на якому вони доставили ОСОБА_2 до Берегівської центральної районної лікарні.

Перелік закладів охорони здоровя, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоровя місцевих державних адміністрацій.

Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоровя не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоровя реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоровя.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі Порядок).

Відповідно до п.2 Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Згідно з п.3 Порядку огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоровя (в сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоровя (п.6 Порядку).

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України від 09.11.2015 № 1452/735.

Відповідно до Інструкції ознаками алкогольного спяніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Наказом МВС України від 01.03.2010 № 33 затверджено перелік технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху.

Проте, поліцейські патрульної поліції не можуть керуватися вищевказаним наказом, оскільки таким затверджено перелік технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ, якої, однак, на момент проведення огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного спяніння вже не існувало.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п.7 розд. І Інструкції).

Таким чином, у разі виявлення у водія транспортного засобу ознак алкогольного сп'яніння поліцейський повинен запропонувати такій особі пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, і лише у випадку відмови водія транспортного засобу від проходження такого огляду або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд може проводитися у найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

Однак, ОСОБА_2 ніхто не пропонував пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки його транспортного засобу, він був відразу доставлений до Берегівської центральної районної лікарні для проведення відповідного огляду, що є порушенням вимог п. 6,7 розділу І Інструкції.

З матеріалів справи вбачається, що в Берегівській ЦРЛ складено акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 05.03.2017 № 495, на підставі якого видано висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 05.03.2017, згідно яких ОСОБА_2 нібито перебував у стані алкогольного спяніння. Однак, це не відповідає дійсності, ОСОБА_2 ніхто не оглядав у лікарні.

Суд першої інстанції не зясував, чи входить Берегівська центральна районна лікарня до переліку закладів охорони здоровя, яким надається право проведення огляду на стан спяніння водіїв.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 048286 від 05.03.2017 ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, який передбачає, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У свою чергу, згідно оскаржуваної постанови, його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан алкогольного спяніння (порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху) і одночасно за керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння (порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху), що не відповідає вимогам закону, оскільки відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного спяніння виключає можливість встановлення факту керування такою особою транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

У даному випадку суд першої інстанції не мав права притягувати ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, оскільки в матеріалах справи немає доказів, які б підтверджували факт наявності алкоголю в його крові того дня.

Якщо ОСОБА_2 дійсно відмовився від проходження медичного огляду, як це зазначено в акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.03.2017 № 495, висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.03.2017 (що не відповідає дійсності), то суд мав притягнути його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння (порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху), а не за керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння (порушення вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху).

ОСОБА_2 вважає, що з наведених підстав висновки суду першої інстанції про доведеність його вини ґрунтуються на припущеннях і недопустимих доказах. Факт порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.5, п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, не доведений у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_1 на підтримання викладених в апеляційній скарзі доводів та вивчивши матеріали справи, апеляційний суд визнає, що апеляційна скарга обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно оскаржуваної постанови судді від 27.03.2017 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан алкогольного спяніння (порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху) і одночасно за керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння (порушення вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху).

Відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного спяніння виключає можливість встановлення факту керування такою особою транспортним засобом у стані алкогольного спяніння існує виключно підозра на перебування водія у стані спяніння.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.ст. 245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності; при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції не в повній мірі дотримано, враховуючи наступне.

Згідно п.7 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), відповідний огляд водія транспортного засобу проводиться в найближчому закладі охорони здоровя виключно у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським.

Аналогічне положення передбачено й ч. 2,3 ст.266 КУпАП.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів про виконання (в тому числі й послідовне) субєктом складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 від 05.03.2017 вимог вказаної Інструкції та ст.266 КУпАП пропозиції водієві ОСОБА_2 пройти відповідний огляд з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, щодо відмови водія пройти в такий спосіб огляд на стан спяніння, або його незгоду з таким оглядом (відповідні акти відсутні).

Тобто доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в цій частині є обґрунтовані та заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Судом першої інстанції дії ОСОБА_2 кваліфіковано одночасно: 1) як «керування транспортними засобами особами в стані алкогольного спяніння»; 2) так і «відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння».

Дана кваліфікація адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП неможлива, оскільки одна виключає іншу встановлена судом обставина перебування водія у стані алкогольного спяніння, як правило, підтверджується насамперед доказом щодо проходження огляду на стан спяніння, а тому особа фактично пройшла за її згодою відповідний огляд. Отже, відмова у проходженні такого огляду виключається.

З протоколу ж про адміністративне правопорушення серії БР № 048286 від 05.03.2017 вбачається лише наступна обставина ОСОБА_2 керував автомобілем в стані алкогольного спяніння, порушив п. 2.9 «а» ПДР України. Тобто взагалі не йдеться про вчинення встановленого в оскарженій ухвалі місцевого суду наступного адміністративного правопорушення «відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння; порушення п. 2.5 ПДР України».

З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння № 495 Берегівської центральної районної лікарні від 05.03.2017 вбачається, що ОСОБА_2 «категорично відмовився від алко-теста та обстеження», хоча зі вказаного вище протоколу вбачається, що ОСОБА_2 саме керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Ці обставини у своїй сукупності свідчать про недоведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки така обґрунтовується субєктом складання протоколу виключно суперечливими доказами (зазначеним вище висновком медичного огляду). Отже, оскаржена постанова судді від 27.03.2017 щодо ОСОБА_2 підлягає скасуванню з прийняттям апеляційним судом нової постанови, якою провадження у справі слід закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у звязку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 7,251,252,294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 27.03.2017 про визнання винним та накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя