Справа № 343/1344/17
Провадження № 33/779/442/2017
Категорія ч.1 ст.164 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Керніцький І. І.
Суддя-доповідач Шкрібляк
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Шкрібляк Ю.Д., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Вовка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою (далі АС) ОСОБА_2, на постанову судді Долинського районного суду від 13 вересня 2017 року, -

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1 громадянин України,?

визнаний винуватим за ч.1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у сумі 320 (триста двадцять ) грн.

З постанови судді вбачається, що ОСОБА_2 порушив порядок провадження господарської діяльності, а саме: надавав послуги по ремонту автомобілів без патентної державної реєстрації, чим порушив ч.1 ст.58, ч.1 ст.128 Господарського кодексу України, за яке встановлена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 164 КУпАП.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 350 від 19.07.2017 року ОСОБА_2 19.07.2017 року близько 13 год. 10 хв. здійснював підприємницьку діяльність без належної державної реєстрації, а саме: надавав послуги по ремонту автомобілів без патентної державної реєстрації, чим порушив ч.1 ст.58 , ч.1 ст.128 Господарського кодексу України.

У своїй АС ОСОБА_2 покликається на те, що постанова судді щодо нього є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права. Суддя належним чином не дослідив усіх обставин справи та безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності. Зазначає, що в протоколі про вчинення адмінправопорушення не вказано конкретні обставини його вчинення, не викладені обставини здійснення ним господарської діяльності. Крім цього, суддя першої інстанції в порушення вимог ст. 268 КУпАП, розглянув справу без його участі, чим позбавив його права на захист та можливості подання доказів.

Просить постанову щодо нього скасувати, закривши провадження за відсутності події адміністративного правопорушення.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 було роз'яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 заперечив свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення і пояснив, що дійсно 19 липня 2017 року до його місця мешкання, а саме, АДРЕСА_1 прийшли троє інспекторів ДФС з метою проведення фактичної перевірки. Будь-яких службових посвідчень про те, що вони є працівниками ДФС вказані особи не надали, окрім паспортів громадян України. Після цього, вони йому пред'явили наказ про проведення вказаними інспекторами фактичної перевірки господарської одиниці, розташованої за адресою АДРЕСА_1. Він переконливо працівникам ДФС пояснював, що вказаний будинок, в якому він проживає, знаходиться по АДРЕСА_1, тобто перевірка мала проводитьсь за іншою адресою, яка була вказана у наказі від 13 липня цього року. Також вказав, що зазначена в наказі та направленні господарська будівля за вказаною адресою йому не належить та жодного відношення до даної господарської оселі він не має. Після чого, всупереч наказу та направлення, службові особи вирішили провести фактичну перевірку в домоволодінні його батька. Крім того, власником вказаних господарських будівель він не являється, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Автомобілі які знаходились в гаражному приміщенні належать його товаришам, які передали вказані транспортні засоби йому на зберігання. Будь-яких ремонтних робіт даних автомобілів, він не проводив, та не отримував від цього жодного прибутку.

Крім того, вказує, що суддя, в порушення вимог КУпАП, не повідомив його про час та місце розгляду справи, а саме 13 вересня 2017 року. Висновок судді про те, що він був належним чином повідомлений про час і дату розгляду справи, на його думку є помилковим, оскільки жодних повідомлень на його адресу не надходило і усно його ніхто не повідомляв. Заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Вовка В.В., які просять скасувати постанову, а провадження закрити; перевіривши матеріали, та додані до справи документи, вважаю, що АС слід задовольнити, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.280 та 283 КУпАП, при розгляді справи про адмінправопорушення суддя зобов'язаний з'ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. В ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Вказаних вимог закону суддя першої інстанції не дотримався.

В ході апеляційного розгляду справи, знайшли своє підтвердження доводи апелянта про те, що він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи суддею місцевого суду.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положенням ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Так, згідно вимог ст. 268 КУпАП, справи про адміністративне правопорушення розглядаються у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи це можливо лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і від неї не надійшло клопотання про її відкладення,

Вимогами ч.2 ст.279 КУпАП передбачено, що під час судового розгляду суддя, окрім іншого, заслуховує осіб, які беруть участь у розгляді справи.

Вказаних вимог закону суддя не дотримався.

В мотивувальній частині оскаржуваної постанови від 13.09.2017 року зазначено наступне: «під час розгляду справи ОСОБА_2 вину не визнав та заявив клопотання про допуск до справи адвоката, однак останній на зазначену дату проведення судового засідання не з'явився».

Такий висновок судді, є необґрунтованим, оскільки як ОСОБА_2, так і його захисник - адвокат Вовк В.В. в судовому засіданні 13.09.2017 року були відсутні, і будь-яких пояснень ОСОБА_4 з приводу його винуватості не давав.

В матеріалах справи міститься розписка про те, що ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Вовка В.В. було належним чином повідомлено про день та час розгляду справи на 15 год. 00 хв. 12 вересня 2017 року, в якій останні і розписалися (а.с.28).

Однак, 12 вересня 2017 року з невідомих причин, розгляд вказаної справи не проводився.

В матеріалах справи відсутні жодні відомості щодо належного повідомлення ОСОБА_2 та його захисника про те, що розгляд справи відбудеться саме 13 вересня 2017 року.

Разом з тим, справа була розглянута у відсутність ОСОБА_2 та його захисника. Таким чином, на час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 об'єктивно не міг з'явитися в засідання суду, так як не був належним чином повідомлений про розгляд даної справи. Разом з тим, суддя не з'ясував дійсної причини неявки ОСОБА_2 в судове засідання. Розглядаючи справу без участі ОСОБА_2 та його захисника, суддя не тільки порушив право апелянта на захист, а і вимоги ст. 268 КУпАП, тому винесена ним постанова є незаконною, яка підлягає скасуванню. Згідно ч.1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) має щонайменше такі права: b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; c) захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя. Таким чином, ОСОБА_2 був позбавлений можливості реалізувати права, передбачені ст. 268 КУпАП. Щодо апеляційних вимог ОСОБА_2 скасувати постанову та закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Приймаючи рішення про визнання винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП та накладенні стягнення на ОСОБА_2, суддя допустив неповноту і однобічність у дослідженні доказів по справі та не розкрив їх суті, не дав їм належної оцінки, а лише формально вказав про них.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. В ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Так, посадовою особою, що складала протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Суддя, розглядаючи справу, повинен, дослідивши докази у справі, переконатися шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться конкретній особі у вину згідно з протоколом про адмінправопорушення та з диспозицією ч. 1 ст. 164 КУпАП, і прийти до висновку чи містять її дії, які суддя вважає доведеними, ознакам саме такого правопорушення.

Як вбачається із матеріалів справи, ці вимоги закону суддею в повній мірі дотримано не було.

Так, об'єктивна сторона правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 164 КУпАП, полягає у провадженні господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Згідно ч. 1 ст. 42 ГК України видом господарської діяльності є підприємницька діяльність, тобто самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Наведені норми законодавства при прийнятті рішення суддею суду першої інстанції не враховані.

Суддя першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, послався як на докази вчинення апелянтом адміністративного правопорушення - протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії № 350 від 19 липня 2017 року та іншими доданими до нього документами, які за своїм змістом не підтверджують його винуватість.

Однак, в протоколі про адміністративне правопорушення серії № 350 від 19 липня 2017 року зазначено, що ОСОБА_2 19.07.2017 року близько 13 год. 10 хв. здійснював підприємницьку діяльність без належної державної реєстрації, тобто надавав послуги по ремонту автомобілів без патентної державної реєстрації, чим порушив ч.1 ст.58, ч.1 ст.128 Господарського кодексу України, без посилання на прізвища власників транспортних засобів, які на переконання органу ДФС були предметом правопорушення.

Тобто, в ньому не зазначено конкретних обставин вчинення адміністративного правопорушення, не викладені дані, яким чином він здійснював господарську діяльність, де, кому та коли надавав послуги по ремонту вказаних автомобілів.

Крім того, відсутня інформація про самостійність, регулярність та тривалість діяльності ОСОБА_2, отримання від такої діяльності прибутку.

Відсутні будь-які пояснення свідків та очевидців з приводу здійснення ним господарської діяльності.

Крім цього, в матеріалах справи дійсно наявні фотосвітлини, на яких зображені: нежитлові приміщення (гараж), автомобіль марки "Мазда" червоного кольору д.н.з.НОМЕР_2; автомобіль марки «Шкода Фабія» білого кольору; пофарбованої деталі кузова автомобіля, кузов вантажного автомобіля (буса), вантажного автомобіля (буса) синього кольору, які знаходились у розібраному виді.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних інших доказів які б свідчили про самостійність, регулярність та тривалість діяльності ОСОБА_2, отримання від такої діяльності прибутку.

Крім цього, орган уповноважений на складання протоколу, зокрема посадові особи Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, всупереч вимогам закону, не встановили власників вказаних транспортних засобів і не відібрали в них пояснення, з приводу того, чи дійсно вони надавали свої автомобілі ОСОБА_2 для ремонту.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема із наказу № 1182 від 13.07.2017 року «Про проведення фактичної перевірки» та направлень на перевірку, вказано провести фактичну перевірку господарської одиниці, розташованої за адресою АДРЕСА_1. Однак, всупереч даному наказу, посадові особи Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, необґрунтовано, безпідставно, і з грубим порушенням закону провели фактичну перевірку в домоволодінні за адресою АДРЕСА_1, власником якого ОСОБА_2 не являється, що підтверджується ксерокопією витягу з Деравного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Таким чином, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надані відповідною посадовою особою Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, а саме протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії № 350 від 19 липня 2017 року (а.с. 3) та додані до нього документи, зокрема: даними копії акту №153/09-19-13-07/НОМЕР_1 від 14.07.2017 року, складеного головним державним ревізором-інспектором Лазаревич І.Я., відповідно до якого ОСОБА_2 відмовився від підписання та отримання протоколу про адміністративне правопорушення; даними копії довідки за №786/09-19-13-07/НОМЕР_1 від 28.07.2017 року Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, в якій містяться дані, про те що у період перевірки з 19.07.2017 року по 28.07.2017 року в нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_2 здійснював підприємницьку діяльність без належної державної реєстрації, а саме: надавав послуги по ремонту автомобілів без патентної державної реєстрації, чим порушив ч.1 ст.58, ч.1 ст.128 Господарського кодексу України. На момент проведення перевірки за вказаною вище адресою знаходилося три автомобілі в розібраному виді, в тому числі автомобіль марки «Мазда» д.н.з.НОМЕР_2, які не належать ОСОБА_2 та власнику домоволодіння громадянину ОСОБА_6.; доданих світлин нежитлового приміщення (гаража), доходжу висновку, що така сукупність доказів є недостатньою для доведення винуватості ОСОБА_2 поза всяким розумним сумнівом.

Основними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, є, крім інших, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Таким чином, за вказаних обставин суд не має права з власної ініціативи у будь-який спосіб збирати докази винуватості особи.

Крім того, відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Вказані положення Конституції України поширюються на доведення винуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП.

Аналізуючи фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та доданих до нього документів, вважаю, що відсутня об'єктивна можливість прийти до однозначного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Невідповідність змісту протоколу про адміністративне правопорушення приписам ст. 256 КУпАП та неповнота допущена при зібранні працівниками Головного управління ДФС в Івано-Франківській області матеріалів адміністративного провадження, унеможливлюють доведення винуватості ОСОБА_2 судом.

Відтак, висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП, а саме провадження господарської діяльності без належної державної реєстрації, тобто надавав послуги по ремонту автомобілів без патентної державної реєстрації, чим порушив ч.1 ст.58 , ч.1 ст.128 Господарського кодексу України, за обставин, зазначених у протоколі, є помилковими, оскільки не підтверджуються достовірністю зібраних доказів та відсутністю інших.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні будь-які достовірні докази про вчинення апелянтом зазначеного адміністративного правопорушення, приходжу до висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

За таких обставин, АС ОСОБА_2 підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Долинського районного суду від 13 вересня 2017 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, тобто на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області Ю.Д. Шкрібляк