Справа № 359/4327/17 Головуючий у І інстанції Вознюк С. М.
Провадження № 33/780/647/17 Доповідач у 2 інстанції Гайдай
Категорія 147 07.07.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 липня 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської області Гайдай Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканку АДРЕСА_1

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути із ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 320 грн.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 притягнута до адміністративної відповідальності за те, що 02 травня 2017 року о 01 годині 00 хвилин в с. Сошників Бориспільського району Київської області, по вул. Іванова, керувала транспортним засобом, автомобілем марки «Ghery Beat» д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння остання відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2017 року скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що розгляд її справи було здійснено судом у порушення ст. 277-2 КУпАП та ст. 268 КУпАП, оскільки суд визнав її належно повідомленою особою про дату та місце розгляду справи, а насправді вона не була належним чином повідомлена про дату та місце розгляду справи, внаслідок чого, вона прибула не в той корпус Бориспільського міськрайонного суду Київської області. Такий розгляд позбавив її можливості реалізувати свої права, зокрема, дати пояснення, заявити клопотання про допит свідків і т.д.

Апелянт вказала, що в протоколі складеному відносно неї за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП вказано, що вона відмовилася від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку. Натомість, належним і допустимим доказом відмови водія від проходження огляду на стан сп'яніння є направлення водія на огляд (додаток 1 до Наказу МВС України 09.11.2015р. № 1452/735В). Наявність направлення є важливим документом, оскільки достовірно визначає місце, час його видачі, тобто доказує час вчинення відмови від медичного огляду, що підлягає доказуванню і є складовою змісту протоколу, визначеною ст. 256 КУпАП. Їй, як водію, не був виданий акт направлення на огляд в заклади медичної охорони.

Апелянт зазначила, що по факту запис вона зробила через те, що працівники поліції сказали їй написали, що вона випила пляшку пива і вони не будуть забирати на штраф майданчик її авто та сказали, що оскаржити постанову вона зможе в суді. У драгер вона дихати не хотіла, бо на ньому вже була встановлена трубка і від працівників поліції вона вимагала встановити нову, але їй відмовили.

Таким чином, апелянт вважає, що надані до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП містять суттєві суперечності та неточності, що можуть свідчити про те, що протокол про адміністративне правопорушення, складений з порушенням вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції та КУпАП.

Крім того, апелянт зазначила, що про існування оскаржуваної постанови дізналася лише 16 червня 2017 року і фактично не знала про те, що вона була постановлена 02 червня 2017 року. Вважає, що встановлений законом строк на подачу апеляційної скарги на оскаржувану постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області нею пропущено не було.

Про час, дату і місце судового засідання ОСОБА_2 була повідомлена належним чином, однак до суду апеляційної інстанції не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на даних, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 187830 від 02.05.2017р. та в письмових поясненнях ОСОБА_2, в яких остання вказала, що керувала автомобілем в стані алкогольного сп'яніння та від проходження огляду на стан сп'яніння відмовилась, оскільки свою вину визнає, з чим повністю погоджується і суд апеляційної інстанції.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальності за даною нормою підлягають особи, які керують транспортним засобом та які відмовились від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп'яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп'яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп'яніння чи перебування під дією лікарських засобів працівниками поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовилась в присутності двох свідків.

Достатніх доводів і належних доказів, які б спростували правильність висновків суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційна скарга не містить.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про порушення працівниками поліції порядку направлення водія на огляд для встановлення стану сп'яніння - є безпідставними.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 року N 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за N1413/27858, виданої на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року N 1103 "Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Твердження ОСОБА_2 про те, що судом першої інстанції було порушено її право дати пояснення, заявити клопотання про допит свідків, є необґрунтованими та не є підставою для скасування судового рішення, оскільки ст. 268 КУпАП визначений вичерпний перелік категорій справ про адміністративні правопорушення, у розгляді яких передбачає обов'язкову участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і ст. 130 КУпАП до цього переліку не входить.

Крім того, права, які на думку ОСОБА_2 були порушені під час розгляду справи в суді першої інстанції, остання могла реалізувати під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, однак таким правом не скористалася, оскільки у судове засідання апеляційного суду не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Київської області Р.М. Гайдай