Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/4811/17 Головуючий у 1-й інст. Стріжакова Г. В.
Категорія ч.1ст.130 КУпАП Доповідач Шевченко В. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року м. Житомир

Суддя Апеляційного суду Житомирської області Шевченко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1, 22.02.1971року народження, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,

на постанову Богунського районного суду міста Житомира від 09 червня 2017 року,

за участю захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності адвоката ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Богунського районного суду міста Житомира від 09 червня 2017 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 320 гривень 00 коп.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 27.04.2017 року о 23-57 год. керував автомобілем НОМЕР_1, по вул. Перемоги, 16 у м. Житомир в стані алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити у звязку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що постанова Богунського районного суду м. Житомира від 09 червня 2017 року є незаконною, необґрунтованою, винесеною без повного дослідження доказів. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 147085 від 28.04.2017 року складений з порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015року №1452/735 ( далі Інструкція), а тому не може бути належним доказом по вказаній справі. Зазначив, що протокол було складено 28.04.2017 року за адресою: Житомирський район, с. Зарічани, Бердичівське шоссе, 5, а адміністративне правопорушення вчинено 27.04.2017 року в м. Житомирі по вул. Перемоги, 16, тобто місце та час вчинення правопорушення відрізняються від місця та часу складення протоколу про адміністративне правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено ознаки алкогольного сп'яніння та не вказано свідків, які б підтвердили факт перебування його у стані спяніння за кермом та здійснення його огляду на стан спяніння, що є обовязковим для такого виду протоколів. Зазначив, що працівником поліції було порушено порядок огляду на стан спяніння і оформлення його результатів, оскільки ним не було проведено попереднього огляду на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів.

Послався на те, що висновок лікаря щодо результатів медичного огляду на стан алкогольного спяніння є недійсним, оскільки складений з порушенням вимог зазначеної Інструкції. Так, огляд у закладах охорони здоров'я щодо виявлення стану сп'яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров'я, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством, однак в матеріалах відсутні такі відомості. Крім того зазначив, що запис лікаря «перебуває у стані алкогольного спяніння» не може породжувати юридичних наслідків для особи, тому що обовязкове використання в закладах охорони здоровя для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, повинно підтверджуватися сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Зазначив, що під час винесення оскаржуваної постанови було порушено принцип таємниці нарадчої кімнати, оскільки до нарадчої кімнати при прийнятті рішення по вказаній справі заходив помічник судді, що є грубим порушенням встановлених вимог та є підставою для скасування прийнятого рішення.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 245, 278, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням вимог ст.ст.251, 252, 283 КУпАП в постанові суду зазначаються опис обставин, установлених при розгляді справи, докази та дається їм належна оцінка в їх сукупності.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за зазначених у постанові обставин, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених судом доказах.

Так, за змістом ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність наступає за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Хоча ОСОБА_1 й заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, доводи його апеляційної скарги про те, що постанова суду є необґрунтованою та його притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, апеляційний суд визнає безпідставними.

Правильність висновку суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 147085 від 28.04.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_1 27.04.2017 року о 23-57 год. керував автомобілем НОМЕР_1, по вул. Перемоги, 16 у м. Житомир в стані алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України. Огляд на стан спяніння, у встановленому законом порядку, проводився у лікаря-нарколога Обласного наркологічного диспансеру Житомирської обласної ради. Висновок перебував у стані алкогольного спяніння. Зазначений протокол відповідно до вимог закону посвідчений підписом посадової особи, яка складала протокол інспектором роти №4 БУПП у м. Житомирі ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_3, а також підписом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, який будь-яких заперечень щодо викладених в протоколі обставин не зазначив.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, зі скаргами на дії працівників поліції ОСОБА_1 не звертався, їх дії при складанні протоколу не були визнані неправомірними.

Отже, доводи апелянта стосовно того, що протокол про адміністративне правопорушення було складено в порушення вимог Інструкції є неспроможними.

Посилання апелянта на те, що місце та час вчинення правопорушення відрізняються від місця та часу складення протоколу про адміністративне правопорушення, на правильність висновків суду не впливають, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, адміністративне правопорушення було виявлено 27.04.2017року о 23.57, а протокол щодо нього складений після проходження ОСОБА_1 в установленому законом порядку огляду на стан спяніння 28.04.2017року о 00.40, відповідно до якого підтверджено перебування особи у стані алкогольного спяніння ( а.с.1,2).

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, ґрунтується також на дослідженому судом висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння №352 від 28.04.2017 року (а.с.2). Огляд на стан спяніння, у встановленому законом порядку, проводився у лікаря-нарколога Обласного наркологічного диспансеру Житомирської обласної ради, тобто у закладі охорони здоровя, якому відповідно до статті 266 КУпАП надано право на його проведення. Висновок перебував у стані алкогольного спяніння .

Зі змістом вказаного висновку ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його підпис, будь-яких зауважень або заперечень з приводу зазначених у ньому відомостей не надавав.

Доводи апелянта стосовно того, що медичний висновок складений з порушенням вимог чинного законодавства у відсутність поліцейського і без попереднього огляду працівниками поліції за допомогою спеціальних технічних засобів, що свідчить про відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, апеляційний суд вважає безпідставними.

На відеозаписі з нагрудного відеореєстратора працівників УПП в м. Житомирі зафіксовано обставини проведення медичного огляду на стан спяніння ОСОБА_1 у Житомирському обласному наркологічному диспансері, який проводився лікарем закладу охорони здоровя відповідно до вимог Інструкції у присутності працівника поліції - інспектора роти №4 БУПП у м. Житомирі ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_4 та засвідчено результат алкогольного спяніння - 1,26 проміле.

Отже, не проходження ОСОБА_1 попереднього огляду на стан спянніння за допомогою спеціальних технічних засобів працівниками поліції, не свідчить про недійсність висновку щодо результатів медичного огляду, складеного відносно нього лікарем-наркологом у присутності поліцейського.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги, які ставлять під сумнів те, що лікар-нарколог, який проводив огляд на стан спяніння ОСОБА_1, не мав право складати висновок, оскільки для цього необхідно пройти тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством, висновків суду не спростовують, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, огляд проводився лікарем закладу охорони здоровя, якому відповідно до вимог ст.266 КУпАП надано право на проведення такого огляду.

Зазначені обставини спростовують і доводи апелянта, які ставлять під сумнів наявність сертифіката відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, який був використаний під час огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння.

Апеляційний суд не може погодитись і з доводами апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, автомобіль не рухався, двигун був вимкнений.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що такі доводи спростовуються матеріалами справи, а саме копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БР №452165 від 28.04.2017 року, згідно якої встановлено, що ОСОБА_1 о 23 годині 57 хвилин 27.04.2017 року керував автомобілем НОМЕР_1, по вул. Перемоги, 16 м. Житомира, у якого в темну пору не були ввімкненні фари ближнього (дальнього) світло фар, чим порушив вимоги п.19.1 ПДР. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за дане правопорушення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Вказана постанова набрала законної сили і оскаржена ОСОБА_1 не була, що під час апеляційного розгляду підтвердила захисник ОСОБА_2

Посилання апелянта, що при винесенні оскаржуваної постанови було порушено принцип таємниці нарадчої кімнати є безпідставним та не підтверджується жодним доказом.

Доводи апелянта щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції, спростовуються матеріалами адміністративної справи, з якої вбачається, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, надав належну правову оцінку кожному доказу з точки зору їх достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не наведено інші, не досліджені судом докази, якими б спростовувались висновки суду першої інстанції. Не надано таких доказів і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що судом при розгляді адміністративної справи були порушені вимоги закону, які б призвели до неправильного її вирішення.

Постанова суду є законною, обґрунтованою, норми матеріального та процесуального права судом були застосовані правильно, а тому підстав для зміни чи скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду міста Житомира від 09 червня 2017 року відносно ОСОБА_1 без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДЯ В.Ю. ШЕВЧЕНКО