АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/388/17 Справа № 706/1662/16-п Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2017 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Биба Ю.В., за участі особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Христинівського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2017 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Христинівського районного суду Черкаської області від 23.12.2016 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

З постанови районного суду вбачається, що ОСОБА_3 30.11.2016 близько 16 год. 30 хв. керував автомобілем ВАЗ 2101 р.н. А1781ЕІ в м. Христинівка по вул. Шкільна в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.1 ПДР України.

Також ОСОБА_3, 30.11.2016 близько 16 год. 30 хв. керуючи автомобілем ВАЗ 2101 р.н. А1781ЕІ в м. Христинівка по вул. Шкільна, не врахував дорожньої обстановки та безпечної швидкості руху, виїхав на узбіччя, де допустив наїзд на перешкоду паркан, в результаті ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 12.1 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, фактично оспорюючи обставини визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, порушує питання про скасування постанови суду першої інстанції через неповноту судового розгляду, що призвела до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

Апелянт зазначає, що працівниками поліції безпідставно, з власних неприязних відносин, складено щодо нього протокол про адміністративне правопорушення, оскільки за кермом був не він, а його знайомий. При цьому, звертає увагу, що транспортний засіб, який йому не належить, не рухався, а стояв нерухомо на місці.

Вказує, що свідків складання протоколу щодо нього не було, чим порушено вимоги КУпАП., на що не звернув увагу суд першої інстанції при визнанні його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення.

Крім того вказує, що суд не повідомив його належним чином про час та дату судового розгляду, розглянув справу за його відсутності, чим позбавлено його права спростовувати факти наведені в протоколі та надавати докази його невинуватості у вчиненні правопорушення.

Також, просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки вважає його пропущеним з поважних причин, оскільки він не був присутній під час розгляду протоколу судом першої інстанції, копії постанови йому направлено не було, а про зміст винесеного по справі рішення він дізнався лише 04.02.2017.

В доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_3 також оскаржує, окрім іншого, факт притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, вважаючи вказане рішення суду передчасним та незаконним. При цьому, апелянт, посилаючись на ті самі факти що й в апеляційній скарзі, зазначає про застосування до нього працівниками поліції недозволених методів працівниками поліції, зокрема нанесення йому ударів гумовими кийками по ногам при відмові від проходження тесту на стан спяніння.

Заслухавши думку ОСОБА_3 про задоволення в повному обсязі його апеляційних вимог, та його пояснення, що автомобілем керував не він, а його товариш ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи і обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що вона до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КПК України, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також, якщо у поновленні строку відмовлено.

За змістом ст. 289 КУпАП, в разі пропуску встановленого строку на оскарження постанови судді з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається зі змісту постанови та апеляційної скарги, ОСОБА_3 не був присутній в ході судового розгляду справи, а про зміст винесеного по справі рішення дізнався лише 04.02.2017, а тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Що стосується доводів апелянта про те, що його не було належним чином повідомлено про час та дату судового розгляду, не відповідає дійсності, оскільки відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 18) 15 грудня 2016 року на адресу ОСОБА_3, яка зазначена в протоколах про адміністративні правопорушення, які ним підписані особисто, направлена повістка про виклик на 23.12.2017 року. Вказане рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося до суду 23.12.2016 року. Крім того, протоколи про адміністративні правопорушення складені 30 листопада 2016 року, адміністративна справа надійшла до суду 13.12.2016 року, та розглянута 23.12.2016 року. Тобто у ОСОБА_3 було достатньо часу, для того, щоб зявитися до суду першої інстанції, та дізнатися про хід розгляду адміністративної справи відносно нього.

Посилання апелянта на те, що транспортний засіб, який йому не належить, не рухався, а стояв нерухомо на місці, та за його кермом перебував не він, а його знайомий, не відповідають дійсності, та спростовуються матеріалами адміністративної справи, а саме:

- протоколами про адміністративне правопорушення №690832 та № 690830, відповідно до яких ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1;

- поясненнями ОСОБА_5 (а.с. 14), яка чітко вказала, що саме ОСОБА_3 в стані алкогольного спяніння, самовільно вигнав з гаража автомобіль НОМЕР_1, який належить на праві власності її співмешканцю, та разом із своїм знайомим на імя Сергій поїхав у невідомому напрямку. В свою чергу Сергій через 20 хвилин повернувся, сказав що ОСОБА_3 на автомобілі потрапив у ДТП.

Крім того, сам ОСОБА_3, на підтвердження своїх доводів викладених в апеляційній скарзі, жодних підтверджуючих документів не надає, що дає підстави вважати, що дії останнього спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності. Пояснення в апеляційному суді апелянта в тій частині, що автомобілем керував не він а ОСОБА_4, суперечать матеріалам справи, зокрема поясненнями і самого ОСОБА_4, який зазначив, що автомобілем керував невідомий йому чоловік.

За таких обставин місцевий суд правильно встановив фактичні обставини вчиненого ОСОБА_3 правопорушення, довів його провину в ньому і надав належну оцінку його діям із застосування відповідного адміністративного стягнення.

Рішення суду про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності достатньо вмотивоване, обґрунтоване і переконливе. Адміністративне стягнення місцевим судом накладено з дотриманням правил, передбачених вимогами ст. 33, 34, 35 КУпАП з урахуванням всіх обставин справи з огляду на вчинення ДТП в стані спяніння та особи правопорушника, є розмірним до вчинених ним двох правопорушень і справедливим. Також є мінімально можливим, щодо строку позбавлення керування за ч.1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Строк на апеляційне оскарження ОСОБА_3 поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Христинівського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2017 року залишити без задоволення, а постанову Христинівського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2017 року щодо ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Биба