АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/901/17 Головуючий у І-й інстанції - Дружинін К.М.
Справа № 204/4642/17 Суддя-доповідач - Кононенко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2017 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 16 серпня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, ОСОБА_2, 23.07.2017 року о 22 годині 15 хвилин, керував автомобілем НОМЕР_1, по пр. Богдана Хмельницького в м. Дніпро, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, при цьому на вимогу працівника поліції, в присутності свідків відмовився від проходження медичного огляду, для встановлення стану сп'яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, постанова суду винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд неповного з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване та надто суворе застосування стягнення як вид покарання за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що автомобіль був припаркований біля помешкання ОСОБА_3 та не рухався.

В судове засідання апеляційного суду, ОСОБА_2 двічі не з'явився, про поважні причин своєї неявки не повідомив, а оскільки останній належним чином повідомлений про місце, час та дату слухання справи, тому у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути подану апеляційну скаргу без його участі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Так, даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 208525 від 23 липня 2017 року який відповідає вимогам ст.. 256 КУпАП та складений уповноваженою особою у присутності двох свідків з відміткою про відмову ОСОБА_2 від підпису в протоколі; рапортом працівника поліції, в якому також викладені фактичні обставини скоєного ОСОБА_2 правопорушення; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, згідно яких, водій ОСОБА_2, в їх присутності останній відмовився від проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» та підпису у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вищезазначені свідки, засвідчили відмову ОСОБА_2, від проходження медичного огляду, що є підтвердженням об'єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Об'єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в поясненнях свідків та достовірність викладених обставин в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Посилання ОСОБА_2 стосовно того, що він не керував автомобілем, а автомобіль знаходиться у нерухомому стані, матеріалами справи не знайшли свого підтвердження. Так, як вбачається з пояснень ОСОБА_3, ОСОБА_2. приїхав до неї на автомобілі ВАЗ 2109 перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння.

Крім того, в апеляційній скарзі, ОСОБА_2, зазначає, що в ході гострої розмови із ОСОБА_3 вони пройшлись до найближчого магазину, де ним було придбано та вжито пляшку пива.

На переконання апеляційного суду, те що ОСОБА_2, вжив пляшку пива та продовжив розмову в салоні автомобіля, не виключає факт керування автомобілем що в даному випадку не спростовано і рапортом інспектора поліції, так і в апеляційній скарзі.

Зазначений висновок, узгоджується і з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, де в п. 27 Постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року зазначено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Та, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, а твердження, щодо не перебування у зазначеному стані, ОСОБА_2, в апеляційній скарзі не спростовано.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 16 серпня 2017 року щодо ОСОБА_2, за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: О.М. Кононенко