АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ігнатов Р.М., за участі:

захисника − Єсауленка П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в міста Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 02.08.2017, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати оскаржувану постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 02.08.2017, закривши провадження по справі. Викликати та допитати свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Звільнити ОСОБА_3 від сплати судового збору.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_3 посилається на те, що ані в протоколі про адміністративне правопорушення, ані в постанові не зазначено місця та час відмови від проходження огляду на стан сп'яніння. Не вказано також, що ОСОБА_3 поліцейський пред'явив вимогу пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп'яніння, в той час коли в протоколі і в постанові не зазначено від проходження якого саме огляду: на стан алкогольного, чи на стан наркотичного сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Поліцейські на підтвердження факту керування ОСОБА_3 не надали суду жодного доказу. На переконання апелянта, суд безпідставно визнав існуючі по справі пояснення свідків доказами, оскільки вони були заздалегідь надрукованими бланками і які, як стверджує ОСОБА_3 містять сумнівні дані. Крім того, поліцейськими не було складено направлення до медичного закладу згідно «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», вказані в протоколі ознаки сп'яніння не відповідають наркотичним. На думку апелянта, працівники поліції були зобов'язані доставити його до медичного огляду. Проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння не входить до компетенції поліцейського, а тому поліцейський не може фіксувати відмову від проходження такого огляду. Як наголошує в апеляційній скарзі ОСОБА_3 він не відмовлявся надати зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження лікарю.

Окремо в апеляційній скарзі вказується, що ОСОБА_3 ніколи не притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння, ніколи в житті наркотиків не вживав, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, має дружину та двох малолітніх дітей, використання транспортного засобу вкрай необхідне як для апелянта, так і для його сім'ї, а його позбавлення - тягне за собою негативні наслідки.

Згідно протоколу серії БР №149936 від 13.07.2017, ОСОБА_3 13.07.2017 об 11:15 год. в м.Києві по вул.Ольжича, 5 керував автомобілем «Hyundai Tucson» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння: порушення координації рухів, виражене тремтіння рук, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, який підтримав наявну апеляційну скаргу та просив суд закрити провадження по справі у звязку з відсутністю події адміністративного правопорушення, дослідивши за участі захисника матеріали справи і існуючий відеозапис з нагрудної камери поліцейського, з'ясувавши питання, які виникли під час такого дослідження, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд вважає апеляційні вимоги такими, які не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

ОСОБА_3 в судове засідання двічі не з'явився. В суді апеляційної інстанції представлений захисником − адвокатом Єсауленком П.М., який в свою чергу повідомив, що ОСОБА_3 повідомлений про дату, час та місце розгляду його апеляційної скарги, до суду не з'явився по сімейних обставинах та просив розглядати матеріали за його відсутності.

Що стосується безпосередніх доводів апеляційної скарги, то апеляційний суд керується слідуючим.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №149936 від 13.07.2017 (а.с. 1), поясненнями свідків (а.с. 2), відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, згідно яких 13.07.2017 ОСОБА_3 керував автомобілем «Hyundai Tucson» д.н.з.НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння і відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку в присутності двох свідків. Зазначені докази є належними, допустимими та достатніми, з огляду на що суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Натомість, твердження апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 інспекторами поліції не було висунуто вимогу пройти у встановленому законом порядку огляд на стан сп'яніння є неспроможними та такими, які спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери поліцейського від 13.07.2017, на якому зафіксовано як ОСОБА_3 при двох свідках на пропозицію інспектора поліції відмовляється проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Доводи апеляційної скарги, які ставлять під сумнів допустимість пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, як доказів по справі, − суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, поза як дані пояснення містять: дату відібрання пояснень; вказівку на прізвище, ім'я та по-батькові осіб, які їх надавали та особи, яка їх відібрала; підписи самих свідків та особи, яка відібрала пояснення; зазначено серію протоколу та особу, відносно якої такий протокол складався. В той же час, що стосується посилань ОСОБА_3 про те, що дані пояснення було надруковані на бланку, то суд виходить з того, що закон не забороняє використовувати бланки для відібрання пояснень співробітниками поліції.

Безпідставними апеляційний суд також вважає твердження ОСОБА_3, викладені в його апеляційній скарзі, які стосуються незазначення в протоколі та в оскаржуваній постанові місцевого суду місця та часу відмови від проходження огляду на стан сп'яніння, а також від проходження якого саме огляду він відмовився. Зазначене спростовується змістом самого протоколу про адміністративне правопорушення та постановою суду.

Щодо посилань апелянта на про те, що поліцейські на підтвердження факту керування ОСОБА_3 не надали суду жодного доказу, суд апеляційної інстанції виходить з того, що факт керування останнім транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яніння підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, який підписаний ОСОБА_3 Більше того в протоколі, в графі пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності по суті порушень вказано «згоден» із проставленням підпису ОСОБА_3 Будь-яких заперечень з боку останнього щодо даного протоколу матеріали справи не містять.

Також неспроможними вважаються і доводи ОСОБА_3 про те, що зазначені в протоколі ознаки сп'яніння не відповідають наркотичним, оскільки п.1.4. Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є відсилочним, зокрема відсилає до п.1.3. даної Інструкції, яка вказує на ознаки, виявлені у ОСОБА_3

Вказівки в апеляційній скарзі порушення зі сторони поліцейських в частині нескладання останніми направлення до медичного закладу ОСОБА_3 на огляд, а також щодо зобов'язань працівників поліції доставити ОСОБА_3 до медичного закладу, то суд наголошує, що всі перелічені дії проводяться працівниками поліції у випадку погодження особи пройти у встановленому законом порядку огляд на стан сп'яніння. Натомість ОСОБА_3 від проходження такого огляду відмовився в присутності двох свідків. Посилання апелянта на те, що він не відмовлявся надати зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження лікарю - суд вважає недоцільними.

Накладене на ОСОБА_3 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік − відповідає санкції ч.2 ст.130 КУпАП на час вчинення адміністративного правопорушення. Зважаючи, що санкція ч.2 ст.130 КУпАП є абсолютно визначеною, а також беручи до уваги, що згідно ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення за порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, пом'якшуючі і обтяжуючі відповідальність обставини не враховуються, − посилання апеляційної скарги на призначення ОСОБА_3 занадто суворого стягнення, є надуманими.

Щодо вимог ОСОБА_3 про його звільненнявід сплати судового збору, то апелянт не наводить підстав, існування яких може слугувати такому звільненню.

За таких обставин, враховуючи, що доводи апеляційної скарги в ході судового розгляду справи в апеляційному порядку не знайшли свого підтвердження, суддя апеляційного суду не знаходить підстав для скасування оскаржуваної постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 02.08.2017, як того просить апелянт.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 02.08.2017, якою ОСОБА_3 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Ігнатов

Справа № 33/796/2141/2017

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Рибак М.А.

Суддя в апеляційній інстанції - ІгнатовР.М.