АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 542/1676/16-п Номер провадження 33/786/205/17Головуючий у 1-й інстанції Стрельченко Т. Г. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1

розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26 січня 2017 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 275, 60 грн. в дохід держави.

Згідно постанови суду ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що 19.11.2016 року, о 15.15 год., по пров.Курортному в смт.Нові Санжари Полтавської області, керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння. Від проходження в установленому законом порядку медичного огляду відмовився в присутності свідків. Своїми умисними діями ОСОБА_2 порушив п.2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати та постановити нову, якою провадження у справі закрити за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення, оскільки притягнення його до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є неправомірним, а при винесенні постанови, суддя взяв до уваги докази, які не є достатніми для визнання провини у скоєному.

Вказує, що підставою для виклику працівників поліції стала дорожньо-транспортна пригода між його транспортним засобом та автомобілем під керуванням ОСОБА_3

Водночас, згідно матеріалів справи, ОСОБА_3 є свідком, але останній щодо складання відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення, є зацікавленою особою.

Окрім того, інспектором поліції не було запропоновано пройти огляд на стан спяніння за допомогою спеціального технічного засобу, що свідчить про відсутність відмови правопорушника від проходження даного огляду.

Розгляд справи судом проведено формально та не встановлено фактичних обставин правопорушення, не допитано свідка ОСОБА_3, що свідчить про неповноту судового розгляду.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлений про місце, день і час розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з'явився.

Так, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 було призначено до розгляду в суді апеляційної інстанції на 11.00 год. 10.03.2017 року.

10.03.2017 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшла заява ОСОБА_2 про перенесення судового засідання у звязку з відсутністю можливості бути присутнім на судовому засіданні.

У звязку із вказаним, розгляд справи було перенесено на 11.30 год. 20.03.2017 року, однак ОСОБА_2 повторно не зявився, надавши суду заяву про відкладення слухання справи у звязку зі станом здоровя та відсутністю його захисника. Слухання справи було в черговий раз перенесено на 10.00 год. 31.03.2017 року.

31.03.2017 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_2 про перенесення судового засідання у звязку з погіршенням стану здоровя та його перебуванням на лікарняному, але належним чином підтверджуючих документів не надав.

Розгляд справи було перенесено на 10.00 год. 19.04.2017 року, однак ОСОБА_2 в черговий раз не зявився, не вказавши про причину своєї неявки.

Враховуючи, що належним чином підтверджуючих документів, які б вказували на поважність причин, які могли б заважати зявитися на розгляд справи, суду не надано, суд апеляційної інстанції критично відносить до такої процесуальної поведінки правопорушника, яка вказує на навмисне зволікання розгляду справи, та, виходячи із принципу розумності, приходить до висновку про розгляд справи за відсутності ОСОБА_2

Перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку про задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та обєктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та зясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 19.11.2016 року та матеріалами доданими до нього.

Висновок судді ґрунтується на обєктивних даних, що маються у справі та були досліджені в судовому засіданні.

Положення ч.1 ст.130 КУпАП вказують на притягнення особи до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані алкогольного спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти огляд в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, що підтверджується матеріалами справи.

Складаючи 19.11.2016 року протокол про адміністративне правопорушення, ст. інспектор Новосанжарського ВП ГУНП в Полтавській області запропонував ОСОБА_2 пройти огляд на стан спяніння в медичному закладі, на що останній відмовився.

Факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан спяніння підтверджується показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які зазначили, що ОСОБА_2 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю, почервоніння очей, тремтіння рук, нестійка хода) та відмовився від огляду на стан спяніння в медичній установі.

Підстави, які б давали можливість суду вважати, що вказані докази є сумнівними та неправдивими, відсутні, оскільки вони узгоджуються між собою та є такими, що повністю відповідають обставинам справи.

Водночас, ОСОБА_2 зазначив, що інспектором поліції не було запропоновано пройти огляд на стан спяніння за допомогою спеціального технічного засобу, але, на думку суду, його право в цій частині обмежено не було, оскільки працівником поліції було запропоновано пройти останньому огляд на стані спяніння в медичному закладі, а тому останній мав всі передбачені законом можливості підтвердити відсутність факту перебування в стані алкогольного спяніння.

Відповідно до п.6 Розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків . Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, даних, які б свідчили про сумніви в упередженості показань ОСОБА_3 щодо обставин вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не вбачається.

Разом з тим, безпідставними є твердження ОСОБА_2 щодо відсутності підстав для складення працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, оскільки поліцейські викликалися у звязку з подією дорожнього-транспортної пригоди.

Так, відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України „Про Національну поліцію від 2 липня 2015 року № 580-VIII поліція, згідно з покладеними на неї завданнями, серед іншого, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Тому, хоча працівники поліції, зі слів ОСОБА_2, викликалися для оформлення ДТП, ними було виявлено перебування ОСОБА_2 з явними ознаками алкогольного спяніння, що і стало підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення складено вірно із дотриманням положень ст.256 КпАП України, докази в матеріалах справи є послідовними та несуперечливими, повністю дослідженими судом в судовому засіданні, що спростовує твердження апелянта щодо формальності та неповноти розгляду справи.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про доведеність провини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП належним чином обґрунтований сукупністю наявних в матеріалах справи доказів, об'єктивність яких сумнівів не викликає.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП , -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26 січня 2017 року відносно ОСОБА_2 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ О.І. Захожай