Справа № 711/3415/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2017 року суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Піковський В.Ю., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Управління національної поліції в м. Черкаси про притягнення громадянки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, тимчасово не працюючу, проживаючу за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

02.05.2017 о 22 год. 50 хв. в м. Черкаси по пров. Хижняківський, буд. 12, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога в ЧОНД, висновок № 473. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п.2.9 «а» Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала. Повідомила, що 02.02.2017 після добового чергування, взяла у знайомого автомобіль Vito, поїхала до друзів та забрала їх, поїхали в річ порт. Посиділи в машині на стоянці, так як було прохолодно, десь із 20 год. до 22 год. Потім ОСОБА_2 сів за кермо, щоб було зручно доїхати до них додому. Він був одягнений в білизну, при зупинці він одразу пішов назад в машину одягатися, вона пересіла на водійське сидіння, щоб дістати документи та вийшла через водійські двері. Нічого не вживала алкогольного, коли стояли в річ порту, пила тільки квас, за кермом не була. Чому такий висновок нарколога, не знає.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 повідомив, що 03.05.2017 була неділя, вони приїхали на річ порт, провели там час, він покупався, потім сів за кермо в такому виді. Коли виїхали, то по дорозі бачили, що за ними їде поліцейська машина, коли повернули у провулок, поліцейські здали назад та поїхали за ними, включили проблискові маячки, тоді він зупинився. Під час зупинки він одразу перейшов в зад машини, щоб одягнутися, так як знає, що водії також несуть відповідальність за зовнішній вигляд, а він був одягнений лише в плавки, так як купався. ОСОБА_3 ще подавала взуття, яке він залишив біля педаль. Коли він вийшов із-за водійського сидіння, ОСОБА_3 сіла на його місце, щоб знайти в бардачку документи, однак в цей момент підійшли працівники поліції і подумали, що вона була водієм. Їх зупинили через те, що не працювала ліва фара, яку він полагодив, поки працівники поліції говорили із ОСОБА_3.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 повідомила, що відпочивали на митниці, ОСОБА_2 сів за кермо, вона була з боку, разом із ОСОБА_1. ОСОБА_5 був одягнений лише в білизну. Їх зупинили, ОСОБА_2 переліз назад, щоб одягнутися. ОСОБА_1 взяла документи і вийшли до них через водійські двері.

В судовому засіданні було допитано особу, що складала протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 серії БР №142309 від 03.05.2017 лейтенанта поліції ОСОБА_6, який пояснив, що 02.05.2017 в складі екіпажу зупинив автомобіль «Мерседес Віто» через поломку зовнішніх освітлювальних приладів автомобіля, не працювала ліва фара, він був за кермом, порівнявся із автомобілем з його правої сторони, в момент зупинки, йому чітко було видно, що за кермом перебувала саме ОСОБА_1, він зупинив автомобіль та підійшов до водія, яка надала документи та продовжила з ним спілкування, на передньому сидінні сиділа дівчина, із автомобіля також вийшов хлопець. Для підтвердження його слів та правильності складання протоколу, дотримання даної процедури просив долучити до справи диск із відеозаписами нагрудних камер спостереження.

В судовому засіданні було здійснено перегляд відеозаписів нагрудних відео реєстраторів патрульних поліцейських при складанні протоколу серії БР №142309 від 03.05.2017, наданих за клопотанням адвоката ОСОБА_7 даний доказ повністю спростовує показання особи що притягується до відповідальності, з якого видно момент зупинки автомобіля, що протягом декількох секунд після зупинки працівник поліції підійшов до водія, який вийшов із водійського місця, ним була ОСОБА_1, в спілкуванні із працівниками поліції, дана особа поводилася як водій, чітко відповідала на запитання працівників поліції, давала пояснення, погодилася на освідування, яке провели в законодавчо встановленому порядку у лікаря нарколога. На відео не видно рухів, які б вказували на пересідання в салоні автомобіля, водій ОСОБА_1 жодного разу не заперечила факту перебування за кермом до моменту складання протоколу, де у відділенні поліції вказала на це та здійснила вказаний напис в поясненнях до протоколу. На відео також наявно, що свідок ОСОБА_2 перебував в автомобілі, дійсно вийшов через бокові пасажирські двері, також на відеозапис казав, що коли сидів із заду, йому було видно проблискові маячки, таким чином спростовується версія сторони захисту, що в момент зупинки перебував за кермом у якості водія ОСОБА_2 про даний факт вказує і сумнів, що даний свідок купався на річ порту, адже 02.05.2017 була ще прохолодна погода, про що вказали і свідки, що вони сиділи в автомобілі, так як було холодно та йшов дощ.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до п.1ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно зіст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та засобів, що мають функції відеозапису, тощо.

Відповідно дост.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння № 473 від 02.05.2017, ОСОБА_1 перебувала у стані алкогольного спяніння. Вважаю, що медичний висновок проведений належним чином в медичному закладі є достовірнішим доказом по справі.

Адвокат клопотав повторно допитати свідка ОСОБА_5, так як наявні розбіжності із наданими показаннями в судовому засіданні та на відео щодо його слів, клопотав про оголошення перерви, та надати можливість ознайомитися із відео, так як вважає, що порушена процедура освідування, так як ОСОБА_1 здавала аналізи у присутності працівника поліції, а також вказані висновки не враховані при наданні висновку, а також необхідно викликати нарколога та допитати щодо проведення освідування та надання висновку по справі.

Зміну поведінки сторони захисту із позиції, що особа не керувала транспортним засобом на наявність сумнівів у правильності проведення освідування у відповідності до Інструкції про порядок виявлення стану спяніння у водіїв та необхідності оголошення перерви в судовому розгляді для забезпечення розгляду клопотань щодо витребування акту, виклику лікаря, що проводив огляд тощо, розцінюю як будування лінії захисту для затягування розгляду справи, адже наявні беззаперечні докази щодо керування саме ОСОБА_1 автомобілем «Мерседес Віто», що з самого початку ставилося під сумнів як основний аргумент та відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення. Висновок уповноваженого лікаря на проведення огляду для встановлення стану спяніння не оспорювався, підстав та доказів для визнання його неналежним у судовому засіданні стороною захисту не надано та не доведено. Показання свідка ОСОБА_2 спростовуються у судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_6 та наданим відеозаписом із камер нагрудного відео реєстратора працівників поліції, мета надавання таких показань значення не буде мати для розгляду справи по суті, так як встановлена істинність перебування за кермом саме ОСОБА_1, тобто працівники поліції в даному випадку правильно встановили особу водія. У зазначених клопотаннях за даних підстав необхідно відмовити.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: керування транспортними засобами особою в стані алкогольного спяніння.

Помякшуючих та обтяжуючих відповідальність правопорушника обставин не вбачається.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступені його вини, відсутності обставини, що помякшують чи обтяжують його відповідальність, його віку вважаю за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, так як застосування до нього цього стягнення буде достатнім для його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень із позбавленням права керування транспортними засобами, що передбачено санкцією статті та не відноситься до альтернативного покарання і є обовязковим.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.130 ст.ст.36, 40-1, 280, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Держави судовий збір в сумі 320 грн.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення

Суддя: ОСОБА_8