АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 33/790/1076/17 Головуючий І інстанції -
Справа № 640/1108/17 Ніколаєнко І.В.
Категорія: ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач - Бездітко В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області Бездітко В.М., за участю секретаря Михайлюка А.В., захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та його захисника Воронцової Людмили Василівнина постанову Київського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2017 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Працівниками поліції 14.01.2017 року складені протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_4 за ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу серії БР № 264942, 14.01.2017 року о 23-58 год., в місті Харкові по вул. Героїв Праці, біля ТРЦ «Компас», водій ОСОБА_4 керував автомобілем «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1, на вимогу працівника поліції ОСОБА_6 про зупинку транспортного засобу, завчасно поданою за допомогою гучномовця не зупинився. Був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі «Toyota Rius» д.н.з. НОМЕР_2 на вул. Метробудівників в районі буд. 40.

Своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги п. 2.4 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 122-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії БР № 264941, 14.01.2017 року о 23-58 год. в місті Харкові, по вул. Метробудівників в районі буд 40, водій ОСОБА_4 керував автомобілем «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер ALCOTEST 6820» № ARHF 0129 в присутності двох свідків, проба позитивна 1,89%0 проміле.

ОСОБА_4 порушив п. 2.9 «а» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2017 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, із застосуванням ст. 36 КУпАП накладено на ОСОБА_4 остаточне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком 1 (один) рік, стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн.

Не погодившись з постановою суду ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу в обґрунтування якої зазначили наступне.

Постанова районного суду незаконна, винесене з грубим порушенням чинного законодавства. Протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП не відповідають вимогам ст. 256 КУпАП. Вважає підписи в довідці про застосування приладу «Драгер» підробкою, оскільки, тестування не проходив та ніякі підписи в протоколі не ставив.

В порушення вимог ст. 268 КУпАП міський суд розглянув справу за його відсутністю, без належного повідомлення про місце і час розгляду справи.

Просять постанову Київського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2017 року скасувати та закрити провадження у справі.

В клопотанні про поновлення строку просять поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду посилаючись, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_4 отримав поштою 22.05.2017 року (а.с. 33,38).

Враховуючи, що доводи про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення не спростовуються матеріалами справи, необхідно задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_4 адвоката Воронцової Л.В., яка апеляційну скаргу підтримала, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 2.4 ПДР України встановлено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил. За порушення зазначеного пункту ПДР Украйни встановлена відповідальність за ст. 122-2 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об'єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Так, п. 2.5 ПДР України зобов'язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі -Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп'яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров'я (п.6 розділу І Інструкції).

У розумінні вимог п.7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров'я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Відповідно до п. 8 розділу ІІ Інструкції, форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Пунк 6 розділу ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі - Інструкція 2) передбачає, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 районним судом повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушень на підставі доказів наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Вчинення водієм ОСОБА_4 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-2 КУпАП, крім протоколу, підтверджується: поясненнями свідків ОСОБА_8, яка зазначила, що 13.01.2017 року близько 23-45 год. за адресою вул. Героїв Праці, зупинила автомобіль Mercedes чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 та попросила її підвезти. Через кілька хвилин почула сирену поліції, яка вимагала зупинитись. На що водій сказав, нічого страшного, доїдемо та прибавив швидкість, при чому неділька разів проїхав на червоне світло (а.с. 8);

Поясненнями ОСОБА_9, який зазначив, що 13.01.2017 року приблизно о 00-00 год. знаходився в автомобілі Mercedes д.н.з. НОМЕР_1, його товариша ОСОБА_4. Рухались в напрямку стоянки за адресою: вул. Метробудівників, 40. В районі вул. Дружби Народів, 279 при повороті в гаражний кооператив, зрозумів, що нас переслідує патрульний автомобіль з увімкненими проблисковими маячками, синього та червоного кольору. Зібравшись зупинитись автомобіль занесло в замет снігу (а.с. 9);

Поясненнями ОСОБА_10, який 13.01.2017 року приблизно о 23-45 год. знаходився в автомобілі Mercedes д.н.з. НОМЕР_1, свого товариша ОСОБА_4 на задньому сидінні. Рухались по вул. Героїв Праці в напрямку вул. Гв. Широнінців. На перехресті вул. Уборевича та вул. Гв. Широнінців помітив, що за ними їде патрульний автомобіль та намагається зупинити. На передньому пасажирському сидінні знаходився наш спільний товариш ОСОБА_9. На задньому сидінні знаходилась незнайома дівчина. Він просив ОСОБА_4 зупинитись, на що він не реагував. Через кілька хвилин автомобіль був зупинений за адресою: вул. Метробудівників, 40 (а.с. 14).

Протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 264941 від 14.01.2017 року, поліцейськими складений саме за керування ОСОБА_4 транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння (а.с. 1).

Огляд водія ОСОБА_4 з його згоди був проведений у в присутності двох свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 із застосуванням приладу Драгер ALCOTEST 6820, № ARHF 0129.

Вчинення водієм ОСОБА_4 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, крім протоколу підтверджується: поясненнями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які були присутні про проведенні огляду та засвідчили результати тесту із застосуванням приладу Драгер ALCOTEST 6820, № ARHF 0129, позитивна та становить 1,89 %0 проміле алкоголю у видихаємому повітрі при допустимій нормі 0,2%0 проміле. ОСОБА_4 в чеки приладу «Драгер» підписав, акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів підписувати відмовився (а.с. 3,6);

Актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, відповідно до якого транспортний засіб «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1, для примусового переміщення прийняв гр. ОСОБА_13 (а.с. 7).

Відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права та обов'язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Відповідно до п.2 розділу ІІ Інструкції 2, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_4 таким правом не скористався. Пояснення не надав, протоколи підписувати відмовився про, що відповідно до п.2 розділу ІІ Інструкції 2 поліцейським зроблено відповідний запис та засвідчено поясненнями гр. гр. ОСОБА_14, ОСОБА_15 (а.с. 1-2, 13-14).

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_4 зі сторони працівників поліції або свідків було необ'єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_4 та його захисником адвокатом Воронцовою Л.В. суду не надано.

Відповідно, у районного суду та суду апеляційної інстанції відсутні підстави для визнання необ'єктивними доказів, якими підтверджено вчинення ОСОБА_4 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 268 КУпАП розглянув справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, без належного повідомлення про місце та час розгляду справи не спростовують висновків суду про вчинення ОСОБА_4 адміністративних правопорушень.

Суд вжив заходи для повідомлення ОСОБА_4 про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення на повідомлений ним поліцейським номер мобільного телефону при складанні протоколів про адміністративні правопорушення за ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.23-25).

Крім того, відповідно до даних протоколів ОСОБА_4 особисто 16.01.2017 року отримав тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом серії ТД № 606051, та копії протоколів серії БР №№ 264941, 264942 від 14.01.2017 року. Жодних зауважень пояснень щодо змісту протоколу, даних внесених про себе не заявляв, рухом складених відносно нього протоколів не цікавився (а.с. 1-2).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Дослідженими доказами встановлено, що ОСОБА_4 керуючи автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, розуміючи суспільну небезпеку та протиправність свого діяння, з метою уникнення адміністративної відповідальності на вимогу працівника поліції зупинявся, умисно вчинив адміністративні правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про підробку підписів та заяви ОСОБА_4 від 13.03.2017 року не знайшли свого об'єктивного підтвердження.

В матеріалах справи відповідно до ст.ст. 55, 56, 214, 215 КПК України відсутні будь-які відомості про звернення ОСОБА_4 до компетентних органів з заявою про вчинення злочину та відповідно до вимог ст. ст. 276-279 КПК України повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення на час розгляду справи районним судом та апеляційного перегляду постанови районного суду жодній особі не вручено.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП та ч.1 ст. 130 КУпАП і, враховуючи особу правопорушника, характер вчинених правопорушень та ступінь їх суспільної небезпеки, що дані правопорушення являються грубими порушеннями правил дорожнього руху та становлять реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожують їх життю, здоров'ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення з застуванням ст. 36 КУпАП. Підстав для скасування або зміни постанови Київського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2017 року не встановлено.

Керуючись ст.ст. 287, 288, 289, 294, 295 КУпАП , -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_4 та його захиснику Воронцовій Людмилі Василівністрок на оскарження постанови Київського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та його захисника Воронцової Людмили Василівни залишитибез задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Харківської області В.М. Бездітко