Провадження № 3/234/1962/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2017 року

Суддя Краматорського міського суду Чернобай А.О.,

при секретарі Науменко А.Е.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в містах Краматорську та Словянську ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, не працюючого, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3,

якому розяснені право на відвід, ст. 63 Конституції України, права та обвязки, передбачені ст. 268 КУпАП,-

за ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 06.08.2017 року серії БР № 251639, 06.08.2017 року о 12 год. 20 хв. водій ОСОБА_1 у м. Краматорську по вул. Сіверська біля б. 50 керував транспортним засобом ВАЗ 21074, державний номер НОМЕР_2, з ознаками алкогольного спяніння (різкий запах з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння шкіри обличчя, почервоніння очей). Згідно акту огляду 468 водій керував в стані алкогольного спяніння 1,6 промілей. Таким чином діями водія ОСОБА_1 було порушено п.2.9 ПДР.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину не визнав та суду пояснив, що він 06.08.2017 року не керував транспортним засобом. Автомобіль ВАЗ 21074, державний номер НОМЕР_2, належить йому. Але в той день він не керував автомобілем. Його автомобіль був припаркований біля магазину «Кулиничи», який просто стояв. Приблизно о 11 год. 30 хв. до нього підїхав екіпаж патрульної поліції і без будь-яких пояснень повідомили, що нібито він керує автомобілем в стані алкогольного спяніння. Свідків того, що він був зупинений поліцейськими не було, а особи, які зазначені у протоколі в якості свідків, фактично не були присутні під час складання протоколу. В той день він вживав алкогольні напої. Він погодився проїхати до наркології та згідно висновку з наркології він перебував у алкогольному стані. Оскільки він не був водієм, то просив закрити провадження по справі.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні суду пояснила, що вона 06.08.2017 року зранку прийшла на роботу до магазину «Кулинич». Десь приблизно з 8.00 годин до 9.00 годин підїхав автомобіль червоного кольору ВАЗ 21074. Хто керував зазначеним автомобілем вона не бачила. Даний автомобіль стояв і не рухався. Десь після 12.00 годин до неї підійшли робітники поліції, які привели до магазину ОСОБА_1 та пояснили їй, що він був водієм автомобіля ВАЗ 21074. Коли вона підписувала пояснення, то вона їх не читала. Вона не бачила, щоб зазначений автомобіль рухався та хто керував цим автомобілем. Але наполягає і підтверджує, що автомобіль стояв там зранку та був припаркованим.

Проаналізувавши обставини справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1, свідка ОСОБА_2, дослідивши відеоматеріалами фіксації правопорушення,оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України та адміністративна справа у відношенні останнього підлягає закриттю з наступних підстав:

Адміністративним правопорушенням згідно ч. 1 ст. 130 КпАП України визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 9 КпАП України вбачається, що адміністративним правопорушенням (проступком) визначається противоправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи

заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Факт перебування 06.08.2017 року ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння підтверджується наданими матеріалами справи: висновком КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська» № 468 щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого у ОСОБА_1виявлена гостра інтоксикація внаслідок вживання алкоголю, відеоматеріалами та не спростовувався у судовому засіданні ОСОБА_1

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував, що він був водієм та зазначив, що він не керував транспортним засобом, а лише сидів на місці водія.

Беручи до уваги диспозицію ч. 1 ст. 130 КУпАП можна констатувати, що адміністративна відповідальність наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб'єктом адміністративного правопорушення є особа, яка управляє транспортним засобом.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані сп'яніння, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп'яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, тобто факт керування транспортним засобом є безумовною та обов'язковою часиною складу зазначеного правопорушення, більш того, в даному випадку взагалі має преюдиціальне значення, так як в подальшому, при доведенні стану сп'яніння, така особа буде притягнута до відповідальності саме за керування транспортним засобом у такому стані.

Діюче законодавство не містить чіткого визначення самого поняття керування транспортним засобом. Виходячи з загально визначеного розуміння правової природи цього поняття та його тлумачення в юридичній літературі, під управлінням транспортним засобом слід розуміти вчинення технічних дій, пов'язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зворушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки, відповідно до призначення і технічних можливостей транспортного засобу.

Відповідно до правових позицій, викладених в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (зі змінами та доповненнями), керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

В судовому засіданні не знайшов підтвердження факт того, що автомобіль рухався або почав рухатися.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення суд вбачає, що він був складений у присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та до нього були прикладені відповідні пояснення цих осіб, які складені на бланках.

Крім того з пояснень свідка ОСОБА_2, наданими свідком у судовому засіданні, випливає, що вона взагалі не бачила чи рухався ОСОБА_1 на автомобілі чи ні. Крім того, наполягає на тому, що автомобіль був зранку припаркований біля магазину та знаходився в статистичному стані.

За таких обставин прихожу до висновку, що наявні у справі пояснення свідків не можуть бути прийняті як доказ, викладених у протоколі обставин вчинення ОСОБА_1 правопорушення.

До того ж сам правопорушник у своїх поясненнях послався на те, що на момент приїзду працівників поліції автомобіль взагалі не рухався, а він знаходився в автомобілі, оскільки тільки підійшов до нього і саме в цей час до нього і підійшли працівники поліції, тобто він не керував автомобілем.

Крім того, з відеоматеріалів не вбачається, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, та чи знаходився ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу.

Таким чином, як вважає суд, відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України ОСОБА_1, не тільки не виконував обов'язки водія, а взагалі не був учасником дорожнього руху, так як його автомобіль знаходився у статичному стані і не рухався.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначив «не згоден».

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 були надані пояснення, згідно яких він не згоден з тим, що він скоїв правопорушення. Незважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі є також пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у протоколі та доданих до нього матеріалів справи не наведено будь-якої оцінки вказаного доказу.

Згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючі вищевикладені обставини в їх сукупності, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим, провадження по справі відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 40-1, ст. 283 ч. 7 КУпАП судовий збір у випадку закриття провадження у справі не стягується, відноситься за рахунок держави.

Керуючись ст. 9, ч.1 ст. 130, п.1 ст. 247, ст. 280, 282-284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: