Справа № 377/290/17 Головуючий у І інстанції Малишенко Т. О.
Провадження № 33/780/534/17 Доповідач у 2 інстанції Гриненко
Категорія 147 09.06.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 червня 2017 року суддя Апеляційного суду Київської області Гриненко О.І., розглянувши з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, подану ним апеляційну скаргу на постанову Славутицького міського суду Київської області від 28 квітня 2017 року, прийняту відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Славутицького міського суду Київської області від 28 квітня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно із постановою суду, ОСОБА_1 10 квітня 2017 року о 02 годині 45 хвилин керував автомобілем «ИЖ 2715», державний номерний знак НОМЕР_1 по проспекту Дружби Народів у м. Славутич, у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив пункт 2.9 а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, (далі - ПДР), тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову Славутицького міського суду Київської області від 28 квітня 2017 року, в якій просив оскаржувану постанову скасувати в частині застосування до нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, а в решті оскаржувану постанову залишити без змін. Апелянт вважає, що суд першої інстанції при накладенні на нього адміністративного стягнення не повністю дотримався вимог загальних правил накладення стягнення, передбачених ст.33 КУпАП. Зокрема, ОСОБА_1 зазначає про те, що суддя місцевого суду, накладаючи на нього адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП, не врахував його щире каяття та повне визнання вини у вчиненому адміністративному правопорушенні, ту обставину, що до адміністративної відповідальності він притягується вперше, а також те, що його дії не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам. За таких обставин, ОСОБА_1 вважає, що накладення на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами є явно несправедливим через його суворість.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, зокрема, дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.1), дані тестування водія ОСОБА_1 спеціальним технічним засобом, згідно якого ступінь сп'яніння водія становив 0,97 проміле (а.с.4), висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння від 10 квітня 2017 року, згідно результату якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп'яніння (а.с.6), яким суд першої інстанції дав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Не оспорював своєї винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і сам ОСОБА_1 під час розгляду справи суддею місцевого суду.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1, всупереч доводів, викладених в апеляційній скарзі, призначене в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, відношення до вчиненого і майнового стану.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 про незастосування до нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами не ґрунтуються на законі. Санкція ч.1 ст.130 КУпАП носить імперативний, тобто обов'язковий безальтернативний характер. За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, для водіїв передбачене застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з обов'язковим позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Таким чином, під час застосування до ОСОБА_1 виду та розміру адміністративного стягнення, суддею місцевого суду були неухильно дотримані зазначені вимоги закону.

З урахуванням викладеного, вважаю, що постанова Славутицького міського суду Київської області від 28 квітня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Славутицького міського суду Київської області від 28 квітня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Гриненко