П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.09.2017 Справа №607/10593/17

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дзюбановський Ю.І., розглянувши матеріали, які надійшли від представника Уповноваженого Верховного Ради України з прав людини про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого директором Тернопільської спеціалізованої школи 1-3 ступенів №5 з поглибленням вивченням іноземних мов Тернопільської міської ради Тернопільської області

за ч. 2 ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 01.08.2017р., громадянин ОСОБА_1, працюючи на посаді директора Тернопільської спеціалізованої школи 1-3 ступенів №5 з поглибленням вивченням іноземних мов Тернопільської міської ради Тернопільської області, вчинив адміністративне правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: порушення ч. 2 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» - неправомірна відмова в наданні інформації.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав та зазначив, що на інформаційний запит ГО «Центр громадського моніторингу та аналітики» ним було надіслано відповідь, де повідомлялося про те, що на момент подання запиту відбувалася процедура внесення змін до Статуту школи та про те, що Статут школи є загальнодоступним для учнів, вчителів та громадськості і з ним можна ознайомитися на сайті школи, а також на інформаційному стенді, що розміщений в коридорі першого поверху. Оскільки школа не має технічної та фінансової можливості виготовити ксерокопії, ОСОБА_1 в присутності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 голові ГО «Центр громадського моніторингу та аналітики» ОСОБА_4 запропонував підійти в бухгалтерію і зробити фотографії чи копії Статуту школи, на що останній погодився і пообіцяв направити у школу юриста, однак в подальшому більше ніхто не приходив.

Будучи присутньою в судовому засіданні, свідок ОСОБА_5 надала покази, з яких вбачається, що вона працює заступником директора школи. По суті адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 КУпАП повідомила, що на звернення керівника ГО «Центр громадського моніторингу та аналітики» про надання йому Статуту школи, директор ОСОБА_1 повідомив, що школа немає можливостей виготовити копії об»ємної документації і запропонував ОСОБА_4 підійти в школу і виготовити копії, на що той погодився. Крім того, свідок говорила з представником «Центр громадського моніторингу та аналітики» 24-25 жовтня 2016 року, який просив надати Статут школи та повідомила, що на той час не було можливості цього зробити, оскільки Статут знаходився в міському управлінні освіти, в який було внесено деякі зміни і нова його редакція ще не була затверджена. ОСОБА_5 зазначила, що Статут школи затверджено 18.11.2016 року на підставі наказу управління освіти і науки Тернопільської міської ради № 521.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Також вимогами ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Згідно статті 1 зазначеного вище Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до копії запиту голови ГО «Центр громадського моніторингу та аналітики» ОСОБА_4, наявної в матеріалах справи, останній просить надати статут (положення) закладу.

Тобто, з вищевказаного запиту вбачається, що ОСОБА_4 просить надати оригінал.

У відповідь директор школи ОСОБА_1 йому листом № 635 від 17.11.2016 року повідомляє, що на даний період відбувається процедура внесення змін до Статуту школи, таким чином, пояснює, що оригіналу Статуту у навчальному закладі немає.

У випадку, коли голова ГО «Центр громадського моніторингу та аналітики» ОСОБА_4 бажає отримати копії Статуту, то, як вбачається з наданих в судовому засіданні та наявних в матеріалах справи письмових поясненнях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2, вони в процесі телефонних розмов пропонували запитувачу інформації підійти в бухгалтерію школи та сфотографувати та зробити копії наявного Статуту школи на за допомогою своїх технічних пристроїв, оскільки у навчальному закладі немає технічної та фінансової можливості виготовити копії необхідних документів.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, обовязковими елементами складу адмінправопорушення, необхідними для притягнення особи до адмінвідповідальності є його субєкт та вина особи у вчиненні адмінправопорушення.

Враховуючи наведене, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суддя приходить до переконання, що директором Тернопільської спеціалізованої школи 1-3 ступенів №5 з поглибленням вивченням іноземних мов Тернопільської міської ради Тернопільської області ОСОБА_1 вчинялися усі можливі дії, направлені на надання запитувачу інформації бажаної для нього інформації та виконання вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», однак з причин, незалежних від його волі, не були доведені до свого логічного завершення, оскільки ОСОБА_4 на пропозицію ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не зявився для копіювання Статуту, так як запитувач інформації згідно долученого запиту звертався про надання йому саме оригіналу статуту, якого на час розгляду звернення в адміністрації навчального закладу не було.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи, що КУпАП не покладено на суд обов'язку збирання доказів у справі, суд, у відповідності до принців дизпозитивності та безсторонності, приймає рішення у справі на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин, суддя прийшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 213-3 КУпАП, а тому адміністративну справу слід закрити.

Керуючись ст.ст. 9, 33, 212-3, 247, 251, 252, 283, 284, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частини 2 статті 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 01.08.2017р. закрити.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд.

СуддяОСОБА_6