Справа № 462/601/17 Головуючий у 1 інстанції: Колодяжний С.Ю.
Провадження № 33/783/603/17 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року Апеляційний суд Львівської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, її захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1одження, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 26 квітня 2017 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою визнано ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обрано їй адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави 320 грн. судового збору.

Згідно з постановою, ОСОБА_2 визнано винною у тому, що вона, 26.01.2017 року о 00.25 год. на перехресті вулиць Повітряна-Олесницького в м.Львові, керувала автомобілем «Dacia Solenza», номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці) та відмовилася від проходження в установленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння в присутності двох свідків, чим порушила п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді місцевого судді, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 26 квітня 2017 року та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2 покликається на те, що висновок судді про перебування її у стані алкогольного спяніння не підтверджується ані матеріалами справи, ані дослідженими по справі доказами. Суддя формально підійшов до розгляду справи та не врахував, що даючи пояснення, вона вказала, що автотранспортним засобом вона не керувала, а керувала інша особа.

На її переконання, освідування на стан алкогольного спяніння працівниками поліції проведено із значним порушенням нормативних актів, зокрема їй не було запропоновано в установленому порядку пройти огляд на стан алкогольного спяніння безпосередньо на місці складання протоколу, автотранспортний засіб працівниками поліції не було зупинено, а інспектор підійшов до автомобіля, який був припаркований на узбіччі, що підтверджується відсутністю відеофіксації зупинки транспортного засобу.

У своїх додаткових поясненнях до апеляційної скарги ОСОБА_2 покликається на те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам законодавства, у такому відсутні підписи свідків, які засвідчили б факт відмови від підпису протоколу ОСОБА_2

Також вона звертає увагу на те, що свідком події була ОСОБА_4, в якої ніхто не відбирав пояснень, а в матеріалах справи відсутні будь-які докази факту керування транспортним засобом.

Окрім цього, 01.06.2017 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання голови підрозділу громадської організації «Всеукраїнський союз ветеранів АТО» Львівського обласного округу ОСОБА_5, в якому останній просить звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації.

Заслухавши ОСОБА_2 та її захисника - адвоката ОСОБА_3 на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що така не підлягає до задоволення.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність як за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Перевіривши усі наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд приходить до переконання, що при розгляді справи відносно ОСОБА_2 суддя місцевого суду, всебічно, повно й обєктивно дослідивши усі обставини справи, зробив вірний висновок про наявність в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Даний висновок ґрунтується на сукупності зібраних й перевірених судом доказів, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 26 січня 2017 року серії БР№261246 (а.с.1), згідно з яким 26.01.2017 року о 00 год. 25 хв. у м.Львові на вул.Повітряна-Олесницького ОСОБА_2 керувала автомобілем «Dacia Solenza», номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовилась; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 (а.с.2) та ОСОБА_7 (а.с.3), які зазначили, що були присутніми при тому, як 26.01.2017 року приблизно о 00 год. 30 хв. ОСОБА_2 відмовилася від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного спяніння, окрім цього ОСОБА_6 додав, що остання поводила себе неадекватно.

Окрім цього, згідно з наявною у матеріалах справи постановою від 26 січня 2017 року серія АР№351174 (а.с.4), підставою для зупинки та перевірки водія автомобіля «Dacia Solenza», номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_2, зокрема й на стан алкогольного спяніння, стало порушення останньою вимог п.9.2 б ПДР України, а саме така, 26.01.2017 року о 00 год. 25 хв., виконуючи поворот з вул..Повітряна на вул.Олесницького у м.Львові, не увімкнула сигнал повороту відповідного напрямку.

З долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції (а.с.27) чітко видно, що підставою для зупинки транспортного засобу та перевірки водія автомобіля «Dacia Solenza», номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_2 стало порушення нею вимог п.9.2 б ПДР України. Окрім цього видно, що ОСОБА_2 зізнається у тому, що вживала алкоголь, за її словами, вона проїхала пару метрів і зупинила транспортний засіб з метою придбати воду, поведінка її була неадекватною, та на неодноразову пропозицію працівників поліції пройти у встановленому законом порядку огляд, зокрема на місці зупинки автомобіля за допомогою приладу Драгер, остання просила почекати, що розцінюється як відмова від проходження освідування.

Таким чином, наявними у справі доказами, які визнаються судом як належні та допустимі докази, стверджується вина ОСОБА_2 у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, тобто у діях такої наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги в частині заперечення факту керування транспортним засобом та відмови від огляду на стан спяніння є безпідставними, оскільки спростовуються наявними доказами.

Статтею 256 КУпАП встановлено вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної ідповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Наявний у матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення від 26 січня 2017 року серії БР№261246 (а.с.1) відповідає зазначеним вище вимогам, у ньому містяться усі необхідні відомості, як свідків працівниками поліції було залучено безсторонніх осіб з метою забезпечення відсутності будь-яких сумнівів щодо їх неупередженості та обєктивності, відтак покликання апелянта про невідповідність протоколу вимогам закону та неврахування пояснень ОСОБА_4 не заслуговують на увагу.

Адміністративне стягнення ОСОБА_2 накладено судом першої інстанції згідно з вимогами ст. 33 КУпАП, із врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП,що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Ураховуючи те, що ОСОБА_2 не наведено обставин й не надано суду апеляційної інстанції доказів, які б свідчили про недопустимість наявних у справі доказів, судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б вплинути на висновки судупро винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію її дій та необґрунтованість накладеного стягнення, відтак апеляційний суд приходить до переконання, що підстави для скасування або зміни постанови судді відсутні.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам КУпАП, є законним та обґрунтованим, відтак вимоги апеляційної скарги не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

З урахуванням суспільної небезпечності адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та даних про особу правопорушника апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про передачу матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 на розгляд громадської організації.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

відмовити у задоволенні клопотання голови підрозділу громадської організації «Всеукраїнський союз ветеранів АТО» Львівського обласного округу ОСОБА_5 про передачу матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 на розгляд громадської організації.

Постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 26 квітня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, її апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_1