Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/1876/17 Головуючий у 1-й інст. Баренко С. Г.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Жизнєвський Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2017 року м.Житомир

Суддя апеляційного суду Житомирської області Жизнєвський Ю.В.

за участі апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 29 серпня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

Зазначеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн. із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 320 грн. судового збору.

Згідно постанови суду, 29.07.2017 року о 07 год. 35 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем «ВАЗ-211140», номерний знак НОМЕР_1, на 10-ому км. автодороги Житомир-Сквира-Ставище, Житомирського району, в супереч вимогам пункту 2.5 Правил дорожнього руху, у присутності двох свідків, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння в передбаченому законом порядку.

На прийняте рішення до Апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга, в якій він просить скасувати вказану постанову суду першої інстанції.

Зазначає, що в порушення вимог ч.1 ст.268 КУпАП України про час та місце розгляду справи його повідомлено не було. Копію постанови Житомирського районного суду Житомирської області від 29.08.2017 року він отримав 07.09.2017 року, отже вважає, що строк подання апеляційної скарги він не пропустив.

Вважає, що вказана постанова не відповідає вимогам чинного законодавства та обставинам справи.

Зазначає, що 29 липня 2017 року, керуючи автомобілем марки «ВАЗ - 211140» державний номерний знак AM 2614 ВС рухаючись в напрямку м. Житомира та не порушуючи правил дорожнього руху, близько 08.00 год. був зупинений працівниками поліції на 10 - му км. автодороги Житомир-Сквира-Ставище.

На вимогу працівників поліції він предявив останнім для перевірки посвідчення водія та технічний паспорт на транспортний засіб.

У подальшому, працівники поліції, оглянувши його документи, не пояснюючи причину зупинки транспортного засобу яким він керував, запропонували йому вийти з салону автомобіля та пройти огляд на стан алкогольного спяніння.

Оскільки він поспішав на роботу та був обурений поведінкою працівників поліції, оскільки ніяких ознак алкогольного спяніння у нього не було, що можуть підтвердити пасажири, які у той час перебували у салоні його автомобіля, а саме: гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_3, він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння.

Далі працівниками поліції складено протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а пасажирів, які перебували у салоні його автомобіля, у якості свідків залучено не було, натомість поліцейськими у якості свідків залучено інших осіб.

Зазначає, що всупереч вимогам чинного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення поліцейськими було складено у одному примірнику та копії йому вручено не було.

У подальшому він поїхав до місця роботи, де перед початком робочого дня його оглянув лікар, який ознак алкогольного спяніння у нього не виявив, та на дорожньому листі № 227 від 29.07.2017р. поставив штамп та підпис про те, що до керування транспортним засобом він придатний, тим самим допустив його до роботи, після чого він приступив до виконання своїх безпосередніх обовязків.

Крім того просить врахувати, що єдиним джерелом доходу для нього є робота водія другого класу санітарного автомобіля ШМД.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, заслухавши апелянта ОСОБА_1, який підтримав подану апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів, Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Розгляд справи відбувався без участі правопорушника 29 серпня 2017 року.

Враховуючи те, що з моменту отримання копії постанови ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в межах 10 денного строку на апеляційне оскарження вказаної постанови суду, а тому Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга подана в межах строку апеляційного оскарження.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний не тільки зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, відповідно до ст.33 ч.2 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан.

При розгляді адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1, суд першої інстанції дав вірну оцінку доказам у справі, встановив обставини, передбачені ст.280 КУпАП та кваліфікував його дії за ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд, накладаючи адміністративне стягнення за вчинене правопорушення, визначив його межах, встановлених санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, при цьому належним чином врахував обставини справи та особу ОСОБА_1

Судом враховано фактичні дані, які містяться: в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №183797 від 29.07.2017 року, згідно якого 29.07.2017 року о 07:35 на 10-му км. автодороги Житомир-Сквира-Ставище ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного спяніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини; почервоніння обличчя та очей, від проходження огляду на визначення стану алкогольного спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків (а.с.2).

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1, в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення зазначив, що 29.07.2017 року керував автомобілем НОМЕР_2, на передодні вживав спиртне, від огляду на стан спяніння відмовився в присутності двох свідків, зобовязався не керувати до повного витверезіння (а.с.2).

Крім того, з пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вбачається, що останніх 29.07.2017 року близько 07:45 на 10-му км. автодороги Житомир-Сквира-Ставище було запрошено працівниками поліції, щоб в їх присутності запропонувати водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного спяніння за допомого пристрою «драгер» або в закладі охорони здоровя, на що останній категорично відмовився (а.с.4, 5).

Про факт відмови зазначено в акті про відмову від огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3).

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже апеляційні доводи ОСОБА_1 про невідповідність постанови суду першої інстанції фактичним обставинам справи є безпідставними.

Що стосується доводів апелянта про те, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції необґрунтовано не було залучено в якості свідків, осіб які перебували разом з ним в автомобілі, та які змогли б підтвердити, що він не перебував у стані алкогольного спяніння, то вони є безпідставними, оскільки вказані особи можуть бути зацікавленими особами, що могло б викликати сумніви в їх неупередженості.

Апеляційні доводи ОСОБА_1 про те, що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції були допущені порушення законодавства, які є підставою для визнання його недійсним є безпідставним.

Крім того, в матеріалах провадження відсутні дані про те, що ОСОБА_1 оскаржував незаконні, на його думку, дії працівників поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а тому, враховуючи вищевикладене Апеляційний суд дійшов висновку, що всі дії працівників поліції були вчинені в рамках правового поля, істотних порушень, які б впливали на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП Апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, вважаю постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 29 серпня 2017 року законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.294 КУпАП, Апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 29 серпня 2017 року щодо нього без змін.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: