АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №656/554/17 Головуючий в І інстанції: Крисанова В.І.
Провадження №33/791/533/17 Доповідач: Радченко С.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2017 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області ОСОБА_1, за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Іванівського районного суду Херсонської області від 01 серпня 2017 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Іванівського районного суду Херсонської області від 01 серпня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 320,00 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 05 липня 2017 року о 16год. 00 хв. керував автомобілем НОМЕР_1 в м. Святогірську Донецької області, з ознаками алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова. Від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху» (далі Правила), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Апелянт посилається на те, що поліцейськими було порушено порядок огляду на стан спяніння, у звязку з чим він вважається недійсним. Він не відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння. Крім того, транспортним засобом він взагалі не керував.

Також апелянт зазначає, що в порушення вимог ст.266 КУпАП, працівниками поліції його не було відсторонено від керування транспортним засобом, що викликає сумнів у законності дій поліцейських при оформлені матеріалів.

Крім того, судом першої інстанції не викликалися та не допитувалися свідки, які були присутні під час складання протоколу.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_2 посилається на те, що він не був присутнім у судовому засіданні під час ухвалення постанови і копію постанови суду він отримав лише 03 жовтня 2017 року, при цьому зазначає, що в період з 28 вересня 2016 року по 29 вересня 2017 року перебував у відряджені і на теперішній час проходить військову службу.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КупАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №015065 від 05 липня 2017 року ОСОБА_2 05 липня 2017 о 16год. 00 хв. керував автомобілем НОМЕР_1 в по вул.. Шевченка в м. Святогірську Донецької області, з ознаками алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова. Від продуття алкотестеру «Драгер» та від проходження медичного огляду на стан спяніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил (а.с.1). Під час складання протоколу ОСОБА_2 відмовився надавати пояснення, а також ставити свій підпис в протоколі та отримувати копію постанови.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП складено з дотриманням вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а тому суддя місцевого суду обґрунтовано визнав відомості, що у ньому містяться, як доказ у справі про адміністративні правопорушення.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, відповідно до яких ОСОБА_2, який керував автомобілем НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного спяніння, від проходження медичного огляду та продуття газоаналізатора на стан спяніння відмовився у їх присутності. Від керування транспортним засобом в їх присутності був усунений (а.с.2,3). При цьому необхідно зазначити, що письмові пояснення вказаних свідків узгоджуються з іншими доказами у справі, а відтак і були обґрунтовано враховані судом першої інстанції при постановленні рішення.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що в його присутності протокол відносно нього не складали. Документи в нього взяли біля автомобіля, який стояв на стоянці біля кафе, де він відпочивав з друзями. Про складений відносно нього протокол він дізнався тоді, коди його викликали в суд за місцем проживання, про що його повідомили батьки.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки його притягнуто до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Посилання апелянта на те, що огляд на стан спяніння працівниками поліції було проведено з порушенням визначеного законодавством порядку такого огляду, а саме те, що в протоколі не зазначено, що водієві пропонувалося пройти огляд на стан спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, або те, що водій відмовився від проходження такого огляду, а також посилання апелянта, що він не керував транспортним засобом, не заслуговують на увагу. Так в протоколі про адміністративне правопорушення працівником поліції зазначено, що ОСОБА_2 від продуття алкотестеру «Драгер» та від проходження медичного огляду на стан спяніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Зазначені обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які також засвідчили, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом ЗАЗ н/з НОМЕР_3 та був відсторонений від керування транспортним засобом. Будь-яких зауважень чи заперечень щодо правильності складання протоколу ОСОБА_2 не висловлював. Про наявність заперечень щодо порядку огляду на стан сп'яніння, а також не пропонування працівниками поліції направлення його до медичного закладу для проведення огляду у звязку з незгодою проходити огляд за допомогою технічного засобу, ОСОБА_2 також не зазначав. Не зазначення в протоколі про відсторонення працівниками поліції ОСОБА_2 від керування транспортним засобом не спростовує наявності його вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення.

Доводи відносно того, що суд першої інстанції не врахував факт притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, який мав місце раніше за часом, судом не приймаються, оскільки матеріали адміністративної справи на час розгляду в суді першої інстанції не містили відомостей про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності ч.1 ст.130 КУпАП, а сам ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився та не повідомив суд про зазначену обставину. Суд апеляційної інстанції позбавлений можливості змінити постанову суду першої інстанції в бік обтяження становища правопорушника, отже застосоване відносно ОСОБА_2 стягнення слід залишити в призначених межах.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_2 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Іванівського районного суду Херсонської області від 01 серпня 2017 року.

Постанову Іванівського районного суду Херсонської області від 01 серпня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Радченко