Справа № 658/2255/17
провадження № 3/658/685/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2017 року м.Каховка

Суддя Каховський міськрайонний суд Херсонської області ОСОБА_1,

за участю: секретаря Частило М.В.,

прокурора Шарикової В.С.,

адвоката ОСОБА_2,

особи, яка притягається до адміністративної

відповідальності - ОСОБА_3,

розглянувши матеріали, які надійшли від департаменту захисту економіки управління захисту економіки в Херсонській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_3 Мамед огли, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 Азейбарджан, громадянина України, не працюючого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, адреса реєстраційного обліку та фактичного місця проживання ІНФОРМАЦІЯ_3, б. № 4,

за ст. 172-6 ч. 2 КУпАП,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3, будучи особою, яка відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» є субєктом декларування, придбавши на праві власності 03 квітня 2017 року у ТОВ «КАЙФ-АВТО» транспортний засіб за договором купівлі-продажу № 28/ua-17 - автомобіль «Ford Ranger», 2016 року випуску, вартістю 1 021 060 грн., подав до Єдиного Державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларацію про суттєві зміни у майновому стані з порушенням встановленого строку, а саме 23 травня 2017 року, чим порушив приписи частини 2 статті 52 вказаного Закону, за що передбачена відповідальність ст. 172-6 ч. 2Кодексу України про адміністративні правопорушення (а. с. 1 - 7).

Під час розгляду справи ОСОБА_3 свою вину у вчиненні правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ст. 172-6 ч. 2 КУпАП, не визнав та пояснив, що 03 квітня 2017 року він придбав автомобіль за 1 021 060 грн., однак даний транспортний засіб не був внесений до декларації, оскільки йому повідомили, що дані відомості необхідно буде внести до декларації за 2017 рік. Крім того, зазначив, що можливості подати декларацію у встановлений законом строк не мав, оскільки перебував на лікарняному, а після видужання 22 травня 2017 року самостійно подав декларацію про зміни, де зазначив про придбання вказаного автомобіля.

Захисник ОСОБА_2 під час розгляду справи просила закрити справу про адміністративне правопорушення за протоколом про адміністративне правопорушення за ст. 172-6 ч. 2 КУПАП за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення на підставі ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП. Пояснила, що на час виявлення та складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 займав посаду в.о. старости та не був субєктом, що відповідно до Закону був зобовязаний повідомляти про зміну майнового стану. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей, які б вказували, що ОСОБА_3 мав умисел на порушення вимог фінансового контролю чи переслідував будь-який корупційний інтерес. Вважає, що протокол за ст. 172-6 ч. 2 КУпАП відносно ОСОБА_3 складений необґрунтовано, тому справа підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення (ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП).

Прокурор Каховської місцевої прокуратури ОСОБА_4 обставини, викладені в протоколі, підтвердила, зазначивши про наявність в діянні ОСОБА_3 ознак корупційного адміністративного правопорушення, а саме несвоєчасне повідомлення національне агентство про суттєві зміни у своєму майновому стані, та просила суд призначити винному стягнення відповідно до ч. 1 ст. 172-6 КУпАП 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника, висновок прокурора з питань, які виникали в ході розгляду справи, дослідивши матеріали справи та наявні у ній письмові докази, суд прийшов до такого.

Згідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ст. 1 ч. 1 абз. 10 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що правопорушенням, повязаним з корупцією є діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині 1 статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Cубєктами, на яких поширюються дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції»).

Судом встановлено, що відповідно до рішення Дудчинської сільської ради Каховського району від 05 листопада 2015 року № 02, затверджено повноваження сільського голови Дудчинської сільської ради ОСОБА_3 (а.с. 47).

Розпорядженням Тавричанської сільської ради Каховського району від 03 січня 2017 року № 1-ВК ОСОБА_3 призначено на посаду виконуючого обовязки старости сіл Дудчине, Л-Марївка, Л-Павлівка до обрання Дудчинського сільського старости (а.с. 52).

Як вбачається з посадової інструкції старости сіл Дудчине, Л.-Марївка, Л.-Павлівка, староста є посадовою особою місцевого самоврядування відповідних сіл, які перебувають в складі Тавричанської обєднаної територіальної громади (а.с. 54 55).

Отже, ОСОБА_3 на час виявлення правопорушення є особою, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування, на нього розповсюджуються положення Закону України «Про запобігання корупції», й він у розумінні Закону є субєктом декларування.

З акту прийому-передачі до договору купівлі-продажу від 03 квітня 2017 року № 28/ua-17 ОСОБА_3 придбав транспортний засіб автомобіль «Ford Ranger», 2016 року випуску, вартістю 1 021 060 грн. (а.с. 64).

Відповідно інформації з сайту http://declarations.com/ua, ОСОБА_3 подано зміни до декларації щодо зміни майнового стану 23 травня 2017 року (а.с. 60).

Згідно листка непрацездатності ОСОБА_3 перебував на лікарняному з 11 квітня 2017 року по 19 квітня 2017 року (а.с. 57).

Відповідно до вимог ст. 52 ч. 2, 3 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, він у десятиденний строк з моменту придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на його офіційному веб-сайті. Порядок інформування Національного агентства про суттєві зміни у майновому стані визначаються ним, зокрема, Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року № 3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 961/29091, яким затверджено Форму повідомлення про суттєві зміни в майновому стані субєкта декларування.

Так, п. 2 Правил заповнення форми повідомлення про суттєві зміни в майновому стані субєкта декларування, визначених в Рішенні Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року № 3, передбачено, що повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування подається ним особисто шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Національного агентства через власний персональний електронний кабінет субєкта декларування у системі Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Паперова копія повідомлення не надсилається (не подається). Зазначена у повідомленні інформація включається до Реєстру та оприлюднюється у публічній частині Реєстру на офіційному веб-сайті Національного агентства (без відображення конфіденційної інформації про особу відповідно до закону).

Таким чином, юридично важливим для визначення наявності виникнення обовязку субєкта декларування повідомити про суттєві зміни у майновому стані є: придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року; момент виникнення права власності.

Cт. 40 ч. 1 п. 9 Бюджетного кодексу України визначено, що розмір прожиткового мінімуму на відповідний бюджетний період у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для основних соціальних і демографічних груп населення визначається Законом про Державний бюджет України.

Відповідно до приписів абз. 3 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб встановлений в сумі 1600 гривень. З огляну на вказане, якщо субєкт декларування придбає майно на суму, яка перевищує 80 000 грн. (50 х 1600 грн.), він у десятиденний строк з моменту такого придбання повинен подати повідомлення про суттєві зміни у його майновому стані шляхом заповнення особисто відповідної електронної форми на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції через власний персональний електронний кабінет.

Отже, як встановлено під час судового розгляду та не оспорюється особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, що ним 03 квітня 2017 року придбано транспортний засіб - легковий автомобіль, вартістю 1 021 060 грн.

За вказаних обставин суд достовірно переконався, що саме 03 квітня 2017 року ОСОБА_3 придбав у власність транспортний засіб, вартістю 1 021 060 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2017 року, а тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» повинен був повідомити про суттєві зміни в його майновому стані.

Таким чином, на час виявлення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, дійсно в системі Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування існувала тільки щорічна декларація особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Для забезпечення однакового і правильного застосування судами загальної юрисдикції Закону України «Про запобігання корупції» та положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою уникнення неоднозначного тлумачення норм закону в судовій практиці та запобігання помилкам при розгляді справ про окремі адміністративні правопорушення, повязані з корупцією, діючи відповідно до пункту 7 розділу XII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року, судова палата у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ звернула увагу суддів першої та апеляційної інстанції в своєму листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, повязані з корупцією, на те, що при розгляді справ цієї категорії суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне та обєктивне дослідження всіх обставин, передбачених статтями 247 і 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, звертаючи особливу увагу на зясування таких питань: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого Кодексом України про адміністративні правопорушення; чи є особа винною у його вчиненні; чи належить вона до субєктів цього правопорушення; чи не містить правопорушення ознак злочину; чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення; чи немає інших обставин, що виключають провадження у справі.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обовязків осіб, національні органи зобовязані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Аналізуючи у цьому аспекті діюче законодавство щодо проступку, повязаного з корупцією, передбаченого ст. 172-6 ч. 2 КУпАП, яке полягає у неповідомленні або несвоєчасному повідомленні про суттєві зміни у майновому стані особою, яка відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобовязана подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суд переконався, що положення діючого законодавства України з цього приводу повністю відповідають вимогам «якості закону» в розумінні Європейського суду з прав людини, а тому підлягає застосуванню.

Відповідно до ст.ст. 57, 68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Кожному гарантується право знати свої права і обовязки. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обовязки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обовязки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

Отже, Кодекс України про адміністративні правопорушення, Бюджетний кодекс України, Закон України «Про запобігання корупції», Закон України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», Закон України «Про дорожній рух», Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року № 3 були доведені до відома громадян України шляхом публікації в офіціальних джерелах масової інформації, а також на офіційному веб-порталі Верховної ради України веб-сайті «Законодавство України». Крім того, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 був ознайомлений з вимогу вищенаведених нормативно правових актів.

Зясовуючи обставини, передбачені ст.ст. 247, 280 КУпАП, суд враховує, що ст. 9 цього кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визначає протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад вказаного правопорушення є формальним, тобто таким, який не передбачає наслідків як обовязкового елементу обєктивної сторони, в той час як обовязковим елементом обєктивної сторони формального складу завжди є діяння.

Одночасно із цим, ст.ст. 10, 11 КУпАП розяснюють, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків, а вчиненим з необережності - коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Отже, вирішуючи питання чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності, чи містить її діяння склад адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого КУпАП, чи належить вона до субєктів цього правопорушення та чи є особа винною у його вчиненні, суд приходить до однозначних висновків про те, що діяння ОСОБА_3, яке дійсно мало місце, містять склад адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ст. 172-6 ч. 2 КУпАП, кваліфікація діяння, вчиненого ним, як несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані особою, яка відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» зобовязана подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування є вірною. Вчинений проступок ОСОБА_3 не має ознак злочину, а він сам є субєктом правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ст. 172-6 ч. 2 КУпАП.

За вказаних обставин пояснення ОСОБА_3 та його захисника щодо поважності пропуску встановленого законом строку звернення, відсутності прямого умислу, а також того, що ОСОБА_3 не є субктом декларування майнового стану суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовані наявними письмовими доказами дослідженими під час розгляду протоколу.

Таким чином, суддя вважає доведеним факт несвоєчасного, тобто 23 травня 2017 року, замість впродовж строку з 03 квітня 2017 по 13 квітня 2017 року включно, повідомлення ОСОБА_3, як особою зобовязаною відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, про суттєві зміни у майновому стані внаслідок придбання ним на праві власності автомобіля, вартістю 1 021 060 грн. за договором купівлі-продажу.

Враховуючи вищенаведене, суд оцінюючи наведені правові норми та наявні в справі докази у їх сукупності та взаємозвязку, приходить до висновку про те, що ОСОБА_3 є винним у вчиненні інкримінованого йому проступку й не знаходить жодного доказу, який би свідчив про необережність його дій.

Перевіряючи, чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені ст. 38 ч. 3 КУпАП, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 38 ч. 3 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного с корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи закінчились строки, передбачені ст. 38 КУпАП.

Як вбчається з протоколу про адміністративне правопорушення, датою виявлення вказаного правопорушення зазначено 27 червня 2017 року, тобто дата складання протоколу, що на переконання суду є помилковим виходячи з наступного.

Моментом виявлення даного правопорушення обгрунтовано належить вважати момент його виявлення працівниками правоохоронних органів, інше тлумачення могло б призвести до порушення стандартів, сформульованих ЄСПЛ при тлумаченні положень статей 1, 6, 7 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і ст. 1 Першого протоколу до цієї Конвенції.

Суд зазначає, що встановлення законодавцем строку давності притягнення до відповідальності є важливою гарантією прав особи, що випливає з принципу правової визначеності, який є елементом принципу верховенства права. У звязку з цим тлумачення положень ст.38 ч.3 КУпАП не може носити довільного характеру та розумітися суто формально, зокрема, шляхом ототожнення моменту виявлення правопорушення з моментом складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, у справі «Волков проти України», рішення від 09 січня 2013 року, Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд вважає, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними... Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.».

Як вбачається з наявних матеріалів справи компетентні органи по боротьбі з корупцією встановили факт вчинення правопоршення значно раніше дати, вказаної в протоколі (лист Каховської місцевої прокуратури від 12 травня 2017 року, який отримано УЗЕ в Херсонській області ДЗЕ НП України 16 травня 2017 року, а.с. 8 9).

Таким чином, суд вважає, що адміністративне правопорушення було виявлено, 16 травня 2017 року, тому на час розгляду справи в суді, а саме 06 листопада 2017 року пройшло більше трьох місяців з дня виявлення адміністративного правопорушення повнязаного з корупцією.

За таких обставин, в силу ст. 38 ч. 3 КУпАПсправа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 38, 172-6, 247, 268, 283, 284 КУпАП,

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-6 ч. 2 КУпАП відносно ОСОБА_3 закрити, в звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку для накладення адміністративного стягнення.

На постанову може бути подана апеляція протягом десяти діб, починаючи з моменту її проголошення.

Суддя Г.В. Подіновська