Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №336/1812/17 Головуючий в 1 інст. Наумов О.О.
Провадження №33/778/425/17 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2017 року місто Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі судді Дадашевої С.В.,

за участю особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_2, захисника - адвоката Демянової В.Є.,

розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за апеляційною скаргою останнього на постанову Шевченківського районного суду Запорізької області від 16 травня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працевлаштованого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він 28 березня 2017 року о 03 годині 15 хвилин, по вул.Олександрівська, 60 в м.Запоріжжя, керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, розширені зіниці, які не реагували на світло, сухість порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вищевказану постанову суду першої інстанції скасувати, прийняти нову постанову, якою закрити провадження в справі, у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що свою вину у вчиненому він не визнає та вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а викладені у ньому факти не відповідають фактичним обставинам та не підтверджені відповідними доказами. Також зазначає, що його пояснення, які викладені у постанові суду, не відповідають дійсності, оскільки в судовому засіданні він своєї вини не визнавав та пояснив, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан сп'яніння у медичному закладі, не роз'яснювали йому права та наслідки відмови від проходження медичного огляду у закладі охорони здоров'я. Крім того апелянт вказує на те, що у судовому засіданні він наполягав на виклику свідків, однак суд проігнорував його заперечення і клопотання.

Вислухавши ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Демянову В.Є., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені: у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №269372 від 28 березня 2017 року, зі змістом якого ОСОБА_2 ознайомився, його копію отримав, йому роз'ясненні права та обов'язки, передбачені ст.63 Конституції України і ст.268 КУпАП, що засвідчив своїм особистим підписом (а.с.1); у направленні на огляд ОСОБА_2 до КУ «ОКНД» з метою виявлення стану сп'яніння від 28 березня 2017 року (а.с.2); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили факт відмови водія ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння (а.с.3-4).

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд заслухав пояснення ОСОБА_2, заслухав інспектора поліції Данилюка В.А., дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, в тому числі і відеозапис події, надав цим доказам належну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог діючого законодавства, суперечать дослідженим при апеляційному розгляді матеріалам справи, згідно з якими, протокол про адміністративне правопорушення серії БР №269372 від 28 березня 2017 року відносно ОСОБА_2, містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений поза межами закладу охорони здоров'я, не свідчить про невідповідність цього протоколу вимогам Закону.

Крім того, суперечать матеріалам справи і твердження апелянта про те, що інспектором поліції йому не були роз'яснені його права.

Так, як зазначено вище, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 роз'яснені права та обов'язки, передбачені ст.63 Конституції України, а також положення ст.268 КУпАП, про що свідчить його особистий підпис (а.с.1).

Доводи ОСОБА_2 та його захисника про те, що відеозапис, долучений до протоколу, не підтверджує факт вчинення ОСОБА_2 інкримінованого йому правопорушення, є необґрунтованими, спростовуються самим відеозаписом, який був відтворений і при апеляційному розгляді, згідно з яким ОСОБА_2 дійсно відмовився від проходження відповідного огляду.

Крім того, вказаним відеозаписом підтверджується і факт роз'яснення ОСОБА_2 його процесуальних прав, в т.ч. і права на захист.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду Запорізької області від 16 травня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її винесення й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області С.В. Дадашева