Справа № 755/5984/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2017 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 04.04.2017 року о 09:30 год. керуючи ТЗ «Citroen», д.н.з. НОМЕР_1, по пр-ту А. Навої в м. Києві, в крайній лівій смузі наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу позначеним д.з. 5.35.1 своєчасно не зменшив швидкість та за потреби не зупинився, за аналогією з іншим водієм ТЗ, що рухався по правій смузі, тим самим не надав перевагу в русі пішоходам ОСОБА_2 та ОСОБА_3, чим створив небезпеку, в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

У судовому засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності, пояснив суду, що складений протокол вважає таким, що не відповідає вимогам КУпАП, враховуючи відсутність доказів, які в контексті положень ст. 251 КУпАП, регламентують відомості, що можуть бути належними доказами в ході підтвердження тих чи інших обставин, у зв"язку з чим вина ґрунтується на припущеннях, що прямо суперечить ст. 62 Конституції України, а тому справа підлягає закриттю на підставі ст. 247 КУпАП.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності у судовому засіданні зазначила, що, як перед початком, так і під час руху, дивився в різні сторони, враховуючи інтенсивність руху, стан проїзної частини, та обстановку, що склалася на дорозі, переконувався, що це буде безпечним і не створить перешкод та небезпеки іншим учасникам руху.

Пригода сталася в наслідок недотримання вимог ПДР з боку пішоходів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які раптово виникли на смузі для руху і він не мав змоги та потреби у зупинці.

У результаті пригоди його ТЗ отримав такі пошкодження: тріщина переднього лобового скла, подряпина капоту з правої сторони зверху.

Також, на підтвердження своєї позиції останній надав фотознімки.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3, кожен окремо, у судовому засіданні пояснили, що рухалися по пішохідному переходу з дотриманням вимог ПДР.

У цій ситуації, ТЗ у правій смузі для руху зупинилося, однак, коли вони здійснювали свій руху далі по пішохідному переходу водій ТЗ «Citroen», д.н.з. НОМЕР_1, що був в крайній лівій смузі не зменшив швидкість та не зупинився, за аналогією з іншим водієм ТЗ, що рухався по правій смузі. уникаючи зіткнення, вони вимушені були різко змінювати напрямок свого руху та зупинитися.

Безпосередньо ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_3 фізично під час цієї пригоди не мали контакту з ТЗ та фізично не постраждали.

Суд, заслухавши доводи особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши даний адміністративний матеріал, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 124 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає тільки у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і обєктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У судовому засіданні, особою, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було надано послідовні та логічні покази з приводу обставин події, що сталися під час руху, які не викликають сумніву у суду, щодо їх достовірності, як наслідок суд вважає встановленим факт пригоди в цій ситуації,яка мала місце.

Наявні у справі фотознімки дані факти не спростовують.

Однак, з вказаного протоколу слідує, що подія, яка склалася під час руху спричинила зіткнення між учасниками дорожнього руху, однак в ході судового розгляду цей факт підтверджений не був, а тому, на думку суду, сам протокол про адміністративне правопорушення в частині порушення ст. 124 КУпАП не містить достовірного та зрозумілого формулювання обвинувачення особи у вчиненні того чи іншого правопорушення взагалі, що являється прямим порушенням ст. 256 КУпАП, в частині обов'язковості наявності в останньому самої суті адміністративного правопорушення.

Тож, подія, яка мала місце, у даному випадку, являється «подією, що сталася під час руху», а не «дорожньо-транспортною пригодою», через, що дана обставина взагалі виключає в діях водія порушення норм ст. 124 КУпАП, адже, фактично із фабули викладеної УПП у протоколі ідеться мова про порушення з боку водія ТЗ допустимої швидкості для руху та створення фактично аварійної обстановки.

За таких умов суд, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв"язку з їх не відповідністю нормам ст. 256 КУпАП, положенням вказаної вище Інструкції та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Крім того, суд надаючи оцінку відомостям, що містяться у схемі ДТП, виходячи з положень ст. 62 Конституції України, вважає викладені у ній дані такими, що ґрунтується на припущеннях, а тому даний доказ визнає не належним.

Адже, вона не містить єдиного та сталого орієнтиру в частині визначення місця зіткнення, адже останнє відображено зі слів різних осіб, як наслідок такий доказ на переконання суду є сумнівним, бо викладені у ньому дані не кореспондуються між собою та містять у собі взаємовиключні інформаційні факти (різні місця зіткнення), що не кореспондується з положеннями Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за № 1408/27853), яка вказує, що посадові особи УПП фіксують на схемі саме місце зіткнення установлене ними, а не зі слів усіх бажаючих, що мали наснагу висунути версію з цього питання в тій ситуації.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, з урахуванням положень ст. 251 КУпАП та вимог Інструкції, вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ст. 124 КУпАП.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду, які вказували «поза розумним сумнівом» про порушення особою ПДР здобуто не було та суду не надано.

Стаття ж 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду полоежння закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов'язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Підстав для направлення справи на дооформлення суд не убачає.

За таких обставин, враховуючи вище викладене суд вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ст. 124 КУпАП, так як його вину УПП не доведено належним чином, а не обґрунтовано на припущеннях, що є неприйнятим та суперечить, як нормам національного законодавства, так і міжнароджного.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністі події і складу адміністративного правопорушення.

У зв'язку з чим, дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв'язку з встановленням обставин визначених п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 6, 33-35, 124, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 321 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 даного Кодексу.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені Кодексом України про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статтею 287-291 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

С у д д я : О.В. Бірса