АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 33/790/1180/17 Головуючий І інстанції
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бездітко В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_2, за участю секретаря Михайлюка А.В., адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4на постанову Московського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2017 року про притягнення ОСОБА_4до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Працівниками поліції 04.11.2016 року був складений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 КУпАП

Згідно протоколу серії АП2 № 400893, 04.11.2016 року о 03 год. 00 хв. в м. Харкові водій ОСОБА_4, керував автомобілем НОМЕР_1, рухався по проспекту Тракторобудівників в районі буд. 109 з ознаками алкогольного спяніння (характерний запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода, нечітка вимова). Від проходження огляду на стан спяніння, у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

ОСОБА_4 порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2017 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у дохід держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн.

Не погодившись з постановою суду, адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4подав апеляційну скаргу, в обґрунтування якої зазначила наступне.

Постанова суду незаконна, необґрунтована у звязку із грубим порушенням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд, в порушення вимог ст. 268 КУпАП, розглянув справу за його відсутністю при наявності клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із знаходженням ОСОБА_4 на стаціонарному лікуванні у медичному закладі.

Просить постанову Московського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2017 року скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В клопотанні про поновлення строку адвокат ОСОБА_3 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду посилаючись, що участь у розгляді справи ОСОБА_4 не приймав, копію оскаржуваної постанови отримав 13.02.2017 року (а.с. 27).

Враховуючи, що доводи адвоката ОСОБА_3 про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення не спростовуються матеріалами справи, необхідно задовольнити його клопотання, поновити строк на оскарження постанови суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_4, його захисника адвоката ОСОБА_3, які апеляційну скаргу підтримали, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 4 ст. 7 КУпАП, додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечуються систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об'єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Так, п. 2.5 ПДР України зобов'язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише в випадках, коли є дані про своєчасне сповіщення особи про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як видно з матеріалів справи суд провів 03.02.2017 року судовий розгляд у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і розглянув справу по суті. При цьому суд віднісся критично до поданої ОСОБА_4 27.01.2017 року заяви про відкладення судового розгляду у звязку із знаходженням на стаціонарному лікуванні (а.с. 22, 23).

Відповідно до доданої до заяви довідки, виданої КУОЗ Богодухівська ЦРЛ, ОСОБА_4 з 20.01.2017 року по теперішній час (27.01.2017 року) знаходиться на лікуванні в хірургічному відділенні (а.с. 23).

Згідно листа непрацездатності ОСОБА_4 з 20.01.2017 року до 10.02.2017 року знаходився на стаціонарному лікуванні в КУОЗ Богодухівська ЦРЛ (а.с. 35).

Тобто, ОСОБА_4 мав обєктивні причини неможливості брати участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення, про причини повідомив районний суд.

Висновки суду про можливість слухання справи за його відсутності, не відповідають вимогам ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Вказане є порушенням вимог КУпАП, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 року, щодо забезпечення рівності та змагальності сторін, не відповідає практиці Європейського Суду з прав людини Рішення у справах «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року» Гуренко проти України» від 6 вересня 2005 року, в яких суд нагадував, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Суд визнав, що у провадженнях в адміністративній справі щодо заявника не забезпечувалися важливі процедурні гарантії і що, враховуючи обставини справи, ці процедурні недоліки були достатньо серйозними, аби ставити під сумнів справедливість провадження, та констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із обєкта і цілі ст.6 ЄКПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст.6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Таким чином, доступ до суду є аспектом права на справедливий суд, порушення якого (права на доступ) неодноразово визнавалось ЄСПЛ, зокрема в справах «Кутіч проти Хорватії», заява № 487778/99 п.25, ЄСПЛ 2002-II, «Меньшакова проти України», заява № 377/02 від 08.04.2010 р.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про підтвердження доводів апеляційної скарги щодо проведення Московським районним судом м. Харкова 03 лютого 2017 року судового розгляду справи з порушенням вимог КУпАП.

Висновки суду першої інстанції про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_4 є не ґрунтуються на вимогах закону - він, як особа яка притягається до адміністративної відповідальності, був позбавлений можливості здійснювати свій захист в суді першої інстанції, у зв'язку з чим постанова Московського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2017 року відносно ОСОБА_4 підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової постанови.

Також апеляційний суд враховує, що протокол про адміністративне правопорушення складений працівниками поліції за зверненням групи швидкого реагування «Харків -1». Згідно з рапорту лейтенанта поліції ОСОБА_5 по прибуттю на місце події складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП у звязку із повідомленням від вказаної групи. Таким чином, поліцейський, який склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 не зупиняв його під час керування транспортним засобом і не міг бачити факту керування автомобілем ОСОБА_6 (а.с.8).

Відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків передбачених статті 38 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення про адміністративні правопорушення, яке відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду, може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Враховуючи обставини, з приводу яких відносно ОСОБА_4 був складений відповідний протокол, і що строк накладення адміністративного стягнення за його вчинення на момент розгляду справи сплинув, відсутні підстави для закриття провадження по справі за п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247,287, 288, 289, 294, 295 КУпАП , -

п о с т а н о в и в :

Поновити адвокату ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 строк на оскарження постанови Московського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2017 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4задовольнити частково.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2017 року скасувати та прийняти нову постанову.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_2