Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №33/778/733/17 Головуючий в 1 інст. Наумов О.О.
Єдиний унікальний №336/3270/17 Доповідач в 2 інст. Гріпас Ю.О.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Гріпас Ю.О., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 його представника - адвоката - Ями Д.М., розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, за апеляційною скаргою адвоката - Ями Д.М. в інтересах ОСОБА_2, на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 вересня 2017 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 вересня 2017 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 та місце реєстрації: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, без оплатного вилучення транспортного засобу. Також постановлено стягнути з ОСОБА_2, судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 320 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він 10.06.2017 року об 22-40 годині, по пр. Соборний, 18 у м. Запоріжжі, керував автомобілем марки «ВАЗ 2102», д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №2755 проведеному 10.06.2017 року о 23 годині 35 хвилин.

Крім того, 11.06.2017 року об 01-00 годині, ОСОБА_2, по пр. Соборний, 23 у м. Запоріжжі, керував автомобілем марки «ВАЗ 2102», д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушена мова, нестійка хода). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного чи іншого сп'яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків відмовився.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат - Яма Д.В. в інтересах ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою. В апеляційній скарзі просив вищевказану постанову скасувати, та закрити провадження по справі. Зі змісту апеляційної скарги випливає, що ОСОБА_2 вважає, що його провина у вчиненні вищевказаних правопорушень не підтверджена в судовому засіданні належними доказами. На переконання апелянта надані суду протоколи про вчинення адміністративних правопорушень складені не належним чином, огляд водія на предмет виявлення алкогольного сп'яніння було проведено з порушенням Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженим наказом МОЗ від 09.11.2015 року № 14562/735. А крім того вважає, що під час розгляду справи судом першої інстанції були порушені процесуальні норми.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції апелянта та його представника, які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за недоведеністю вини ОСОБА_2 у вчинених правопорушеннях, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Висновки суду, викладені в постанові про доведеність вини ОСОБА_2, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованими, однак висновки про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам справи, тому доводи представника ОСОБА_2 частково можна визнати слушними.

Так, винуватість ОСОБА_2, у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 10.06.2017 року серії БР № 085348, де зафіксовано суть правопорушення (т.1 а.с.1), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (т.1 а.с.3), висновком №2755 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (т.1 а.с.4), розпискою ОСОБА_2 (т.1 а.с.5), рапортом поліцейського (а.с.6), відеозаписами, які містяться на доданому до матеріалів справи DVD-R на якому зафіксовані обставини події 10.06.2017 (т.1 а.с.47).

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_2 безпідставно було проведено огляд на стан сп'яніння саме в медичному закладі є необґрунтованими. З рапорту поліцейського Зінченко О.В. і з пояснень наданих нею в судовому засіданні в суді випливало, що ОСОБА_2 на думку поліцейських мав ознаки як алкогольного так і наркотичного сп'яніння, тому його було направлено на огляд саме в медичний заклад. В медичному закладі лікарем було встановлено, що ознаки наркотичного сп'яніння у ОСОБА_2 відсутні, тому проводився огляд лише на стан алкогольного сп'яніння. Окрім цього слід зазначити, що сам ОСОБА_2 зауважень чи клопотань з приводу проведення огляду в медичному закладі, а не на місці події не мав.

Доводи апелянта про те, що акт медичного огляду є неналежним доказом, також безпідставні з огляду на те, що акт складений у відповідності до інструкції про виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Та обставина, що на даному до матеріалів справи DVD-R в повному об'ємі не зафіксована процедура проведення огляду в медичному закладні, не може свідчити про те, що огляд було проведено з порушенням і відомості в акті є сфальшованими, адже факт відео фіксації у такому випадку не вимагається інструкцією.

Інші доводи адвоката на предмет неналежності доказів, процесуальних судом підчас апеляційного розгляду справи свого підтвердження не знайшли.

Між тим, не можна погодитися з висновками суду на предмет наявності в діях ОСОБА_2 адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП виходячи з наступного.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Підчас і після оформлення матеріалів стосовно ОСОБА_2 за ч.1 ст.121, ч.1 ст.130 КУпАП в районі пр. Соборний, 18 в м. Запоріжжі, поліцейські фактично в порушення вимог ст.265-2 КУпАП не вжили заходів щодо тимчасового затримання автомобіля, натомість формально відсторонили ОСОБА_2 від керування автомобілем і попередили його про повторність мотивуючи це тією обставиною, що автомобіль начебто було припарковано без порушення ПДР і він не заважав іншим учасникам дорожнього руху, при тому, що на той момент вже було встановлено перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння. Слід зазначити, що оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення відбувалася вночі, на центральному проспекті міста Запоріжжя. Із відеозаписів на яких зафіксовані вищевказані події випливало, що автомобіль знаходився не в заїзному кармані (як зазначено в рапорті поліцейського), а біля нього на проїзний частині, і якщо дійсно вночі суттєво автомобіль міг не заважати іншим учасником дорожнього руху, то наступного ранку чи вдень виключити імовірність перешкоди іншим учасникам дорожнього руху було не можливо. Після проведення огляду в медичному закладі ОСОБА_2 був доставлений на місце події в район пр. Соборний, 18, де його в стані алкогольного сп'яніння залишили біля автомобіля, яким він керував до події.

На переконання суду апеляційної інстанції у вказаному випадку поліцейські не тільки не запобігли подальшому керуванню ОСОБА_2 автомобілем, а фактично спровокували його на ці дії, адже було очевидним фактом, що автомобіль він не залишить у цьому місці.

Крім того, окремо слід зазначити, що на час складання протоколу БР № 085262 від 11.06.2017 стосовно ОСОБА_2, останнього не було притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, відтак в розумінні положень ст.62 Конституції України, вважати його таким, що повторно вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП не можна. Про хибність висновків суду в цій частині свідчить також той факт, що в протоколі про адміністративне правопорушення від 11.06.2017 року серії БР № 085262 відсутні відомості про повторність, і для суду є очевидним, що в графі протоколу де вказується частина відповідної статті КУпАП не було зазначено частину «2».

Суб'єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП характеризується наявністю прямого умислу.

Суд апеляційної інстанції доходить висновку, що факт керування транспортним засобом ОСОБА_2 11.06.2016, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, після оформлення матеріалів щодо нього за ч.1 ст.121 і ч.1 ст.130 КУпАП, фактично було зумовлений діями самих поліцейських, прямого умислу на повторне вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП у ОСОБА_2 не було. Оскільки протокол БР № 085262 від 11.06.2017, як першоджерело доказування у вказаній справі про адміністративне правопорушення є неналежним доказом, дослідження інших, вторинних доказів є недоречним.

З огляду на вказані обставини встановлені судом апеляційної інстанції, постанова підлягає зміні, із неї слід виключити вказівку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, і на останнього слід накласти стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката - Ями Д.М. в інтересах ОСОБА_2, задовольнити частково.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 вересня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.130 КУпАП - змінити.

Виключити з постанови вказівку про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП.

Вважати, що ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності з ч.1 ст.130 КУпАП зі стягненням у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає та повинна бути звернута до виконання не пізніше трьох місяців з дня її винесення, тобто до 17.01.2018 р.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області Ю.О. Гріпас