Справа № 369/6755/17 Головуючий у І інстанції Омельченко М. М.
Провадження № 33/780/784/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 252 28.09.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 вересня 2017 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, за участю прокурора Прокуратури Київської області Безгинського Ю.С., прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_2, особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою в.о. керівника прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 липня 2017 року, -

ВСТАНОВИВ :

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 липня 2017 року провадження у справі про корупційне адміністративне правопорушення за ч.1 ст.172-7 КУпАП відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, -

закрито у звязку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 45-03/40 від 21.06.2017 року ОСОБА_3, будучи депутатом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, являючись субєктом відповідальності за корупційні правопорушення згідно п.п.1,2 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог п.1 ч.1 ст.28, ч.1 ст.35 Закону України «Про запобігання корупції», ч.1 ст.59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування» 27.05.2016 року на другому пленарному засіданні сьомої сесії Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради VII скликання, яке відбувалось у приміщенні сесійної зали Петропавлівсько-Борщагівської сільради Києво-Святошинського району Київської області за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Ярослава Мудрого, 1а, самостійно публічно не оголосив про наявність у нього приватного інтересу і відповідно реального конфлікту інтересів в його діях як керівника ТОВ «ОМОКС» під час розгляду питання про затвердження детального плану території площею 37,4081 га між вулицею Лобановського та в районі вулиці Печерської в с. Чайки, яка буде забудовуватися ТОВ «ОМОКС», чим вчинив адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним рішення прокурором подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.07.2017 року та прийняти нову постанову, якою матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-7 КУпАП ОСОБА_3 повернути до Національного агентства з питань запобігання корупції.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вивченням вказаного протоколу про вчинення адміністративного правопорушення встановлено, що він складений з грубими порушеннями вимог ст.256 КУпАП. Так, протокол не містить часу та місця вчинення адміністративного правопорушення, а також в ньому не зазначено суті допущеного ОСОБА_3 реального конфлікту інтересів, а лише зазначено про наявність приватного інтересу.

Більше того, вказаний протокол ОСОБА_3 не вручений, не підписаний ОСОБА_3, права і обов'язки, передбачені ст.268 КУпАП ОСОБА_3 роз'яснені не були, відсутні необхідні відмітки й у протоколі. Вказані обставини підтвердив сам ОСОБА_3 у судовому засіданні, вказавши, що на початок розгляду справи в суді ніякого протоколу він не отримував.

У запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 просить залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а постанову Києво- Святошинського районного суду Київської області від 24.07.2017 - без змін.

Свої вимоги мотивує тим, що всупереч доводам прокурора Кулагін О.В. не акцентував уваги на тому, що протокол складений не по формі, а наполягав на тому, що в НАЗК відсутні будь-які підстави для його складання, оскільки в його діях відсутній склад та подія правопорушення. Проте, прокурор не прийняв до уваги викладені по суті факти, та вже після вивчення судом доказів законності в діях депутата Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Київської області VII скликання ОСОБА_3, та винесення оскаржуваної постанови, запропонував повернути протокол на дооформления в НАЗК, а постанову суду першої інстанції - скасувати.

Крім того, постанова в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором згідно ч.1 ст.287 КУпАП лише у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП. Відтак, у даному випадку прокурор не має повноважень на оскарження судового рішення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурорів, які підтримали подану апеляційну скаргу, доводи ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та вважали рішення суду першої інстанції правильним, думку представника НАЗК ОСОБА_6, яка заперечувала проти доводів прокурора щодо невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст.256 КУпАП, дослідивши та перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_3 головним спеціалістом Пятого відділу (західний регіон) Департаменту моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів та інших обмежень щодо запобігання корупції ОСОБА_6 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП.

У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення № 45-03/40 від 21.06.2017 року ОСОБА_3, будучи депутатом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, являючись субєктом відповідальності за корупційні правопорушення згідно п.п.1,2 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог п.1 ч.1 ст.28, ч.1 ст.35 Закону України «Про запобігання корупції», ч.1 ст.59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування» 27.05.2016 року на другому пленарному засіданні сьомої сесії Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради VII скликання, яке відбувалось у приміщенні сесійної зали Петропавлівсько-Борщагівської сільради Києво-Святошинського району Київської області за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Ярослава Мудрого, 1а, самостійно публічно не оголосив про наявність у нього приватного інтересу і відповідно реального конфлікту інтересів в його діях як керівника ТОВ «ОМОКС» під час розгляду питання про затвердження детального плану території площею 37,4081 га між вулицею Лобановського та в районі вулиці Печерської в с. Чайки, яка буде забудовуватися ТОВ «ОМОКС», чим вчинив адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП.

У суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснив, що він є співвласником ТОВ «ОМОКС», яка є забудовником с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області. У 2015 році він став депутатом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. При цьому, генеральний план забудови с. Чайки був запланований та розроблений ще у 2008 році, в якому передбачалась забудова території орієнтованою площею 42 га. Відповідно до вказаного плану забудови ТОВ «ОМОКС» займалось будівництвом обєктів житлової та соціально-побутової сфери. В подальшому, у звязку з потребами населення с. Чайки, постала необхідність у додатковій побудові дитячого садочка та школи. Рішенням №35 сесії Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 08.10.2015 року було надано дозвіл на розроблення детального плану територій забудови, який, в подальшому, був замовлений сільрадою в ДП «Український науково-дослідний і проектний інститут цивільного будівництва» та поданий на затвердження сесії сільською ради, яке відбулось 27.05.2016 року. Так, він дійсно голосував за прийняте рішення, при цьому не мав в цьому ніякого приватного інтересу, так як при затвердженні такого детального плану діяв в інтересах громади с. Чайки, оскільки за вказаним детальним планом площа забудови багатоквартирними житловими будинками, яка повинна була провадиться ТОВ «ОМОКС» зменшувалась з 42 га до 37,4 га на користь будівництва дитячого садка та школи. Фактично своїм голосування за затвердження детального плану території він, як депутата та власник ТОВ «ОМОКС», надав свою згоду на зменшення комерційних та фінансових показників ТОВ «ОМОКС». На підтвердження пояснення ОСОБА_3 його захисником було подано копії відповідних документів.

Також, ОСОБА_3 апеляційному суду пояснив, що обвинувачення, викладене в протоколі про адміністративне правопорушення було йому повністю зрозуміле, при цьому жодних порушень його прав судом першої інстанції допущено не було. Посилання апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст.256 КУпАП вважає не суттєвими, оскільки районний суд розглянув справу щодо нього по суті та прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність в його діях складу та події адміністративного правопорушення. Зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення отримав поштою.

Частиною 1 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів.

Згідно ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються його права і обовязки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Аналогічні вимоги зазначені й у п.п.4,5,6,7 розділу ІІ Порядку оформлення протоколів про адміністративні правопорушення та внесення приписів Національним агентством з питань запобігання корупції від 09.06.2016 № 5.

Особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 - головний спеціаліст Пятого відділу (західний регіон) Департаменту моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів та інших обмежень щодо запобігання корупції ОСОБА_6 суду апеляційної інстанції пояснила, що протокол містить усі необхідні реквізити та відповідає вимогам ст.256 КУпАП та п.п.4,5,6,7 розділу ІІ Порядку оформлення протоколів про адміністративні правопорушення та внесення приписів Національним агентством з питань запобігання корупції від 09.06.2016 № 5. Зокрема, у ньому зазначено: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові уповноваженої особи НАЗК, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; наявність чи відсутність пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Також зазначила, що ОСОБА_3 до НАЗК особисто не зявився, але надіслав письмові пояснення. Копію протоколу останньому було надіслано поштою.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У міжнародних джерелах права, зокрема в Конвенції, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до п.«а» ч.3 ст.6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Так, ЄСПЛ у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року звернув увагу на вказівку у тексті п.«а» ч.3 ст.6 Конвенції щодо необхідності приділяти особливу увагу роз'ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред'явленого йому обвинувачення (п. 79 рішення у справі «Камасінскі проти Австрії» від 19 грудня 1989 року).

Також, ЄСПЛ вказує про необхідність аналізувати положення п.«а» ч.3 ст.6 Конвенції у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред'явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (п.52 рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25 березня 1999 року; п.58 рішення у справі «Матточіа проти Італії» від 25 липня 2000 року; п.34 рішення у справі «І.Н. та інші проти Австрії» від 20 квітня 2006 року).

У відповідності до ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Правильність кваліфікації та висновки суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_3 складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП, учасниками процесу не оскаржуються.

У ході апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_3 протокол про адміністративне правопорушення отримав поштою, обвинувачення, викладене в протоколі про адміністративне правопорушення було йому повністю зрозуміле, при цьому жодних порушень його прав судом першої інстанції допущено не було.

Враховуючи те, що практика ЄСПЛ орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті ст.6 Конвенції ЄСПЛ покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року), апеляційний суд приходить до переконання, що вимоги апеляційної скарги прокурора є суто формальними та не можуть бути підставою для зміни чи скасування постанови районного суду.

Крім того, у відповідності до ст.294 КУпАП, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право прийняти лише одне з рішень: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; скасувати постанову та закрити провадження у справі; скасувати постанову та прийняти нову постанову; змінити постанову.

Відтак, діючим КУпАП не передбачено повернення протоколу про адміністративне правопорушення особі чи органу, що його склав.

Із огляду на вищезазначене постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 липня 2017 року щодо ОСОБА_3 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає у звязку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу в.о. керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 липня 2017 року відносно ОСОБА_3 без зміни.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Київської області ОСОБА_1