Справа № 161/1631/17 Провадження №33/773/247/17 Суддя в 1 інстанції: Смітюх В. М.
Категорія:ч.1ст.130 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2017 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області Подолюк В.А., з участю адвоката - Ляльки Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 лютого 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 лютого 2017 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 320 грн.

ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 10 січня 2017 року о 03 год. 30 хв. в м. Луцьку Волинської області по вул.Винниченка, 11, керував автомобілем марки «Citroen C3» д.р.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що наведені у постанові висновки не відповідають фактичним обставинам справи, вважає, що судом не з»ясована доцільність застосування до особи, що притягується до адміністративної відповідальності, заходів громадського впливу передбачених ст. 21 КУпАП. Вказує, що при проведенні обстеження на стан алкогольного сп»яніння ОСОБА_5 не було запропоновано здати органічний матеріал, які дають точніший результат ніж пристрій Драгер, факт чи пристрій за допомогою, якого проводився огляд на стан сп»яніння апелянта має відповідний сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, судом першої інстанції не був досліджений, що порушує вимоги Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння …», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року N 1452/735.

Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити та передати матеріали на розгляд трудового колективу.

Заслухавши адвоката Ляльку Ю.А., який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі з підстав наведених у ній та просив задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, приходжу до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

В силу вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом дотримано.

У суді першої ОСОБА_5 свою вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, визнав повністю та щиро розкаявся. Пояснив, що не заперечує перебування у стані алкогольного сп'яніння 10 січня 2017 року, однак стверджує, що при проведенні огляду на стан сп»яніння не в повній мірі були дотримані норми закону та враховуючи характер вчиненого правопорушення і особу порушника та за клопотання трудового колективу вважає за можливе застосувати, щодо нього заходи громадського впливу.

Як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції розгляд справи провів у відповідності до вимог ст. 245 КУпАП, а саме: допитав у судовому засіданні особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_5, який свою вину визнав повністю та щиро розкаявся, перевірив наявні у справі докази, всебічно, повно, об'єктивно дослідивши останні та надавши їм належну юридичну оцінку, і прийшов до правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Такі висновки суду підтверджуються іншими зібраними у справі доказами.

Винуватість ОСОБА_5 стверджується довідкою інспектора ВМАЗ УПП у м. Луцьку ДПП ст. лейтенанта поліції ОСОБА_6, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 85 від 10.01.2017 року (а.с.3), розпискою тимчасової передачі прав керування транспортного засобу від 10.01.2017, витягом з бази «АРМОР».

Твердження скаржника, щодо порушень порядку огляду на стан сп»яніння допущених під час його затримання працівниками поліції, на думку апеляційного суду, є нічим іншим, як способом уникнення першого адміністративної відповідальності та спростовується наявними у справі іншими письмовими доказами, а саме огляд на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога за адресою м. Луцьк, вул. Карбишева, 2/1.

За таких обставин, вважаю рішення суду першої інстанції про порушення водієм пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, обґрунтованим та законним.

Нових доказів ОСОБА_7 апеляційному суду надано не було.

Посилання в апеляційній скарзі представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ту обставину, що судом не з»ясована доцільність застосування заходів громадського впливу передбачених ст. 21 КУпАП, також не заслуговують на увагу, з таких підстав.

Відповідно до ст. 21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Вказана норма закону судом першої інстанції була дотримана, оскільки з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника, судом правомірно накладене стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КупАП.

Доводи при апеляційному розгліді справи про недоцільності застосування адміністративного стягнення у виді позбавлення ОСОБА_5 права керування транспортним засобом, не спростовують висновків суду першої інстанції, які відповідають диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_5 протягом року був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, що посягають на громадський порядок і громадську безпеку та встановлений порядок управління. Також, ОСОБА_5 працює в трудовому колективі ТзОВ «Брадес плюс», від якого надійшло клопотання про передачу правопорушника на поруки, на посаді юриста, а вказана посада введена в штатний розпис лише 06 лютого 2017 року, тому зазначені обставини також вказують на неможливість задоволення клопотання товариства.

Виходячи з вищенаведеного вважаю, що постанова Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 лютого 2017 року щодо ОСОБА_5 є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування та передачі матеріалів на розгляд трудового колективу, з наведених в апеляції обставин, немає.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 лютого 2017 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області В.А.Подолюк