Справа № 750/1168/17 Головуючий у 1 інстанції Григор'єв Р. Г.
Провадження № 33/795/226/2017
Категорія - ст. 130 ч.1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого - судді Демченка О.В.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 квітня 2017 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючий водієм, проживаючий по АДРЕСА_1,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн. 00 коп.

Судом ОСОБА_1 було визнано винним в тому, що він 30 січня 2017 року о 21 год. 20 хв. в м. Чернігові. По проспекту Миру, 51, керував автомобілем марки «Renault Trafic», номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком №96 від 30.01.2017 року, чим порушив п. 2.9. а) Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про поновлення строку на оскарження постанови, пропущеного з поважних причин та про зміну накладеного стягнення, а саме заміну його на штраф без позбавлення права керування транспортними засобами. Свої вимоги аргументує тим, що судом не дотримано вимог ст. 268 КУпАП, а саме що стосується повідомлення про час та місце судового засідання. Звертає увагу апеляційного суду, що про розгляд справи дізнавався самостійно та у зв'язку з неможливістю приймати участь у розгляді справи через хворобу, представником була подана заява про перенесення судового засідання з наданням довідки про захворювання та отримуване лікування. Вказуючи про спрощений підхід до розгляду справи місцевим судом, автор скарги переконаний, що не було враховано ряд обставин, які передбачені ст. 33 КУпАП, і в першу чергу те, що автомобіль використовується у робочих цілях, а тому позбавлення права керування поставить його в скрутне становище. Крім того, вказує що саме освідування проведено з порушенням Інструкції, а саме визнання правопорушення, з точки зору автора скарги не може бути доказом наявності стану сп'яніння у момент керування транспортним засобом.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 фактично визнав керування транспортним засобом в стані сп'яніння та просив суд змінити накладене стягнення, оскільки на даний час працює водієм, що є його основним доходом.

В засіданні апеляційного суду інтереси ОСОБА_1 разом з ним представляла ОСОБА_2 - приватний підприємець, яка надала відповідні документи на здійснення підприємницької діяльності в галузі права та була допущена до розгляду справи на підставі Рішення Конституційного Суду України № 13-рп/2000 від 16.11.2000 р.

Представник ОСОБА_1 також фактично не заперечувала керування транспортним засобом її довірителем у стані алкогольного сп'яніння, але з урахуванням всіх обставин справи та ряду пом'якшуючих і характеризуючих даних особи просила застосувати лише стягнення у виді штрафу, змінивши рішення місцевого суду, оскільки саме це стягнення вважає в даному буде законним та співрозмірним.

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю доказів, перевірених в судовому засіданні.

Так, відповідно до висновку медичного огляду від 30.01.2017 року № 96, ОСОБА_1 о 21 год. 50 хв. цього дня перебував у стані алкогольного сп'яніння (а.с.4), про що працівниками поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення в присутності свідків (а.с.3). в протоколі ОСОБА_1 зроблені власноручні його пояснення, з яких вбачається, що він визнає свою вину в керуванні автомобілем в стані алкогольного сп'яніння.

Крім того, вина ОСОБА_1 підтверджується:

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 (а.с.6) та ОСОБА_4 (а.с.7), згідно яких на водія ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення на підставі медичного висновку про перебування особи в стані алкогольного сп'яніння;

- рапортом інспектора поліції Гайового Ю.А. від 30 січня 2017 року (а.с.8), з якого слідує, що на громадянина ОСОБА_1 був складений протокол за ст.130 КУпАП, а саме після виявлення у нього ознак алкогольного сп'яніння, водію було запропоновано пройти медичний огляд за результатами якого встановлено стан алкогольного сп'яніння та відповідно складено протокол.

Оцінивши зазначені докази в їх сукупності, суддя правильно прийшов до висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, що забороняє керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або під впливом наркотичних чи токсичних речовин, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу того освідування ОСОБА_1 було проведено з порушенням, то будь-яких доказів такого порушення суду надано не було. Позиція представника, що висновок медичного огляду не містить визначення кількості алкоголю в проміле також не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів...затвердженої Наказом №1452/735 від 09.11.2015 року, метою огляду є виявлення наявності чи відсутності стану сп'яніння в обстежуваної особи.

Твердження про порушення вимог ст. 268 КУпАП також не знайшли свого підтвердження, оскільки судом приймалися всі заходи для виклику особи в судове засідання, справа неодноразово відкладалася, проте ні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ні її представник жодного разу до суду не з'явилися. Апеляційний суд вбачає в цьому зловживання особою своїми процесуальними правами і намагання не допустити постановлення судом рішення у справі до сплину строку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Враховуючи, що дана категорія справ не передбачає обов'язкової участі особи та в зв'язку з діями особи, що вказують на затягування процесуальних строків розгляду справи, місцевий суд не допустив порушень, на які вказує ОСОБА_1

Крім того, подаючи до місцевого суду заяви про відкладення розгляду справи ОСОБА_1 кожного разу вказував, що надасть суду документи, які підтверджують неможливість його участі в судових засідання, проте ні в місцевий суд, ні при подачі апеляційної скарги, ні при розгляді справи в апеляційному суді такі докази надані не були.

Більше того, право доступу до суду апеляційної інстанції для оскарження рішення суду є невід'ємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

В даному випадку зміст апеляційної скарги та позиція особи та її представника зводяться лише до зміни накладеного стягнення. Проте, з урахуванням всіх обставин справи та безальтернативної санкції статті 130 КУпАП, апеляційний суд позбавлений можливості будь-яким чином вплинути на застосований вид стягнення, який визначений законодавцем.

Враховуючи вказані обставини справи, постанова суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 відповідає вимогам ст.ст. 280, 283 КУпАП, є законною та обґрунтованою.

Враховуючи, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, апеляційний суд приходить до висновку, що стягнення за адміністративне правопорушення накладено відповідно до положень ст. 33 КУпАП, та згідно санкції ст. 130 ч.1 КУпАП.

Таким чином, доводи викладені в апеляційній скарзі спростовуються матеріалами справи та не можуть бути прийняті до уваги.

За таких обставин підстави для зміни чи скасування постанови суду відсутні.

Апеляційна скарга на оскаржувану постанову суду подана у строк понад 10 днів з моменту її ухвалення. Проте з метою забезпечення принципу доступу громадянина до правосуддя, апеляційний суд вважає за можливе поновити процесуальний строк на подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на подачу апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 квітня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Демченко