АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ігнатов Р.М., за участі:

особи, яка притягується до відповідальності − ОСОБА_2

особи, яка подала апеляційну скаргу − ОСОБА_3

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в міста Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 11.11.2016, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст..124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_3, діючи в інтересах ОСОБА_4, подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційних суд визнати причини пропущення строку на оскарження постанови Дарницького районного суду міста Києва від 11.11.2016 поважними та поновити такий строк. Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 11.11.2016 скасувати. Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Заслухавши думки учасників щодо права ОСОБА_3 на звернення з апеляційною скаргою, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення в частині, що стосується повноважень представника потерпілого, суд вважає, що існуюча апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, виходячи з наступного.

Згідно ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 цього Кодексу.

Так, апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_4, який є потерпілим в даній справі, подано ОСОБА_3, який діє як представник потерпілого за довіреністю. На підтвердження своїх повноважень ОСОБА_3 надав копію довіреності, завіреної нотаріусом. Натомість, відомостей про здійснення ОСОБА_3 адвокатської діяльності ані матеріали справи, ані Єдиний реєстр адвокатів України − не містить. Про те, що останній не є адвокатом, підтвердив в судовому засіданні і сам апелянт.

У відповідності до ч.2 ст.269 КУпАП, потерпілий має право при розгляді справи користуватись правовою допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Такі самі положення продубльовані і в ч.2 ст.270 КУпАП.

Однак, на момент розгляду даної справи в апеляційному суді, закону, який би регулював надання правової допомоги фахівцями в галузі права прийнято так і не було, що виключає можливість фахівців у галузі права представляти в суді в справах про адміністративні правопорушення інтереси осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, а також потерпілих.

При цьому, в рішенні КСУ №13-рп/2000 зазначається, що надання юридичних послуг є одним із видів підприємницької діяльності, а тому особа, яка їх надає повинна бути створена у відповідності до вимог ГК України, та підлягає оподаткуванню. Тобто, вказаними актами підтверджується факт того, що особи, які надають юридичну допомогу діють як особи, які здійснюють підприємництво, натомість закону, який би визначав їх правовий статус органом законодавчої влади в Україні так і не прийнято.

В той же час, в п.55 рішення Європейського суду з прав людини від 24.11.2012 у справі «Загородний проти України» вказується, що залишаючи питання обмеження права осіб на вільний вибір захисника невирішеним протягом тривалого часу, державні органи створили ситуацію, що є несумісною з принципом юридичної визначеності, закріпленої Конвенцією, та який є одним з основних елементів верховенства права. Отже, право особи на вільний вибір захисника було обмежено у спосіб, що є несумісним з вимогами п.1 та 3 ст.6 Конвенції.

Таким чином, враховуючи наведене, а також зважаючи, що на підтвердження своїх повноважень ОСОБА_3 надав засвідчену нотаріусом копію довіреності, натомість будь-яких документів на підтвердження факту здійснення ним адвокатської діяльності останній не надав, суд приходить до переконання, що ОСОБА_3 не є суб'єктом оскарження в даному випадку, у зв'язку з чим його апеляційна скарга в інтересах ОСОБА_4 підлягають поверненню.

З огляду на викладене, враховуючи, що КУпАП не врегульовано випадків повернення апеляційної скарги з підстав їх подачі неуповноваженим суб'єктом, суд вважає за необхідне застосувати до даних правовідносин аналогію закону, керуючись при цьому п.2 ч.3 ст.399 КПК України, згідно яких апеляційна скарга повертається, якщо її подано особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 11.11.2016 про закриття провадження в справі відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, - повернути особі, яка її подала разом з усіма доданими матеріалами.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М.Ігнатов

Справа № 33/796/1372/2017

Категорія: ст. 124 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Трусова Т.О.

Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.