Справа № 502/888/17
ПОСТАНОВА

09 червня 2017 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області, ОСОБА_1, розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Головного управління держпраці в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, одружену, працюючу на посаді головного економіста по заробітній платі СВК «Дружби», проживаючу за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, якій розяснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, за ст. 41 ч.1 Кодексу про адміністративні правопорушення України, -

В С Т А Н О В И В:

В матеріалах, які надійшли з Головного управління держпраці в Одеській області, в ході перевірки сільськогосподарського виробничого кооперативу «Дружба», головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно правових актів Управління з питань праці в Одеській області, ОСОБА_3, вказано, що 25.04.2017 року, в с. Мирне Кілійського району, встановлено, що головним економістом СВК «Дружба», ОСОБА_2, порушено законодавство про працю, оплату праці, відносно найманих працівників, що засвідчено актом перевірки від 25.04.2017 року, № 15-18-010/0402.

Перевіркою додержання законодавства про працю на підприємстві встановлено, що в порушення вимог ч.2 статті 30 ЗУ «Про оплату праці», в кооперативі не забезпечений достовірний облік виконуваної працівником роботи, а саме: згідно табелів обліку використання робочого часу з січня по серпень 2016 року, встановлено: табелі заповнюються не за фактично відпрацьований час. Так, сторожам кооперативу наприклад: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6І, та іншим, які працюють згідно графіку змін, в табелях обліку використання робочого часу за 2016 рік, відображені 8 годин щоденно, субота та неділя, вихідні дні, чим порушено вимоги ч.2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці».

В кооперативі має місце порушення вимог ч. 4 ст. 115 КЗпП та ст. 21 Закону України «Про відпустки», щодо виплати заробітної плати за весь час щорічної відпустки за три дні до її початку. Так, наказом від 01.04.2015 р., №19 птахівниці ОСОБА_7, надано щорічну і додаткову відпустку, 01.04.2015 р.; рисівнику ОСОБА_8, наказом від 04.01.2016 р., № 5, надано щорічну відпустку; наказом від 03.05.2016 р., № 37, працівнику току ОСОБА_9, надано щорічну відпустку; наказом від 07.05.2016 р. №34, птахівниці ОСОБА_10, надано щорічну відпустку 07.05.2016 р., наказом від 07.05.2016 р. № 38, голові профспілки, ОСОБА_11, надано щорічну відпустку 07.05.2016 р., проте виплату за весь час відпусток здійснено з порушенням вимог статті 21 Закону України «Про відпустки».

П. 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої Постановою КМУ, від 08 лютого 1995 року, № 100, «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» із змінами від 26.09.2001 р., при проведенні розрахунку середньомісячної заробітної плати працівникам, ОСОБА_7 ОСОБА_12, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_11, не були враховані вимоги п. 10 Постанови КМУ № 100, щодо підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, установі, організації відповідно до актів законодавства (ЗУ «Про державний бюджет на 2015 рік та Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік), а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах, як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення, коригуються коефіцієнтом їх підвищення, що призвело до, не до отримання всіх сум в повному обсязі.

Зазначене, призвело відносно вищевказаних працівників, до недоотримання правильного, в повному обсязі, середньомісячного розміру заробітної плати;

Обчислення середньої заробітної плати за весь час відпустки працівникам кооперативу, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_12, ОСОБА_9, ОСОБА_11, проведено без урахування вимог п.10 Постанови КМУ № 100 (не у повному обсязі), що призвело до нарахування заробітної плат за час відпустки зазначеним працівникам, не у повному обсязі, що свідчить про порушення вимог ст. 21 Закону України «Про відпустки», та ч. 4 ст. 115 КЗпП України, щодо виплати заробітної плати за весь час відпустки, зазначеним працівникам, не пізніше ніж за три дні до її початку.

При звільненні 18 працівників кооперативу у 2016 році, виплата всіх сум, що належать їм від кооперативу, не виплачується в день звільнення. Так, наказом від 15.03.2016 р. № 4-а, звільнена птахівниця, ОСОБА_13, за ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням), наказом від 31.08.2016 р. № 23, звільнений працівник ОСОБА_14, за ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням), наказом від 15.11.2016 р. № 34, звільнена працівниця ОСОБА_15, за ст. 38 КЗпП України (за згодою сторін) та інші.

Так, нарахування компенсації за не використані дні щорічної відпустки при звільненні працівників: ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, без урахування вимог п.10 Постанови КМУ №100, не у повному обсязі, що призвело до порушення відносно них вимог статті 116 КЗпП України, щодо виплати всіх належних працівникам від кооперативу, сум у день звільнення. Тобто, компенсація за невикористані дні щорічної відпустки, нарахована вищевказаним працівникам при звільненні, не у повному обсязі.

Порушено вимоги ст. 34 Закону України «Про оплату праці», працівникам кооперативу, у березні 2017 року, зроблено донарахування та виплата фіксованої індексації за 2014 рік, але без урахування компенсації працівникам, які втратили частину заробітної плати, у звязку з порушенням строків її виплати (оскільки донарахування індексації, є частиною заробітної плати).

Правопорушниця, ОСОБА_2, в судовому засіданні, свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.41 ч. 1 КУпАП, визнала повністю та суду пояснила, що вона усі зауваження та порушення врахувала, на теперішній час усунула, та не буде більше допускати порушення трудового законодавства, щиро кається.

Окрім визнання своєї вини, факт вчинення правопорушення, ОСОБА_2 та її провина підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами:

- протоколом № 15-18-010/0243, від 25.04.2017 року, відносно ОСОБА_2, за ст.41 ч. 1 КУпАП, (а. с. 4, 5 );

- актом перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 15-18-010/0402, складеним головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно правових актів Управління з питань праці в Одеській області, ОСОБА_3 (а. с. 6-8);

- наказом про надання відпустки № 4 від 06.01.2017 року, (а. с. 20);

- розпорядженнями про надання відпустки № 19, від 01.04.2015 року, (а. с. 19);

- розпорядженнями про надання відпустки № 34, від 05.05.2016 року, (а. с. 21);

- розпорядженнями про надання відпустки № 37, від 03.05.2016 року, (а. с. 22);

- розпорядженнями про надання відпустки № 38, від 07.05.2016 року, (а. с. 21);

Суд, вислухавши правопорушницю, вивчивши матеріали справи, вважає, що провина, ОСОБА_2, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 41 ч.1 КУпАП, доведена, та кваліфікує її дії, як порушення законодавства про працю, про оплату праці, відносно найманих працівників, що засвідчено актом перевірки, від 25.04.2017 року, № 15-18-010/0402, яке виразилося в наступному: не забезпечення достовірного обліку виконуваної працівником роботи; порушення виплати заробітної плати за весь час щорічної відпустки за три дні до її початку; недоотримання правильного та в повному обсязі середньомісячного розміру заробітної плати; а також неврахування компенсації працівникам, які втратили частку заробітної плати, у звязку з порушенням її виплати.

Обставиною, що помякшує відповідальність, ОСОБА_2, за скоєння адміністративного правопорушення, відповідно до ст. 34 КпАП України, суд визнає, щире розкаяння винної.

Обставин, які обтяжують відповідальність, ОСОБА_2, відповідно до вимог ст.35 КУпАП, судом не встановлені.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Беручи до уваги характер правопорушення, його тривалість та сутність протиправних дій,особу правопорушниці, суд вважає за необхідне застосувати до правопорушниці адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Керуючись ст. ст. 23, 34, 35, 41 ч.1 , 268, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 41 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (пятсот десять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір в розмірі 320 гривень.

Копію постанови вручити правопорушниці.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі через Кілійській районний суд Одеської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова може бути предявлена до виконання протягом 3 місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1