Справа № 163/907/17 Провадження №33/773/716/17 Суддя в 1 інстанції: Чишій С. С.
Категорія:ст.472 МК України Доповідач: Клок О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2017 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області ОСОБА_1, з участю представника митного органу ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, на постанову судді Любомльського районного суду від 14 липня 2017 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою судді Журба В.В. визнаним винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 57784 гривні 95 копійок з конфіскацією в дохід держави 2000 євро, що за офіційним курсом НБУ становили 57784,95 гривні.

ОСОБА_4 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він слідуючи 20 березня 2017 року з України в ОСОБА_5 через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС автомобілем «МАН», р.н.з. АА0710МА, не задекларував за встановленою формою 2000 євро, що за офіційним курсом НБУ становили 57784,95 гривні, знаходились в плечовій сумці і були виявлені під час перерахунку задекларованої валюти.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник в апеляційній скарзі вказує на те, що під час розгляду справи, суддя в порушення вимог ст.280 КУпАП не з'ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення. Стверджує, що в діях ОСОБА_4 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки вилучені кошти він декларував усно, умислу на приховування валюти не мав, повідомляв, що по поверненню в Україну він віддасть ці кошти знайомій ОСОБА_6, оскільки це був його борг перед нею. Більше того, не було достовірно встановлено де виявлялася та вилучалася валюта та за яких обставин. Просить скасувати постанову суду першої інстанції як незаконну та необґрунтовану, провадження у справі закрити у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного стягнення.

ОСОБА_4 та захисник в судове засідання не з'явилися і про причини неявки не повідомили. Останні належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суддя вважає, що відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП, справу необхідно розглянути за їх відсутністі.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши представника митниці, який заперечив скаргу, суддя приходить до наступного висновку.

Стаття 489 Митного кодексу України передбачає, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобовязана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя суду першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 за ст.472 МК України вказаних вимог закону дотримався.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку.

Факт незадекларування виявлених та вилучених товарів підтверджується і поданою ОСОБА_4 митною декларацією (а.с.6), актом про проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (а.с.5).

Окрім того, при наданні пояснень працівникам митниці ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість, підтвердив те, що гроші належали саме йому (а.с.7), при цьому останній не вказував про наявність в нього перед ОСОБА_6 якихось боргових зобовязань на суму 2000 євро.

Дана судом першої інстанції і належна оцінка іншим доказам, зокрема і поясненням свідків ОСОБА_6, а також працівників митниці ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Статтею 68 Конституції України передбачено, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, а тому твердження адвоката про те, що ОСОБА_4 мав повернути валюту в Україну та віддати борг, а тому в його діях відсутній умисел на вчинення правопорушення, до уваги не беруться.

В пункті 2 розділу 2 Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, яка затверджена постановою Правління НБУ від 27.05.2008р. №148, фізична особа-резидент має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі та за наявності документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах), виключно на ту суму, що перевищує в еквіваленті 10000 євро. Строк дії таких документів 30 календарних днів, починаючи з дня видачі.

Враховуючи вищенаведені та зібрані по справі докази, які суд першої інстанції взяв до уваги, давши їм належну оцінку, суддя вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що доводи адвоката щодо відсутності в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення безпідставні, тому визнав останнього винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України.

Розмір накладеного адміністративного стягнення відповідає безальтернативній санкції ст.472 МК України та вірно встановлено суддею суду першої інстанції.

З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Доводи скарги про неточності в матеріалах справи щодо місця виявлення валюти, з огляду на диспозицію ст.472 МК України, не впливають в даному випадку на правильність прийнятого рішення.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду від 14 липня 2017 року щодо ОСОБА_4 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Волинської області ОСОБА_1