Провадження № 33/792/416/17
Справа № 681/938/17 Головуючий в 1-й інстанції Горгулько Н.А.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Федорова Н. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2017 року м. Хмельницький

Суддя Апеляційного суду Хмельницької області Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 13 липня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого охоронцем, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 320 грн. судового збору.

За постановою суду, 28 червня 2017 року о 22 год. 15 хв. в с. Котелянка Полонського району Хмельницької області по вул. Л. Українки, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Mazda 626», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння. Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння відмовився у присутності свідків. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважає її незаконною, необґрунтованою та постановленою без зясування обставин, які мають істотне значення для справи.

Так, у звязку з розглядом справи у його відсутність, судом порушено вимоги ст. 268 КУпАП та позбавлено права давати пояснення, заявляти клопотання про допит свідків. Окрім того, його було позбавлено права на захист. Зазначає, що на місці зупинки він відмовився проходити огляд на стан спяніння за допомогою спеціального технічного засобу, у звязку з тим, що поліцейські не предявили на його вимогу сертифікат відповідності даного засобу та свідоцтво про його повірку. А тому, вимагав проходження на стан спяніння у медичному закладі, що було проігноровано працівниками поліції.

При обрані виду адміністративного стягнення, судом не досліджувався його майновий стан та помякшуючі обставини вчинення правопорушення.

Зазначає, що автомобіль використовується ним у роботі та є джерелом доходу, а позбавлення права керування транспортним засобом ставить його у скрутне матеріальне становище.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляції, допитавши свідків, суд вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та обєктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та зясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконанні судом першої інстанції.

Висновок суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1, ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 476529 від 29.06.2017 року підтверджується, що 28 червня 2017 року приблизно о 22 год. 15 хв. в с. Котелянка Полонського району Хмельницької області по вул. Л. Українки, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Mazda 626», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння, що виявлялось у різкому запаху алкоголю з порожнини роту. Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння відмовився у присутності двох свідків. Від пояснень по суті порушення та підпису протоколу ОСОБА_1 також відмовився (а.с. 1).

У письмових поясненнях від 29 червня 2017 року ОСОБА_1 вказав, що 28 червня 2017 року приблизно о 22 год. 00 хв. керував автомобілем марки «Mazda», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, перед цим випив 250 гр. горілки в с. Котелянка, рухався по вул. Л. Українки, де був зупинений працівниками поліції, які виявили, що він знаходиться у стані алкогольного спяніння. Вказані пояснення засвідчені підписом самого правопорушника (а.с. 2).

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у письмових поясненнях зазначили, що 28 червня 2017 року приблизно о 22 год. 15 хв. їхали автомобілем ВАЗ-2109, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під кермуванням ОСОБА_4 по вул. Л. Українки в с. Котелянка Полонського району, де їх «підрізав» автомобіль «Mazda», державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Вийшовши з автомобіля до порушника, вони відчули різкий запах алкоголю з порожнини роту водія автомобіля «Mazda», який поводив себе неадекватно та нецензурно лаявся у відповідь на запитання про причини порушення правил дорожнього руху. Після цього останній продовжив рух, зробив кілька маневрів розвороту на вказаній автодорозі та поїхав у напрямку ставка. ОСОБА_4 викликав працівників поліції. Після приїзду останніх, ОСОБА_1 був затриманий на вказаному автомобілі біля ставка, де продовжував їздити. На пропозицію працівників поліції пройти тест на стан спяніння та підписати протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився у їх присутності (а.с. 3, 4).

Аналогічні пояснення свідок ОСОБА_4 надав у судовому засіданні апеляційного суду. При цьому, зазначив, що за кермом транспортного засобу, який «підрізав» його автомобіль по вул. Л. Українки в с. Котелянка Полонського району, був саме ОСОБА_1, пасажири були відсутні. Після їхньої розмови у вказаному місці, ОСОБА_1 поїхав ґрунтовою дорогою до ставка. Слідом за ОСОБА_1 поїхав він та працівники патрульної поліції, яких він викликав. Коли його наздоганяли, останній застряг на городі та, побачивши працівників патрульної поліції, вийшов з водійського сидіння свого транспортного засобу і присів на капот.

Такі ж пояснення щодо обставин події надавали працівники патрульної поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6, допитані апеляційним судом. Пояснили, що 28 червня 2017 року приблизно о 22 год. 15 хв. надійшов виклик на лінію «102» про те, що в с. Котелянка Полонського району невідома особа їздить автомобілем у стані алкогольного спяніння. Пізніше було встановлено, що вказаним водієм є ОСОБА_1 Останній відмовився від проходження огляду на стан спяніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і проїхати до медичного закладу в присутності свідків.

Апеляційний суд критично оцінює пояснення ОСОБА_1 про те, що за кермом автомобіля був не він, а також пояснення свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, оскільки такі суперечать іншим належним та допустимим доказам, наявним у матеріалах справи та досліджених судом. Окрім того, пояснення свідка ОСОБА_7 суд розцінює, як пояснення зацікавленої особи, який багато років знає ОСОБА_1

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Такі ж вимоги виписані у п.6 розділу І та п.п. 1, 6 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній відмовився від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу, така відмова була зафіксована у присутності двох свідків. До того ж, сам правопорушник визнав вживання у той день алкоголю (а.с. 2), а тому усвідомлюючи наслідки своїх діянь, намагаючись уникнути відповідальності, відмовився від проходження огляду на стан спяніння.

Твердження ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції порушив його право на захист, оскільки розглянув справу у його відсутність, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки фактично таке відновлене на даному етапі розгляду справи, а отже останній мав можливість довести свою непричетність до вчиненого.

Доводи апеляційної скарги про те, що на місці зупинки він відмовився проходити огляд на стан спяніння за допомогою спеціального технічного засобу, у звязку з тим, що поліцейські не предявили на його вимогу сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку, а також проігноровано працівниками поліції його вимогу про проходження такого огляду у медичному закладі, не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами. Так, матеріали справи, у тому числі письмові пояснення ОСОБА_1, надані на місці зупинки, не містять інформації про те, що він висував зазначені вимоги працівникам поліції.

Твердження апелянта про те, що при обрані виду адміністративного стягнення, судом не досліджувався його майновий стан, а позбавлення права керування транспортним засобом ставить його у скрутне матеріальне становище не ґрунтується на вимогах закону.

Так, адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік і відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки судді і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено.

Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі правопорушника, правильно застосовані норми права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 293, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 13 липня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова