АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/550/17Суддя 1 інстанції Чуприна А. П.
Номер провадження 33/774/13/К/17Суддя- доповідач Мажара С. Б.
П О С Т А Н О В А

31.05.2017

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мажара С.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, водій ОСОБА_2, 22 січня 2017 року о 10.20 год. у м. Нікополі по вул. Херсонській 8, в районі буд. №103/1 керував автомобілем марки Део Матіз н. з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України.

В апеляційній ОСОБА_2 просить постанову суду 21 квітня 2017 року відносно нього скасувати, провадження у справі закрити.

В обгрунтування апеляційних вимог, ОСОБА_2 зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього було складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, а саме інспектором було використано бланк протоколу про адміністративне правопорушення, який на момент складання протоколу був вже не дійсним, оскільки на той момент діяла інша форма протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, копія висновку щодо результатів його медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ( надалі по тексту Висновок) за №55 від 22 січня 2017 року йому не була вручена під підпис у медичному закладі, в якому проводилося відповідне обстеження, а отримана ним лише при ознайомлення з матеріалами справи в суді першої інстанції, що на думку апелянта, обмежило його право на захист. Також, як наголошує апелянт, підпису про отримання ним копії Висновку не містить і журнал реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ( надалі по тексту Журнал) в якому містяться записи про огляд ОСОБА_2, але не містить підпис останнього про отримання копії Висновку. Акт медичного огляду ОСОБА_2 від 22 січня 2017 року, також на думку апелянта, складений з порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак, алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ( надалі по тексту Акт), оскільки записи зроблені в ньому нерозбірливо і такі, що неможна прочитати. Також, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення інспектором поліції не було роз'яснено його права, передбачені ст. 268КУпАП, ст. 63 Конституції України,посилання на яку зазначені в протоколі фактично не було роз'яснено, у зв'язку із чим він не зміг скористатися своїм правом відмовитися від дачі пояснень. Крім того,суд першої інстанції розглянув справи відносно нього без його участі та участі його захисника, хоча ним заявлялося клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_2 і наполягали на її задоволенні.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_2 та його представника, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції слід залишити без змін за наступних підстав.

Аналізуючи оскаржувану постанову з урахуванням доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган ( посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 судом першої інстанції були дотримані.

Вирішуючи питання про обґрунтованість апеляційної скарги по суті та аналізуючи покладений в основу оскаржуваної постанови висновок суду першої інстанції про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги такими, що не заслуговують на увагу суду.

Зі змісту ст. 251 КУпАП вбачається, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в іх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку суду, викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами.

Так, ОСОБА_2 в судовому засіданні при розгляді справи апеляційним судом пояснив, що 22 січня 2017 року в стані алкогольного сп'яніння він не перебував. В той день, приблизно о 10-00 год. він керував автомобілем марки Деу н/з НОМЕР_1 в м. Нікополь де скоїв ДТП з наїздом на пішохода. Інспектором поліції йому було запропоновано проїхати до медичного закладу для огляду на стан сп'яніння. У лікарні він подихав у трубочку і після цього був складений Висновок з яким його ознайомили, про що він і розписався. Пояснення, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення він писав власноручно.

Крім пояснень ОСОБА_2 його провина у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується матеріалам справи, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення від 22.01.2017 р., відповідно до якого ОСОБА_2 22 січня 2017 року о 10-00 год. керував автомобілем марки Деу н/з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, підписаний ОСОБА_2, що останній підтвердив при апеляційному розгляді справи; ( а.с.1)

- пояснення ОСОБА_2 від 22 січня 2017 року, відповідно до яких останній 21 січня 2017 року вжив 150 г горілки, а 22 січня 2017 року о 10-00 год. по вул. Хеорсонській в м. Нікополь скоїв ДТП з наїздом на пішохода. Дані пояснення написані ОСОБА_2 власноручно, що останній підтвердив в ході апеляційного розгляду справи.; ( а.с.2)

- копією Висновку № 55 від 22 січня 2017 року, відповідно до якого ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп'яніння; ( а.с.3)

- рапортом інспектора поліції, відповідно до якого 22 січня 2017 року ОСОБА_2 керував автомобілем марки Деу н/з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння і скоїв ДТП - наїзд на пішохода;(а.с.4);

- копією Акту медичного огляду №55 від 22 січня 2017 року, який був витребуваний судом першої інстанції на вимогу захисника і відповідно до п.25 зазначеного Акту у ОСОБА_2 виявлено алкогольне сп'яніння.( а.с.23).

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає і у випадку керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.9 «а». Правил дорожнього руху України, згідно з якими водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності поза розумним сумнівом, об'єктивно і в повній мірі підтверджують факт керування ОСОБА_2 автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, а доводи апеляційної скарги останнього не спростовують цих тверджень.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього, уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо відсутності його підпису в Журналі реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому містяться записи про огляд ОСОБА_2 не заслуговують на увагу, оскільки Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 п.21 не містить вимоги про підпис особи, відносно якої проводиться огляд в вищезазначеному Журналі.

Що стосується доводів апеляційної скарги про неможливість прочитати Акт №55 від 22.01.2017 року на підставі якого було складено Висновок №55 від 22.01.2017 року то ці доводи суд також вважає безпідставними, оскільки він написаний розбірливим почерком, з якого можна прочитати дату, час та місце його складання, особу яка його склала та її посаду, а також відповідно до п.25 заключний діагноз: алкогольне сп'яніння.

Також не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги щодо не роз'яснення інспектором поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 його прав, передбачених ст. 268КУпАП та ст. 63 Конституції України, оскільки Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затверджена наказом МВС України №1376 від 06.11.2015 року не містить вимоги письмового роз'яснення вищезазначених статей, а будь-яких доказів того, що права ОСОБА_2 не було роз'яснено усно апелянтом не надано.

Неявка до судового засідання при розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_2 на думку суду, можна розцінювати як дії направлені на затягування розгляду справи і наміру уникнути адміністративної відповідальності, строк притягнення до якої спливав 22 квітня 2017 року, тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в цій частині суд вважає також безпідставними.

Що стосується доводів апеляційної скарги про складання протоколу про адміністративне правопорушення на бланку протоколу, який на час складання втратив чинність, суд вважає дане порушення не суттєвим, і таким що не впливає на встановлення провини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУПАП, оскільки містить всі необхідні дані відповідно до Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затверджена наказом МВС України №1376 від 06.11.2015 року, складений уповноваженою посадовою особою і будь-яких порушень, які б суттєво вплинули на встановлення винуватості ОСОБА_2 не містить.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області С.Б. Мажара