ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2017 року суддя Апеляційного суду міста Києва Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 17 лютого 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 16 серпня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та за правилами ст.36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин справи та неправильно встановив, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. Зазначає, що він дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в медичному закладі на вимогу працівника поліції, оскільки він погано себе почував та не вживав спиртних напоїв. Наявність ознак алкогольного сп'яніння ОСОБА_1 пояснює підвищенням рівня цукру в крові внаслідок сильного хвилювання після ДТП, що викликало запах ацетону з порожнини рота.

З позиції апелянта, суд формально підійшов до розгляду справи, оскільки ним не було допитано свідків ДТП ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які знаходилися в його автомобілі. Також зазначає, що в оскаржуваній постанові суддя невірно вказав місце народження ОСОБА_1, а також те, що він працює, тоді як він є пенсіонером.

За результатами апеляційного перегляду просить оскаржувану постанову суду скасувати, а матеріали справи повернути на новий судовий розгляд.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 01.08.2017 року о 12:15 год. керував автомобілем «Skoda Octavia Combi A5» д.н.з.НОМЕР_1, по Житомирському шосе, 14-К в м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження в установленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин у лікаря-нарколога відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Крім цього, ОСОБА_1 01.08.2017 о 12:15 хв., керуючи автомобілем «Skoda Octavia Combi A5», д.н.з.НОМЕР_1, по Житомирському шосе, 14-К в м. Києві, не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Mercedes Benz S65», д.н.з.НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.п.2.5, 13.1 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішення суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП ним не оскаржується, а тому апеляційною інстанцією в цій частині не перевіряється.

Свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя обґрунтував даними протоколів про адміністративні правопорушення, складених уповноваженою на те посадовою особою, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим.

Апеляційні доводи ОСОБА_1 про те, що суд допустив неповноту судового розгляду, оскільки не допитав свідків дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 та ОСОБА_3, не відповідають фактичним обставинам провадження. Зокрема, як вбачається з матеріалів справи про адміністративні правопорушення, вказані свідки не були встановлені при складанні протоколів, а тому немає обґрунтованих підстав вважати, що вказані особи були присутніми під час ДТП. Натомість, судом були прийняті до уваги пояснення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, які додані до матеріалів справи, яким суд дав належну оцінку на предмет належності та допустимості як доказів.

Не свідчить про незаконність та необґрунтованість постанови також посилання ОСОБА_1 на те, що в ній невірно зазначено місце його народження та сфера діяльності, оскільки такі відомості не впливають на встановлені судом фактичні обставини вчинених правопорушень.

Суддя обґрунтовано прийшов до висновку, що матеріалами справи про адміністративне правопорушення доводиться винуватість ОСОБА_1 у тому, що він на законну вимогу працівника відмовився пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, що не заперечується і самим порушником, а тому обґрунтовано та на законних підставах визнав ОСОБА_1 винним у порушенні п.2.5 ПДР України, та притягнув його до відповідальності по ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним переглядом не встановлено неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення вимог процесуального закону.

Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 17 лютого 2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.Мосьондз