Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/3275/17 Головуючий у 1-й інст. Стріжакова Г. В.
Категорія ч.1ст.130 КУпАП Доповідач Шевченко В. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2017 року м. Житомир

Суддя Апеляційного суду Житомирської області Шевченко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1, працюючого приватним підприємцем,

на постанову Богунського районного суду міста Житомира від 30 травня 2017 року,

за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 22.03.2017 року о 04-34 год., керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Л. Українки, 37 в м. Житомирі, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити на підставі п.1ст.247 КУпАП.

Вважає, що постанова Богунського районного суду м. Житомира від 30 травня 2017 року є незаконною, не обґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що судом було порушено його право на захист, оскільки справу розглянуто без його участі, що позбавило його можливості реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП України, дати пояснення по обставинам справи. Незважаючи на неодноразово заявлені клопотання про відкладення розгляду справи, суд виніс упереджене рішення шляхом спрощеного підходу для вирішення таких справ.

Крім того зазначив, що він знаходився у власному автомобілі на пасажирському сидінні, при цьому двигун транспортного засобу не був приведений в дію, про що він пояснював працівникам поліції. Послався на те що, він не керував автомобілем. В матеріалах справи не міститься доказів щодо його вини за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння або відмови від проходження медичного огляду на стан сп»яніння.

Вказав, що протокол серії БР № 223397 складений з грубим порушенням вимог п. 8. розділу 13. Інструкції. «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».

Послався на те, що йому не відомо, яким чином відбиралися пояснення свідків, що містяться в матеріалах справи, та він не згоден з їх поясненнями.

Зазначив, що відповідно до приписів ст.25 КУпАП, штраф і позбавлення права керування транспортного засобу, відносяться до основних видів стягнення, а тому застосувати два основних види стягнення за одне правопорушення є не припустимим.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 245, 278, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням вимог ст.ст.251, 252, 283 КУпАП в постанові суду зазначаються опис обставин, установлених при розгляді справи, докази та дається їм належна оцінка в їх сукупності.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за зазначених у постанові обставин, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених судом доказах.

Так, за змістом ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність наступає також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Хоча ОСОБА_1 й заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доводи його апеляційної скарги про те, що постанова суду є необґрунтованою та його притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, апеляційний суд визнає безпідставними.

Правильність висновку суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №223397 від 22.03.2017, відповідно до якого ОСОБА_1 22.03.2017 року о 04-34 год. керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Л. Українки, 37 в м. Житомирі, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Вказаний протокол складений у відповідності до вимог ст.256 КУпАП з посиланням на норму Правил дорожнього руху, яка була порушена ОСОБА_1, у присутності двох свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, пояснення яких були досліджені судом. У протоколі міститься відмітка про те, що ОСОБА_1 відмовився від підпису та дачі пояснень.

Згідно пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3, ОСОБА_1 відмовився від проходження до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння та від підписання адміністративного протоколу.

Посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений в порушення відповідної інструкції є неспроможними.

Зазначений протокол відповідно до вимог закону посвідчений підписом посадової особи, яка складала протокол - заступником роти командира роти №1 ВУПП в Житомирській області ДПП капітана поліції ОСОБА_5 Відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння та відмова від підписання протоколу ОСОБА_1 засвідчено підписами двох свідків.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, зі скаргами на дії працівників ДАЇ він не звертався, їх дії при складанні протоколу не були визнані неправомірними.

Крім того, судом обґрунтовано прийнято до уваги відеозапис з нагрудного відеореєстратора працівників УПП в м. Житомирі, в якому зафіксовано обставини скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.

Доводи апелянта стосовно того, що він не керував транспортним засобом є безпідставними, оскільки будь-яких доказів на підтвердження цієї обставини не надано.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1, надаючи пояснення, показав, що він є законним володільцем автомобіля НОМЕР_1, не заперечив факт того, що під час зупинення транспортного засобу працівниками поліції 22.03.2017року знаходився у стані алкогольного сп'яніння, від запропонованого інспектором поліції проходження медичного огляду на стан сп'яніння відмовився, оскільки за кермом автомобіля не перебував. Свідків на місце скоєння адміністративного правопорушення не бачив, проте не виключає того, що вони були. Автомобілем керував його племінник, який після зупинки автомобіля втік, проте будь-яких доказів на підтвердження цієї обставини апелянтом не надано, а також не спростовано докази, наявні в матеріалах справи на підтвердження вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130КУпАП.

За таких обставин, аналізуючи докази по справі у їх сукупності, апеляційний суд розцінює таку позицію ОСОБА_1 як спосіб уникнення від адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу без його участі, чим порушив його права, є неспроможними.

Так з матеріалів справи вбачається, що справа тривалий час перебувала в провадженні суду. ОСОБА_1 був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, проте судові засідання неодноразово відкладались у зв'язку з його клопотаннями про відкладення розгляду з різних причин: виїзд за межі м. Житомира, у зв'язку з хворобою.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що жодних доказів на підтвердження поважності причин неявки до суду ОСОБА_1 не надав, у зв'язку з чим дійшов до правильного висновку, що така поведінка особи, що притягується до адміністративної відповідальності, свідчить про затягування строку притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1ст.130 КУпАП.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, не входить до переліку адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.268 КУпАП, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов'язковою, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 задля недопущення порушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 був присутнім під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції та зміг скористатися правами, передбаченими ст.268 КУпАП. Доказів на підтвердження того, що він за станом здоров'я або з інших поважних причин не міг приймати участь під час розгляду справи у суді першої інстанції не надав. Доданий до апеляційної скарги лікарняний свідчить про те, що ОСОБА_1 лише з 29.05.2017 року знаходився на амбулаторному лікуванні і цей листок непрацездатності видано первинно. Будь-яких відомостей про те, що він за станом здоров'я або з інших поважних причин не міг приймати участь у судових засіданнях не зазначено (а.с.34).

Враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд вважає доводи апелянта щодо порушення його права на захист неспроможними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Посилання апелянта на ту обставину, що суд не мав права призначати два основних види стягнень за одне правопорушення, а саме штраф та позбавлення права керування транспортними засобами не ґрунтується на вимогах закону. Санкцією ч.1 ст.130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами один рік.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.ст.33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, та визначено судом першої інстанції з урахуванням обставин справи та даних про особу правопорушника.

Доводи апелянта щодо закриття провадження у справі в зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є необґрунтованими, безпідставними та спростовуються матеріалами адміністративної справи.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, надав належну правову оцінку кожному доказу з точки зору їх достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не наведено інші, не досліджені судом докази, якими б спростовувались висновки суду першої інстанції. Не надано таких доказів і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що судом при розгляді даної адміністративної справи були порушені вимоги закону, які б призвели до неправильного її вирішення.

Постанова суду є законною, обґрунтованою, норми матеріального та процесуального права судом були застосовані правильно, а тому підстав для зміни чи скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду міста Житомира від 30 травня 2017 року відносно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДЯ В.Ю. ШЕВЧЕНКО