А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

09.06.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Стана І.В., розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу, які подав ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 квітня 2017 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, гр. України, українець, не працюючий,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320,00 гривень у дохід держави.

Згідно постанови, 14 січня 2017 року приблизно о 23-ій годині, по вул. Легоцького, 3 у м. Ужгород Закарпатської області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки "Volkswagen Golf", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння (порушення мови та координації рухів), від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив передбачені п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - Правил) вимоги й вчинив передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.

У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 вказує на те, що копію повного тексту оскаржуваної постанови отримав поштовим зв'язком 19.04.2017, у зв'язку із чим був позбавлений можливості оскаржити її протягом десяти днів із моменту її винесення й у зв'язку із чим, пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин. Просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови від 11.04.2017.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною. Посилається на те, що в складеному щодо нього протоколі зазначено, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота) і від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків, однак, суд першої інстанції визнав його винним у всіх складах правопорушень, відповідальність за які встановлена ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є істотним порушенням вимог цього Кодексу й позбавило його можливості належним чином здійснити право на захист. Крім того, вказує на те, що в постанові не зазначено фактичного місця проїзної частини автодороги загального користування, що не відповідає ні суті зазначеного в протоколі правопорушення, ні фактичним обставинам справи. Також посилається на те, що суд у постанові не спростував його пояснення про не визнання вини, а послався на протокол та пояснення свідків як на докази його вини без зазначення обставин які ними підтверджуються, а також прийняв постанову без дослідження відеозапису з місця події, не врахувавши те, що такий запис витребовувався. Крім того, вказує на те, що згідно протоколу та письмових пояснень свідків він відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, однак диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову водія, який керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, що свідчить про невідповідність протоколу вимогам ст. 256 КУпАП. Просить постанову скасувати, а провадження в справі закрити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про те, що підстав для скасування чи зміни постанови судді немає.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1, неявка якого з урахуванням вимог ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. З матеріалів справи вбачається, що апеляційним судом ОСОБА_1 неодноразово надсилались повідомлення, у яких вказувалось про час та місце розгляду справи, і які останній отримував, зокрема, й 01.06.2017 ОСОБА_1 отримав повідомлення, у якому зазначено, що розгляд справи відбудеться 09.06.2017, про що свідчить його розписка. При цьому враховується те, що даних про поважність причин неявки ОСОБА_1 до апеляційного суду в справі немає, а заяви про відкладення розгляду справи на інший термін не надходило.

Як убачається з матеріалів справи, копія постанови від 11.04.2017 була направлена ОСОБА_1 13.04.2017. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що отримав копію повного тексту постанови 19.04.2017. Інших даних про отримання ОСОБА_1 копії постанови в інший день немає.

Тому, апеляційний суд вважає, що зазначені обставини перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову, тому причини пропуску строку на внесення апеляційної скарги визнаються поважними, строк поновлюється, клопотання про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова судді є незаконною, не підлягають задоволенню з таких підстав.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії БР 2 № 246352 підтверджено, що 14 січня 2017 року приблизно о 23-ій годині, по вул. Легоцького, 3 у м. Ужгород Закарпатської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "Volkswagen Golf", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння (порушення мови та координації рухів), а від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 своїми підписами в протоколі підтвердив, що права та обов'язки йому роз'яснені; зі змістом протоколу ознайомлений; його копію отримав; що до протоколу внесені правильні дані, а також відмовився й від дачі пояснень із приводу правопорушення (а. с. 1).

З наявних у матеріалах справи письмових пояснень громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які були залучені інспектором роти № 1 батальйону Управління ПП у м. Ужгород та Мукачеве ОСОБА_4 в якості свідків відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп'яніння, убачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1 для визначення стану сп'яніння відмовився від проходження медичного огляду в установленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» та в лікаря нарколога (а. с. 2, 3).

З наявної в матеріалах справи копії постанови про накладення адміністративного стягнення серії АР № 671415 вбачається, що 14.01.2017 о 23-й годині по вул. Легоцького, 3 у м. Ужгород, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом, не був пристебнутий паском безпеки, чим порушив передбачені п. 2.3 «в» ПДР України вимоги, у зв'язку з чим, його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 51 гривня (а. с. 4).

З наявної в матеріалах справи розписки ОСОБА_1 від 14.01.2017, убачається, що останній зобов'язався залишити автомобіль марки марки "Volkswagen Golf", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, без порушень ПДР України, за адресою: м. Ужгород, вул. Легоцького, біля будинку № 3, та не буде керувати ним до повного витверезіння (а. с. 5).

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор роти № 1 батальйону Управління ПП у м. Ужгород та Мукачеве ОСОБА_5 була упереджена при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в неї були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, - у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази й таких до апеляційної скарги не додано, як і немає даних про зацікавленість указаного інспектора в результатах розгляду справи.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що інспектор роти № 1 батальйону Управління ПП у м. Ужгород та Мукачеве ОСОБА_5 при виконанні своїх функціональних обов'язків діяла у межах наданих їй повноважень.

Крім того, під час апеляційного розгляду справи апеляційним судом не встановлено й даних про те, що в громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які були залучені інспектором роти № 1 батальйону Управління ПП у м. Ужгород та Мукачеве ОСОБА_4 в якості свідків відмови ОСОБА_1 від огляду на стан наркотичного сп'яніння, письмові пояснення яких наявні в матеріалах справи, були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема, у відмові від проходження медичного огляду на стан сп'яніння, - на такі в апеляційній скарзі також не вказується.

Доводи апеляційної скарги про те, що в складеному щодо ОСОБА_1 протоколі зазначено, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота) і від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків, однак, суд першої інстанції визнав його винним у всіх складах правопорушень, відповідальність за які встановлена ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є істотним порушенням вимог цього Кодексу, і позбавило його можливості належним чином здійснити право на захист; що згідно протоколу та письмових пояснень свідків він відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, однак диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову водія, який керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, що свідчить про невідповідність протоколу вимогам ст. 256 КУпАП, апеляційний суд відхиляє як такі, що повністю спростовані наявними в матеріалах справи й наведеними вище доказами (їх змістом) і спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. При цьому, враховується наступне: згідно протоколу ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння й від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився у присутності двох свідків; згідно пояснень свідків ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду для визначення стану сп'яніння; згідно постанови судді ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема, у відмові від проходження медичного огляду на стан сп'яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що в постанові не зазначено фактичного місця проїзної частини автодороги загального користування, що не відповідає ні суті зазначеного в протоколі правопорушення, ні фактичним обставинам справи, з урахуванням вищенаведеного відхиляються як необґрунтовані й такі, що не спростовують висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. При цьому, враховується те, що як у протоколі, так і в постанові зазначено місце вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме - м. Ужгород, вул. Легоцького, 3.

Такими, що не впливають на висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, визнаються й доводи апеляційної скарги про те, що суд у постанові не спростував його пояснення про не визнання вини, а послався на протокол та пояснення свідків як на докази його вини без зазначення обставин які ними підтверджуються, а також прийняв постанову без дослідження відеозапису з місця події, не врахувавши те, що такий запис витребовувався.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог передбачених пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази; те, що учасники процесу не заявляли клопотань про приєднання або витребування доказів по справі; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту жодних належних та допустимих доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги надано не було.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

подане ОСОБА_1 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1, залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 квітня 2017 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП й накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та постановлено стягнути судовий збір в розмірі 320,00 грн., - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Стан