ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Колесник С.А., при секретарі Шилакіній Л.О., за участю адвоката ОСОБА_1, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

25.07.2017 о 22-40 год. у м.Харкові по вул. Наталії Ужвій 114 А водій ОСОБА_2 керував автомобілем ТАТА LPT 613/38 ДНЗ АХ4863ВЕ з ознаками алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини рота, червоніння очей, невнятна мова. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

В судовому засіданні ОСОБА_2 провину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, вказав, що 25.07.2017 о 22 год. 20 хв. він керував автомобілем НОМЕР_2 та під час його парковки відбулося зіткнення з автомобілем Лексус, що належить ОСОБА_3 Після ДТП потерпіла ОСОБА_3 викликала поліцію, які прибувши на місце ДТП зазначили, що він перебуває у стані алкогольного сп"яніння та запропонували йому пройти огляд на стан сп"яніння шляхом продуття трубки, від чого він відмовився. Після цього відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення. Зазначив, що пройти огляд в медичній установі працівниками поліції йому запропоновано не було.

Адвокат ОСОБА_1 у судовому засіданні просив закрити провадженні у справі, з підстав, викладених у письмових запереченнях (а.с.23-28), зазначивши, крім іншого, що ОСОБА_2 притягається до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан спяніння, проте вважав, що таких доказів у справі немає.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2 та його адвоката ОСОБА_1, допитавши свідка ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 25.07.2017 о 22-40 год. у м.Харкові по вул. Наталії Ужвій 114 А водій ОСОБА_2 керував автомобілем ТАТА LPT 613/38 ДНЗ АХ4863ВЕ з ознаками алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини рота, червоніння очей, невнятна мова. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

Разом з тим, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція №1452/735).

Із аналізу наведених доказів та норм законодавства слід зробити висновок, що водій транспортного засобу має право відмовитись від проходження огляду на стан сп'яніння, про що складається відповідний протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, така відмова особи повинна бути прийнята працівниками поліції виключно у присутності двох свідків (ч. 2 ст. 266 КУпАП, п.6 Розділу 1 Інструкції № 1452/735), що в даному випадку і було виконано працівниками поліції.

Таким чином, відмова водія ОСОБА_2 від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп'яніння і є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП.

Про відмову від проходження обстеження ОСОБА_2 заперечував, проте це підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_4, а також відеозаписом з диску № 1 (6385) до протоколу БР № 224989 від 26.07.2017. Вказане також підтвердив допитаний ,у судовому з-засіданні свідок ОСОБА_4

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Відповідно до вимог ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час та за місцем вчинення правопорушення.

Таким чином провина ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, доведена у повному обсязі, права правопорушника судом не порушені.

Обставин, що помякшують та обтяжують відповідальність правопорушника за скоєне ним адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до п.21 Постанови пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку.

Враховуючи вищевикладене, особу правопорушника, суд вважає, що ОСОБА_2 слід призначити покарання в межах санкції, яка встановлена за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу в дохід держави з одночасним позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Таке стягнення буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Окрім того, в порядку ст. 40-1 КУпАП з правопорушника на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 320 грн.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 130, ст. ст. 13, 16, 40-1, 283, 284 КУпАП, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України, та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 10200,00 грн. з одночасним позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з моменту її винесення.

Постанова набирає чинність після закінчення 10-ти денного строку на її оскарження, та може бути пред'явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя С.А. Колесник