Справа № 490/1000/17 29.05.2017 29.05.2017 29.05.2017
Номер провадження: 33/784/163/17
Апеляційний суд Миколаївської області
Справа № 33/784/145/17 Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП суддя Подзігун Г.В.
Суддя Апеляційного суду
Чебанова-Губарєва Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Миколаївської області Чебанова-Губарєва Н.В.,

за участю секретаря - Спанатій О.С.,

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_2,

захисників - ОСОБА_3,ОСОБА_4,

розглянув апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 6 березня 2017 року, якою

ОСОБА_2, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві мешкає в АДРЕСА_1,

визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

За постановою судді, ОСОБА_2 28.01.2017 р., близько 04.07 год., керуючи транспортним засобом «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_1 рухалась в м. Миколаєві по вул. Садовій, біля буд. 25-а з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови). ОСОБА_2 в присутності двох свідків пройшла огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці за допомогою алкотестера «Драгер Alcotest 6810» ARCC-0221, результат якого згідно тесту № 230 показав 0,58‰. Згідно результату тесту ОСОБА_2 перебувала у стані алкогольного сп'яніння, яке відноситься до легкого ступеня сп'яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те що судом не досліджено в повному обсязі всі обставини справи, а саме безпідставно відхилено клопотання сторони захисту про допит співробітника поліції, не допитано свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 (поліцейський) та осіб які перебували з нею в її автомобілі та які могли б спростувати факт вживання нею алкоголю.

Зазначає, що протокол не відображає всіх обставин справи і не відповідає вимогам ст. 130, ст. 266 КУпАП та Постанові Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» від 17.12.2008 р. № 1103 та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 р № 1452/735, оскільки пройшовши тест, співробітники поліції не запропонували їй проїхати до лікарні, а ввівши в оману змусили підписати у висновку - згодна, проте із результатом огляду ОСОБА_2 не була згодна, а тому протягом одного часу самостійно пройшла огляд у експертно-діагностичному відділенні обласного наркологічного диспансеру, за висновками якого вона була твереза.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на підтримку апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 252 КУпАП, під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об'єктивне дослідження всіх обставин справи.

За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення має бути обґрунтовано конкретними доказами. В основу постанови мають бути покладені лише достовірні докази, досліджені у судовому засіданні.

Цих вимог закону, при винесенні постанови по даній справі, суддею дотримано було не в повному обсязі.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія БР № 143498 від 26.01.2017 р., 26.01.2017 р., близько 04.07 год., ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_1 рухалась в м. Миколаєві по вул. Садовій, біля буд. 25-а з явними ознаками алкогольного сп'яніння (стійкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. нечітка мова). На вимогу працівників поліції на місці зупинки ОСОБА_2 продула алкотестер «Драгер Alcotest 6810» ARCC-0221, який показав результат тесту № 230 показав 0,58 ‰. Згідно результату тесту ОСОБА_2 керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

В суді першої інстанції та апеляційному суді ОСОБА_2 не визнала провину у вчиненні нею адміністративного правопорушення, при цьому пояснила, що 26.01.2017 р. вночі до неї подзвонила її знайома ОСОБА_7 і попросила забрати її та її молодого чоловіка з нічного клубу, оскільки останній був в стані алкогольного сп'яніння і не міг керувати автомобілем. Приїхавши до клубу, вона курила кальян, але спиртні напої не вживала. Вона везла їх додому, коли її зупинили працівники поліції. Після зупинки її працівниками поліції, вона казала їм, що не вживала спиртних напоїв, але поліцейські не звертали на її слова уваги. Вона подихала в алкотестер «Драгер». Після цього працівники поліції поспілкувались між собою та покликали свідків, які проходили мимо. Підійшли свідки, працівник поліції показав їм результат тесту, вони щось підписали і їх відпустили. Потім їй сказали, що будуть складати протокол, вона запитала який протокол, якщо вона не пила. Працівники поліції сказали, що якщо алкотестер «Драгер» показав алкогольне сп'яніння, то вони зобов'язані скласти протокол. Працівники поліції складали протокол, вона була не згодна і працівник поліції сказав, що якщо вона не згодна, то можна написати: «пояснення надам у суді» і там вже все пояснювати. Вона погодилась і підписала. Працівники поліції сказали їй викликати автопілот і поїхали. Вона відвезла своїх знайомих, а потім поїхала до лікарні і пройшла освідування, за результатами якого було встановлено що вона твереза.

Дані обставини підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_7, яка суду пояснила, що 26.01.2017 р. з ОСОБА_2 вона зустрілась близько четвертої годині ранку біля клубу «Шторм» - вона телефонувала ОСОБА_2, просила забрати її та її хлопця додому. ОСОБА_2 приїхала, зайшла, покурила кальян і вони поїхали додому. На перетині вулиць Чкалова та Садової за ними їхав автомобіль поліції із світловим сигналом. ОСОБА_2 зупинилась, вийшла. Працівник поліції запитав чи вживала вона спиртні напої, вона відповіла, що ні, але він сказав, що є запах і попросив її вийти з автомобілю. ОСОБА_2 вийшла, вона також вийшла. Працівник поліції попросив дихнути, ОСОБА_2 дихнула і він сказав, що є якийсь запах. Він запитав чи згодна вона пройти алкотест, ОСОБА_2 погодилась. Потім ОСОБА_2 двічі подихала в алкотестер «Драгер». Працівники поліції сказали, що наявне алкогольне сп'яніння. Покликали двох хлопців, попросили підписати документи. Хлопцям показали результати тесту, вони підписали документи і пішли. На цей момент тест уже було проведено, прямими учасниками проведення тесту свідки не були. ОСОБА_2 не була згодна з результатами тесту і до останнього говорила, що вона не п'яна, але працівники поліції сказали, що вони зобов'язані скласти протокол, тому що по «Драгеру» виявлено стан алкогольного сп'яніння. Пройти освідування в медичному закладі працівники поліції ОСОБА_2 не пропонували. Вони складали протокол, ОСОБА_2 говорила, що не згодна, тоді працівники поліції запропонували, щоб вона написала в протоколі, що пояснення надасть у суді. Вона так і зробила. Працівники поліції сказали викликати автопілот, щоб відвезти всіх додому, але самі чекати не стали. ОСОБА_2 сіла за кермо автомобіля і поїхала, відвезла їх додому, а зранку повідомила, що їздила на освідування.

Покази свідка ОСОБА_7 підтверджують пояснення ОСОБА_2 в тій частині, що не зважаючи на її твердження, що вона не вживала спиртні напої, співробітниками поліції вона не була доставлена до медичного закладу для проходження огляду на стан сп'яніння.

Допитаний в судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що йому з ОСОБА_5 запропонували бути свідками того, що водій перебуває в стані сп'яніння, їм дали підписати протокол і сказали, що далі зроблять все самі, щоб їх не затримувати. Ознак алкогольного сп'яніння у ОСОБА_2 він не спостерігав, процедуру огляду на стан сп'яніння в їх присутності не проводили. Вони підписали документи і пішли. В їх присутності протокол не складався.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп'яніння визначений в ст. 266 КУпАП, де серед іншого зазначено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи фактично не погодилась з результатами іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Відповідно до п. 7 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015р. №1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення.

Однак, незважаючи на те, що водій ОСОБА_2 фактично не погоджувалась з результатами огляду, проведеного поліцейським, який проводив огляд, в порушення вимог п.7, п.9 Інструкції, ОСОБА_2 не доставлялась до медичного закладу охорони здоров'я протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Таким чином не обстеження водія в медичному закладі, коли таке обстеження є обов'язковим, свідчить про те, що оформлення матеріалів огляду на стан сп'яніння водія було проведено з порушенням чинного законодавства.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, єдиним доказом перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння є роздруківка тестування на алкоголь приладу Drager «Alkotest 6810» № 230 від 26.01.2017 р. до протоколу № БР 143498, відповідно якому результати тесту отримані 26.01.2017 р. о 04.18 год., температура повітря визначена «+14,0°С».

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 проходила огляд на стан алкогольного сп'яніння на вулиці 26.01.2017 р., за даними Миколаївського обласного центру з гідрометеорології температуру повітря 26.01.2017 р. з 02.00 год. до 05.00 год. в м. Миколаєві 5,5 - 5,6 градусів морозу.

Отже, з урахуванням наведеного достовірність даних, отриманих за результатами використання приладу Drager «Alkotest 6810» викликають сумніви.

Крім того, відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 26.01.2017 р., ОСОБА_2 06.05 год. пройшла огляд в Миколаївському обласному наркологічному диспансері для визначення стану сп'яніння, за результатами якого було встановлено що вона твереза.

Суд першої інстанції приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності на вищезазначені обставини увагу не звернув, належним чином не з'ясував всі обставини справи , які мають значення для правильного вирішення справи, прийняв неогбрунтоване та немотивоване рішення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Крім того, як з пояснень ОСОБА_2 так і свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вбачається, що явних ознак стану алкогольного сп'яніння у ОСОБА_2 не спостерігалось, тому у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України не було підстав вважати, що вона перебувала у стані алкогольного сп'яніння та підлягала медичному огляду.

Про це також свідчить подальша поведінка інспекторів патрульної поліції, які після складання протоколу стосовно ОСОБА_2, в порушення п. 1 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015р., не відсторонили водія від керування транспортним засобом.

Так, відповідно до вищезазначеного пункту Інструкції водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами .

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 допустив формальне ставлення до вирішення справи, не допитав свідків з приводу обставин вчинення адміністративного правопорушення та обставин за яких складався протокол, з'ясував обставини неповно та невсебічно, не проаналізував досліджені докази та не надав їм належної юридичної оцінки, що загалом призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення.

Дослідивши наведені вище обставини справи в їх сукупності, оцінюючи зібрані у справі докази доведеності вини ОСОБА_2 та наявні обґрунтовані сумніви у належності вказаних доказів, щодо доведеності вини ОСОБА_2, апеляційний суд вважає що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, тобто порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, а викладені в постанові судді висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу правопорушення.

З огляду на наведене апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова судді - скасуванню, а справа - закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, - задовольнити.

Постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 6 березня 2017 року відносно ОСОБА_2 скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного

суду Миколаївської області Н.В. Чебанова-Губарєва