Справа № 750/8312/17 Головуючий у 1 інстанції Кузюра М.М.
Провадження № 33/795/521/2017
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області під головуванням судді Заболотного В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, працює водієм у ФОП «Прищупа», проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 320 грн. судового збору.

Як встановив місцевий суд, 26 серпня 2017 року, о 18.30 год., по вул. Бєлова, 11 у м. Чернігові, ОСОБА_1 керував автобусом ПАЗ 3205-110, д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, почервоніння очей), від продування приладу "Драгер" та проходження огляду на стан алкогольного спяніння, в установленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на грубе порушення судом норм закону, а також його права на захист. Зазначив, що він не був в установленому порядку повідомлений про час та місце розгляду справи, чим було порушено його процесуальні права. Вказав, що місцевим судом не були допитані свідки, а також працівник поліції, який складав протокол відносно нього.

Також, просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, оскільки в судовому засіданні він не був присутній, а копію рішення отримав лише 13 листопада 2017 року.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не зявився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обовязковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як убачається зі змісту судового рішення, постанова відносно ОСОБА_1 була ухвалена 03 листопада 2017 року. Строк на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду закінчився 13 листопада 2017 року.

Проте, враховуючи, що ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи, копію судового рішення отримав лише 13 листопада 2017 року, тому строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду підлягає поновленню.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також у присутності двох свідків.

Пунктом 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" передбачено, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №002674 від 26.08.2017 р., ОСОБА_1, 26 серпня 2017 року, о 18.30 год., по вул. Бєлова, 11, у м. Чернігові, керував автобусом ПАЗ 3205-110, державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, почервоніння очей), від продування приладу "Драгер" та проходження огляду на стан алкогольного спяніння, в установленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху (а.с.4).

За таких підстав, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, та є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Факт відмови ОСОБА_1 від огляду на виявлення стану алкогольного сп'яніння підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, згідно яких 26 серпня 2017 року, в їх присутності, водій ОСОБА_1 відмовився продувати прилад «Драгер» та їхати до лікарні для визначення стану алкогольного спяніння.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доведена, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, а тому постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Посилання ОСОБА_1 на порушення його процесуальних прав, через неповідомленням його, у встановленому законом порядку, про час, місце та результати розгляду справи, а також розгляд справи без його участі, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Так, останньому було відомо про перебування на розгляді у Деснянському районному суді м. Чернігова адміністративних матеріалів відносно нього, про що свідчить власноруч написана ним заява з проханням відкласти розгляд справи, призначений на 02 жовтня 2017 року (а.с.12).

Також, наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення підтверджується факт отримання 06 жовтня 2017 року ОСОБА_1 судової повістки про розгляд справи 03 листопада 2017 року (а.с.15).

Крім того, частиною 2 ст.268 КУпАП передбачено вичерпний перелік статей Кодексу, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, за якими присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов'язковою.

З аналізу вказаної норми закону слідує, що участь особи під час розгляду справи про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не є обовязковою.

Отже, посилання апелянта на порушення його права на захист, у звязку із неповідомленням його про час та місце розгляду справи не заслуговують на увагу та спростовуються вищенаведеним. Таку позицію останнього слід розцінювати, як намагання уникнути встановленої законом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ст.130 ч.1 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відтак, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 листопада 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 листопада 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_4