Справа № 750/1525/17 Головуючий у 1 інстанції Стебліна А. В.
Провадження № 33/795/199/2017
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області під головуванням судді Заболотного В.М., з участю - захисника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 березня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 320 грн.

Місцевим судом встановлено, що 02 лютого 2017 року, в 01.10 год., по вул. Рокосовського, 15, у м. Чернігів, ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в установленому порядку в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду. Зазначив, що працівники поліції не запропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки. Навіть на вимогу його підзахисного, такий огляд у присутності свідків працівниками поліції проведено не було. Крім того, при обставинах, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 присутні не були. Також вказав, що адреси, вказані у протоколі не відповідають дійсності, оскільки місце вчинення правопорушення, місце складання протоколу та фактичне перебування ОСОБА_2 і працівників поліції знаходилось за різними адресами.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити з наведених вище підстав.

Допитаний в суді апеляційної інстанції в якості свідка ОСОБА_6 пояснив, що 01 та 02 лютого 2017 року він разом з ОСОБА_2, який керував службовим автомобілем «Шкода», перебували у відрядженні в Чернігівській області. Близько 24.00 год. вони заїхали в магазин «АТБ» по вул. Рокосовського у м. Чернігові, щоб придбати продуктів харчування, після чого поїхали шукати місце заночувати. В цей час їх зупинили працівники поліції на двох службових автомобілях і повідомили, що в них є оперативна інформація про те, що водій автомобіля «Шкода» перебуває в нетверезому стані. ОСОБА_7 пред'явив їм свої документи та погодився пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», але працівники поліції стали вимагати, щоб він проїхав для медичного обстеження в лікарню. Так як в автомобілі знаходились товарно-матеріальні цінності на досить значну суму, то ОСОБА_7 не міг залишити транспортний засіб без догляду. Суперечки з працівниками поліції тривали близько трьох годин, після чого останні поїхали, а він з ОСОБА_2 залишились на місці. ОСОБА_6 вказав, що на місці зупинки транспортного засобу ніякий протокол щодо ОСОБА_2 не складався і свідків скоєння адміністративного правопорушення не було, а були лише працівники поліції.

Дослідивши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення захисника, свідка, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №220293, 02 лютого 2017 року, о 01.10 год., по вул. Рокосовського, 15, у місті Чернігові, ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в установленому порядку в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України (а.с.4).

Згідно вищевказаного протоколу, в присутності свідків ОСОБА_2 відмовився від підпису та надання пояснень у протоколі.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Факт відмови ОСОБА_2 від огляду на виявлення стану алкогольного сп'яніння, підтверджується оголошеними в судовому засіданні місцевого суду письмовими поясненнями ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5, згідно яких 02.02.2017 року, водій ОСОБА_2, за їх присутності, відмовився їхати до лікарні для визначення стану алкогольного сп'яніння (а.с.7-9).

Пунктом 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" передбачено, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів; лікарем закладу охорони здоров'я.

Як слідує з повідомлення начальника Управління патрульної поліції у місті Чернігові ОСОБА_8 від 04.05.2017 року, 01 лютого 2017 року працівники поліції ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 при виїзді на чергування прилад «Драгер» не отримували.

За таких підстав, доводи захисника про те, що на вимогу ОСОБА_2 працівниками поліції не було проведено його огляд на стан сп'яніння саме на місці зупинки не ґрунтуються на законі, оскільки дії працівників поліції жодним чином не суперечать вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Зокрема вищенаведений пункт 6 розділу І даної Інструкції передбачає альтернативний порядок проведення огляду на стан сп'яніння, або на місці зупинки, або у закладі охорони здоров'я.

Так як працівникам поліції перед чергуванням 01.02.2017 року не видавався прилад «Драгер», тому вони обґрунтовано запропонували ОСОБА_2 пройти медичний огляд на виявлення ознак алкогольного сп'яніння саме у закладі охорони здоров'я, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Посилання захисника на розбіжності між адресами місця вчинення правопорушення, місця складання протоколу та фактичного місця перебування працівників поліції та ОСОБА_2 спростовуються письмовими показами свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5, де останні зазначають, що були зупинені працівниками поліції у м. Чернігові по вул. Кільцевій, 140. Така ж адреса зазначена і у протоколі про адміністративне правопорушення у графі «місце складання протоколу».

Пояснення свідка ОСОБА_6 апеляційний суд оцінює критично та не може взяти до уваги, так як останній в судовому засіданні вказав, що вони разом працюють з ОСОБА_2, і до того ж, сам свідок зазначив, що на момент зупинки їх працівниками поліції він перебував у стані алкогольного сп'яніння.

А тому, доводи апелянта з приводу відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу. Таку позицію останнього слід розцінювати, як намагання уникнути встановленої законом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доведена, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, а постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Стягнення ОСОБА_2 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ст.130 ч.1 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 березня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Заболотний