Номер провадження: 33/785/650/17
Номер справи місцевого суду: 522/2001/17
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., при секретарі Стояновій Л.І. за участю ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеса від 01.03.2017 року,-

встановив

Зазначеною постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, який проживає адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком 6 (шість) місяців.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 18.01.2017 року о 13.00 годин, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Хонда», державний р/н НОМЕР_1, на перехресті з круговим напрямком здійснив поворот праворуч з лівого ряду, не надавши перевагу в русі автомобілю НОМЕР_2, чим створив аварійну ситуацію на дорозі, а саме примусив інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок та вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки інших громадян.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 порушив п. 10.4 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Заперечуючи проти постанови судді, ОСОБА_2 у скарзі зазначив, що з постановою судді він не згоден, вважає постанову необґрунтованою, незаконною і такою, що підлягає зміненню, зазначаючи, що застосоване судом покарання є надмірно суворим.

Крім того, апелянт послався на те, що в порушення вимог ст. 268 КУпАП справу було розглянуто судом у його відсутності і він належним чином не був сповіщений про місце і час розгляду справи, в наслідок чого він був позбавлений можливості надавати суду свої пояснення та докази, заявляти клопотання тощо.

При цьому, апелянт зазначає, що визначаючи характер вчиненого ним правопорушення, суд не прийняв до уваги те, що він вже під час складання протоколу про адміністративне правопорушення повністю визнав свою провину у порушенні правил дорожнього руху, а суд, позбавляючи його права на керування транспортними засобами взагалі цей висновок не обґрунтував та не вказав підстав, на який він вважає, що саме це, найбільш суворе стягнення необхідно застосувати до нього. Вважає, що це є порушення судом вимог ст. 33 КУпАП, так як судом не було враховано його особу, характер скоєного правопорушення, ступінь вини тощо.

Просить постанову Приморського районного суду м. Одеса від 01.03.2017 року - змінити в частині накладення відносно нього адміністративного стягнення та накласти стягнення у вигляді штрафу.

Крім того просить поновити йому строк для апеляційного оскарження постанови суду, який було пропущено з поважних причин.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги і вказав, що на його думку, суд першої інстанції під час призначення покарання не врахував, що правопорушення скоєне вперше та не є систематичним, відсутні обтяжуючі відповідальність обставини.

Вивчивши доводи апеляції та матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідним поновити строк для апеляційного оскарження постанови суду, апеляційну скаргу - задовольнити, а постанова суду першої інстанції - змінити, виходячи з наступного:

Згідно зі ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи був проведений без участі ОСОБА_2, постанова суду першої інстанції винесена 01.03.2017 року та копія постанови йому не надсилалася. Крім того, з наявних матеріалів справи вбачається, що копія оскаржуваної постанови була отримана представником апелянта 07.03.2017 року та 13.03.2017 року апеляційна скарга подана до апеляційного суду, тобто в передбачений законом строк.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 17.03.2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 було повернуто представникові апелянта в зв'язку з відсутністю у нього повноважень на оскарження постанови суду.

Копія постанови апеляційного суду Одеської області була отримана представником апелянта ОСОБА_2 21.03.2017 року, а вже 23.03.2017 року він повторно подав апеляційну скаргу до Приморського районного суду м. Одеси.

Враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки доводи апелянта в частині отримання ним постанови після спливу строку на оскарження постанови районного суду є обгрунтованими, апеляційна скарга подана ним в передбачений законодавством строк, в зв'язку з чим строк на оскарження постанови районного суду повинен бути поновлений.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктиному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`активному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

З матеріалів справи вбачається, що суд, керуючись вимогами ст.ст. 245,252 КУпАП, дійшов до правильного висновку про винність ОСОБА_2 у порушенні Правил дорожнього руху.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, надав інспектору патрульної поліції на місці події пояснення, в яких визнавав свою провину у скоєнні адміністративного правопорушення, що зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 № 155376 від 18.01.2017 року (а.с.1), що також підтверджено поясненнями свідка ОСОБА_4 (а.с.2).

Обставини вчиненого також не заперечувалися ОСОБА_2 і в апеляційному суді.

Разом з тим, адміністративне стягнення ОСОБА_2 призначено з порушенням вимог ст. 33 - 35 КУпАП.

Так, у випадках, коли санкція закону, по якому особа визнається винною, передбачає різні види стягнень, суддя при винесенні постанови, повинний мотивувати застосування того або іншого виду стягнення.

Як видно зі змісту мотивувальної частини постанови, суддя не мотивував застосування іншого адміністративного стягнення, окрім позбавлення права керувати транспортними засобами, хоча санкція ч. 4 ст. 122 КУпАП передбачає альтернативу.

Тим часом, підстави до призначення ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу, також передбаченого санкцією ч. 4 ст.122 КУпАП, - були.

Так, відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його провини, майнове положення, обставини, які пом'якшують та обтяжують відповідальність.

З матеріалів справи та постанови суду першої інстанції видно, що ці вимоги закону не дотримані, тому що суддя, при накладенні адміністративного стягнення та мотивування свого рішення обмежився загальними фразами і не врахував, що ОСОБА_2 вперше притягується до адміністративної відповідальності, повністю визнав свою провину та щиро розкаюється у вчиненому правопорушенні, що на думку апеляційного суду свідчить про наявність обставини, яка пом'якшує відповідальність.

Обставини, що обтяжують його відповідальність у постанові не наведені, отже, вони відсутні.

При цьому також апеляційний суд приймає до уваги, що в результаті порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху не була спричинена шкода транспортним засобам або особам.

За наявності таких даних, позбавлення ОСОБА_2 права керувати транспортними засобами, не можна визнати справедливим, законним і обґрунтованим, тому йому необхідно обрати більш м'який вид адміністративного стягнення.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, протесту прокурора суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу чи протест прокурора без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд, -

постановив

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити та поновити йому строк на оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 01.03.2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м. Одеса від 01 березня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, строком на 6 (шість) місяців - змінити на штраф в дохід держави в розмірі 680 гривень.

В іншій частині постанову залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області В.М. Прібилов. су