Справа № 300/197/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.06.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Феєра І.С., за участю ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Повідайчика О.І., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника - адвоката Повідайчика О.І., подану в інтересах ОСОБА_1, на постанову судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 30.03.2017.

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, військовослужбовець, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 - 320 грн. судового збору на користь держави.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №046551 від 06.03.2017 та постанови судді від 30.03.2017 вбачається, що ОСОБА_1 05.03.2017, о 19 год. 20 хв. у смт. Воловець по вул. Карпатській, 182 керував автомобілем ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Повідайчик О.І. просить постанову суду від 30.03.2017 - скасувати, провадження в справі закрити. В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що ОСОБА_1 не вчиняв порушення Правил дорожнього руху України, за яке судом на нього накладено адміністративне стягнення. Викладені в оскаржуваній постанові обставини, які суд уважав встановленими, не підтверджуються належними й допустимими доказами, а базуються лише на припущеннях. Указує на те, що після ДТП ОСОБА_1 втратив свідомість, після чого лікарями швидкої допомоги йому надано першу медичну допомогу та доставлено до Воловецької ЦРЛ. Обстежень на стан алкогольного сп'яніння ОСОБА_1 не проходив та які саме медичні препарати йому було введено не пам'ятає. Перебуваючи у важкому психоемоційному стані, пов'язаному з нещодавнього повернення з АТО та ДТП, ОСОБА_1 не аналізував та не усвідомлював суті й змісту документів, які йому було надано на підпис, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення та пояснення, тому такі докази не можуть уважатися допустимими. ОСОБА_1 не проходив огляду з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння, а отже, невідомо ким і за яких обставини

-2-

були створені медичний висновок Воловецької ЦРЛ від 05.03.2017 та акт медичного огляду № 41 від 05.03.2017. Уважає дані докази недопустимими. Указує на те, що з акту медичного огляду вбачається, що лікарем не встановлювалась особа, яка проходила огляд позаяк в акті відсутні відповідні дані щодо документа, який посвідчує обстежувану особу (п. 3 акта). У пункті 4 акта відсутній підпис особи, яка доставила обстежуваного на огляд. В пункті 7 акту, усупереч його вимогам не зазначено імені й по батькові лікаря. У пунктах 10-15 акту зазначено, що всі життєві показники ОСОБА_1 в нормі, тобто підстав для огляду його з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння взагалі не було. В пункті 16 акту зазначено, що ОСОБА_1 нібито вживав алкогольні напої, проте із чого був зроблений лікарем такий висновок не зазначено. У пункті 18 акту всупереч його вимогам не зазначено - час обстеження, назву спеціального технічного засобу, його номер, дату останньої повірки. У зв'язку із чим час обстеження та технічний засіб, яким воно проводилось є невідомими, що ставить під обґрунтований сумнів висновки обстеження. Крім того, висновок є недопустимим доказом, оскільки в ньому відсутній відбиток печатки лікаря. У порушення пункту 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12. 2008, № 1103 та пункту 6 Розділу І та пунктів 1, 3, 4, 5 Розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.11. 2015 за № 1413/27858 та ст. 266 КУпАП, поліцейським не було проведено огляду з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння на місці. Крім того, указує, що постанова підлягає скасуванню, оскільки вона в порушення вимог ч. 2 та 3 ст. 283 КУпАП не містить викладу встановлених фактичних обставин правопорушення, а саме судом першої інстанції не встановлено в чому саме полягає вчинене ОСОБА_1 порушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. У мотивувальній частині рішення судом процитовано вказану правову норму. Проте які саме фактичні дії були вчинені ОСОБА_1 судом встановлено не було. У резолютивній частині суд тільки покликається на вказану норму також, не зазначаючи в чому саме визнано винуватим ОСОБА_1.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника захисника - адвоката Повідайчика О.І., які підтримали доводи поданої апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП при розгляді справи суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова судді є незаконною та необґрунтованою, такою, що не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, а також прийнята зі значними порушеннями процесуальних та матеріальних норм, апеляційний суд відхиляє з таких підстав.

-3-

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні, передбаченого частиною 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №046551 від 06.03.2017 підтверджено, що ОСОБА_1 05.03.2017, о 19 год. 20 хв., в смт. Воловець по вул. Карпатській, 182 керував автомобілем ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України (далі ПДР України). Огляд на стан сп'яніння проводився лікарем у Воловецькій ЦРЛ у встановленому законом порядку з використанням спеціального технічного засобу «Алконт». З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 своїм підписом у протоколі підтвердив, що права та обов'язки йому роз'яснені, зі змістом протоколу ознайомлений. У графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 зазначив, що згідний (а.с.3).

З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.03.2017, виданого на підставі акту медичного огляду №41 від 05.03.2017, убачається, що на момент огляду ОСОБА_1, перебував у стані алкогольного сп'яніння (а.с.6).

З акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №41 від 05.03.2017 убачається, що огляд проведено черговим лікарем Воловецької ЦРЛ - ОСОБА_3. Огляд проводився за допомогою приладу «Алконт». Результат огляду - 1,9 % (а. с. 19).

З пояснень наданих ОСОБА_4 вбачається, що він приймав участь в антитерористичній операції на сході України, і на даний час перебуває на лікарняному. 05.03.2017 приїхав у м. Мукачево з госпіталю, де зі своїми знайомими випив декілька алкогольних пив. Після вживання пива, сів за кермо свого автомобіля - ВАЗ 2106 та поїхав у напрямку смт. Воловець. Рухаючись повз АЗС у смт. Воловець по вул. Карпатській, з АЗС на його смугу руху виїхав автомобіль марки «Фольцваген», білого кольору з яким відбулося зіткнення. Посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на момент ДТП не мав, оскільки залишив їх удома (а.с.4).

Під час апеляційного розгляду, ОСОБА_4 надав аналогічні пояснення, надані ним 05.03.2017 інспектору СРПП №2 Воловецького ВП Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_5. Крім того, пояснив, що після ДТП втратив свідомість, після чого лікарями швидкої допомоги йому було надано першу медичну допомогу та доставлено до Воловецької ЦРЛ.

-4-

Обстежень на стан алкогольного сп'яніння не проходив, які саме медичні препарати йому було введено не пам'ятає. Перебуваючи у важкому психоемоційному стані, пов'язаному з нещодавнім повернення з АТО та ДТП, не аналізував та не усвідомлював суті й змісту документів, які йому було надано на підпис.

Допитаний судом першої інстанції інспектор СРПП №2 Воловецького ВП капітан поліції ОСОБА_5 підтвердив, що 06.03.2017 ним було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо водія ОСОБА_1, який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. При складанні вказаного протоколу останній пояснив, що вживав алкогольні напої, власноручно написав у протоколі, що згідний із викладеними в ньому фактами. Стан алкогольного сп'яніння, було підтверджено медичним висновком Воловецької ЦРЛ від 05.03.2017.

Під час розгляду справи, апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що інспектор СРПП №2 Воловецького ВП капітан поліції ОСОБА_5 та лікар Воловецької ЦРЛ ОСОБА_3 були упереджені при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №046551 від 06.03.2017 та акту медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння №41 від 05.03.2017, що в них були підстави фальсифікувати такі, - на ці дані в апеляційній скарзі й не вказується. Тому, суд приходить до висновку, що вказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов'язків та лікар діяли в межах наданих їм повноважень, протокол та акт ними складено згідно вимог «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС та МОЗ України №1395 від 07.11.2015, №1452/735 від 09.11.2015 та ст. 256 КУпАП.

Вищенаведені докази в їх сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України і винуватість останнього у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він обстежень на стан алкогольного сп'яніння не проходив та які саме медичні препарати йому було введено не пам'ятає; що, перебуваючи у важкому психоемоційному стані, пов'язаному з нещодавнього повернення з АТО та ДТП, не аналізував та не усвідомлював суті й змісту документів, які йому було надано на підпис, з урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд відхиляє як безпідставні, та такі, що спростовані матеріалами справи й які не впливають на законність висновку суду першої інстанції про його винуватість у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння й спрямовані на ухилення останнього від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги щодо неповного розгляду справи та спрощеного підходу до її розгляду, апеляційний суд також, відхиляє як необґрунтовані, оскільки дані про особу порушника, працівники поліції встановлюють на підставі пред'явлених їм документів або зі слів особи, щодо якої складаються відповідні процесуальні документи.

Як убачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення, серії БР «046551 від 06.03.2017, особу ОСОБА_6 встановлено за посвідченням воді серії ВВТ №722341 від 28.02.2014 (а.с.3).

-5-

Доводи апеляційної скарги про не встановлення особи ОСОБА_1 під час медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, апеляційний суд відхиляє, оскільки особу останнього, було встановлено інспектором СРПП №2 Воловецького ВП Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області - капітаном поліції ОСОБА_5, і саме останнім направлено ОСОБА_1 для проходження медичного огляд на стан алкогольного сп'яніння, про що й зазначено в акті №41 від 05.03.2017 (а.с.19).

Що стосується доводів апеляційної скарги із приводу невідповідності медичного акту №41 від 05.03.2017, вимогам зазначеної в апеляційній скарзі Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», то апеляційний суд уважає їх такими, що істотно не впливають на лікарський висновок про наявність стану алкогольного сп'яніння, оскільки вони повністю спростовуються копією медичного акта №41 від 05.03.2017 (а.с.19), зі змісту якого вбачається що, такий відповідає зазначеній вище Інструкції, а тому вважати його неналежним доказом у справі з підстав наведених в апеляційній скарзі підстав немає, ненадані такі і стороною захисту під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови від 08.06.2017.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що постанова місцевого суду підлягає скасуванню, оскільки вона в порушення вимог ст. 283 КУпАП не містить викладу встановлених судом фактичних обставин правопорушення, а саме в чому саме полягало вчинене ОСОБА_1 порушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд також відхиляє, оскільки вони об'єктивно нічим не підтверджуються, і спростовуються змістом самої постанови, з якої вбачається, що в ній викладені всі фактичні обставини справи, установлені під час розгляду справи, зазначено нормативний акт, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, прийняте рішення, містить дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак) та інше.

З урахуванням усіх обставини справи про адміністративне правопорушення, що ґрунтуються на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв'язку для прийняття рішення, апеляційний суд уважає, що суддею постановлено законне та обґрунтоване рішення про те, що в діяннях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а накладене на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не встановлені, у зв'язку із чим, доводи апеляційної скарги щодо невинуватості ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП задоволенню не підлягають, а постанова судді суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування чи зміни апеляційним судом не встановлено.

-6-

При прийнятті рішення також, ураховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази; те, що учасники процесу не заявляли клопотань про приєднання або витребування доказів по справі; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту жодних належних та допустимих доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги надано не було.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу захисника - адвоката Повідайчика О.І., подану в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 30.03.2017 щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: