Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №320/1067/17 Головуючий в 1 інст. Фомін В.А.
Провадження №33/778/339/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

01 червня 2017 року місто Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області в складі судді Гріпаса Ю.О. за участю адвоката ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 квітня 2017 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 квітня 2017 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП притягнутоОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з останнього судовий збір в розмірі 320 грн.

Як зазначено в постанові, 09.02.2017 о 00.40 годині 09 лютого 2017 року о 00 годині 40 хвилин ОСОБА_3 по вул. Г.України в м. Мелітополі Запорізької області керував автомобілем марки «ВМW» державний номерний знак RР 37117 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, млява мова). Від проходження медичного обстеження на визначення ступеня алкогольного сп'яніння у медичному закладі відмовився у присутності свідків, чим порушив н. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду і закрити провадження у справі оскільки вважає, що постанова суду була винесена з порушенням норм процесуального і матеріального закону. В обґрунтування скарги зазначив, що матеріалами справи не підтверджується факт його відмови від проходження від медичного огляду. Суд хоча і викликав свідків зазначених в протоколі але не допитав їх. На відео носії переглянутому судом також не було доказової бази.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки судді, викладені у постанові щодо наявності в діях ОСОБА_3 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є вмотивованими і відповідають наявним доказам в матеріалах справи.

Так, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується безпосередньо дослідженими судом в судовому засіданні доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 09.02.2017 року серія БР № 172822 (а.с.4), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили факт відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на місці зупинки (а.с. 6,7).

Таким чином, з урахуванням вказаних обставин, суддя дійшов правильного висновку про порушення ОСОБА_3 вимог п. 2.5 ПДР України, та у звязку з цим вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як свідчать матеріали справи, суддею виконані вимоги ст. ст. 280, 283 КпАП України і повно, всебічно розглянуті всі обставини справи, дотримані вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення, викладені мотиви, на яких ґрунтується висновок суду про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на встановлені суддею суду першої інстанції обставини справи, які викладені в оскаржуваній постанові, вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду і є доведеною, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, виходячи з встановлених судом першої інстанції даних, які знаходяться в матеріалах справи встановлено, що ОСОБА_3 в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки та медичного огляду в закладі охорони здоровя, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

Дослідивши в судовому засіданні наведені докази суддя суду першої інстанції згідно до вимог ст. 252 КУпАП надав їм належну оцінку, перевіривши відповідно до ст. 251 КУпАП їх на предмет належності та допустимості, у звязку з чим, вірно встановив фактичні обставини справи щодо відмови ОСОБА_3 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Не заслуговують на увагу і доводи ОСОБА_3 та його представника стосовно незаконності дій працівників поліції, зокрема через наявність пояснень лише одного свідка, оскільки вони не знайшли свого фактичного підтвердження в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, оскільки в матеріалах справи наявні пояснення двох свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Таким чином, суддя дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП через відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння і призначив йому за вказані дії адміністративне стягнення, яке передбачено санкцією статті.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав, які б свідчили про незаконність постанови, а тому відповідно і до задоволення скарги ОСОБА_3

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 квітня 2017 року, щодо ОСОБА_3, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1