Справа №489/3866/17 03.10.2017
Провадження №33/784/421/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 жовтня 2017 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

судді Куценко О.В.

за участю секретаря Алексишинця М.П.

захисника ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 вересня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, непрацюючу, проживаючу за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

-визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік,

в с т а н о в и в :

Згідно постанови судді, водій ОСОБА_2 13.08.2017 року о 08:02 год. на БВ Коблево керувала т/з «Тойота Тундра», державний номер НОМЕР_1, у с. Коблево по вул. Морській у стані алкогольного сп'яніння, який було встановлено за допомогою спеціального технічного засобу алкотестер Драгер ARAM 3584 TEST2556 0,57 ‰. Своїми діями ОСОБА_2 порушила п. 2.9.а Правил дорожнього руху України.

Не погодившись із зазначеною постановою, захисник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому, на переконання апелянта, суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване та надто суворе застосування стягнення як вид покарання за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння, на думку апелянта, був проведений з порушенням порядку, що передбачений Законом.

Так, вказує, що прилад АЛКОТЕСТЕР ДРАГЕР АRАМ 3587 не внесений до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, в зв'язку з чим його використання закладами охорони здоров'я з метою виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння неможливе відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 753 від 02.10.2013 р., Інструкції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоровя № 1452/735 від 09.11.2015 р., не є дозволеним та порушує порядок огляду визначений Кабінетом Міністрів України і відповідно до вимог ст.266 КУпАП робить огляд проведений з порушенням вимог цієї статті, недійсним. З врахуванням викладеного, вважає, що обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведені належними доказами, внаслідок чого провадження по справі підлягає закриттю за відсутності в її діях складу правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП.

Стверджує, що у зв'язку з ліквідацією ДАІ, наказ МВС України «Про затвердження Переліку технічних засобів, що використовується в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху» від 01.03.2010 №33, на який посилається суддя, фактично втратив свою юридичну силу - адже по всьому тексту вживається термін «Державтоінспекція», якої більше немає. У той же час, на переконання апелянта, застосування «Drager Alcotest 6810» працівниками патрульної поліції ніякими нормативними документами не передбачене. Відповідно, вони не можуть оглянути водіїв за допомогою технічного засобу «Drager Alcotest 6810».

Стверджує, що ОСОБА_2 не відмовлялась пройти огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння в медичному закладі, однак працівник поліції відмовився доставити ОСОБА_2, підозрювану у керуванні транспортним засобом у нетверезому стані, в медустанову не пізніше двох годин з моменту виникнення підозр. А без працівників поліції ОСОБА_2 не мала права самостійно проходити медичний огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння.

Тому, апелянт вважає, що за відсутності інших доказів, які б могли підтвердити чи спростувати винуватість у вчиненні ОСОБА_2 правопорушення, вказана ситуація мала бути оцінена судом з урахуванням передбаченого Конституцією України принципу презумпції невинуватості (ч. 3 ст. 63 Конституції України).

Тому факт керування транспортним засобом в стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння ОСОБА_2 та захисник вважають недоведеним.

Таким чином, на переконання апелянта, достатніх доказів наявності об'єктивної сторони правопорушення в частині діяння особи щодо керування транспортним засобом в стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння немає.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суддя суду першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, зясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення, серія БР № 272453, від 13 серпня 2017 року (а.с. 1) , який, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом, 13 серпня 2017 року о 08:02 год. ОСОБА_2 на БВ Коблево керувала т/з «Тойота Тундра», державний номер НОМЕР_1, у с. Коблево по вул. Морській у стані алкогольного сп'яніння, який було встановлено за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатору алкотестеру Драгер ARAM 3584 TEST2556, тест якого показав 0,57 ‰ алкоголю в організмі ОСОБА_2. Своїми діями ОСОБА_2 порушила п. 2.9.а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_2 власноручно зробила запис «Вчера пила пиво в обед. Продула драгер, показало 0,57 ‰».

Протокол про адміністративне правопорушення підписаний ОСОБА_2, ніяких заперечень на нього ОСОБА_2 не надано.

Вказаний протокол складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Виходячи з роздруківки тестування на алкоголь до протоколу та акту огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проведений у звязку з виявленими ознаками алкогольного спяніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, за допомогою спеціального технічного засобу алкотестера «Драгер 6810». Результат огляду на стан спяніння позитивний 0.57 ‰.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_3, 13 серпня 2017 року був запрошений працівниками поліції в якості свідка в тому, що в його присутності водій ОСОБА_2 продула на місці зупинки ТЗ алкотестер «Драгер 6810», результати якого склали 0.57 ‰. Ознаки: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова.

Аналогічні пояснення були надані свідком ОСОБА_4

Посилання апелянта на те, що працівник поліції відмовився доставити ОСОБА_2 в заклад охорони здоровя для проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду даної справи.

Так, відповідно до матеріалів провадження, ОСОБА_2 погодилась пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6810», погодилась з його результатами про що свідчить її підпис в протоколі про адміністративне правопорушення та в акті огляду на стан алкогольного спяніння. Тому, відповідно до п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоровя України № 1452/735 від 09.11.2015 р., підстав для направлення її до закладу охорони здоровя для проходження медичного огляду у інспекторів поліції не було.

Досліджені судом докази свідчать, що водій ОСОБА_2 керувала транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, чим порушила вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо законності використання працівниками поліції при проведенні огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного спяніння газоаналізатору «Drager Alcotest 6810» № ARAM 3584, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до п.3.9 розділу III Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров'я № 1452/735 від 09.11.2015 р., огляд в закладах охорони здоров'я з метою встановлення наявності чи відсутності стану сп'яніння у обстежуваної особи, може проводитися з використанням вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження технічного регламенту щодо медичних виробів" № 753 від 02.10.2013 р., дозволено введення в експлуатацію медичних виробів, які пройшли державну реєстрацію та внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення.

При цьому, прилад газоаналізатор "Drager Alkotest 6810" не внесений до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, в зв'язку з чим його використання закладами охорони здоров'я з метою виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння неможливе відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 753 від 02.10.2013 р.

Разом з тим, у відповідності до п. 3 наказу МВС України "Про затвердження Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху" від 01.03.2010 №33 спеціальним технічним засобом для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння є, зокрема, газоаналізатор "Alcotest 6810". На даний час зазначений наказ МВС України є чинним, а тому твердження апелянта про те, що застосування «Drager Alcotest 6810» працівниками патрульної поліції ніякими нормативними документами не передбачене є необґрунтованим.

Оскільки огляд на стан сп'яніння ОСОБА_2 працівниками патрульної поліції проводився на місці зупинки транспортного засобу, то суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що використання газоаналізатору «Drager Alcotest 6810» № ARAM 3584 не суперечить вищезазначеним приписам закону.

Суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, зясував обставини, що підлягали зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо твердження апелянта відносно того, що суд обрав ОСОБА_2 необґрунтоване та надто суворе адміністративне стягнення, воно не є слушним, так як судом накладено стягнення на ОСОБА_2 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка є абсолютно визначеною, оскільки санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП чітко та однозначно визначено вид і розмір стягнень.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, з урахуванням внесених змін Законом України від 14 липня 2015 року № 596 VIII, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Істотних порушень норм матеріального і процесуального права, у тому числі, які могли б вплинути на правильність прийнятого рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, а також на відповідність судового розгляду та постанови місцевого суду вимогам КУпАП, ОСОБА_2 обґрунтовано притягнуто до відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Тому підстав для скасування постанови судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 вересня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 вересня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Миколаївської області ОСОБА_5