А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

13.06.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Стана І.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 березня 2017 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець м. Ужгород, вул. Тельмана, 29, Закарпатської області, гр. України, українець,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320,00 гривень у дохід держави.

Згідно постанови, 25 лютого 2017 року о 18-й годині 55 хвилин по вул. Дворжака в м. Ужгород, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Вольцваген Пасат, державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (порушення координації рухів, різкий запах алкоголю з порожнини рота).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною, необґрунтованою й такою, що прийнята без встановлення всіх фактичних обставин справи. Посилається на те, що, розглянувши справу без його участі, не повідомивши його про час та місце її розгляду, суд позбавив його можливості реалізувати передбачені ст. 268 КУпАП права, зокрема, дати пояснення, заявити клопотання про допит свідків та інші. Крім того, вказує на те, що всупереч ст. 285 КУпАП копія постанови в установлений законом строк йому не надсилалась і вручена не була, а таку він отримав поштою 12.05.2017, що підтверджується копією конверту. Вважає, що у звязку з наведеним, суд порушив його право на захист у даній справі, а також порушив регламентовані Конституцією України конституційні права та вимоги Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження в справі закрити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про те, що підстав для скасування чи зміни постанови немає.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1, неявка якого відповідно до ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому враховується те, що апеляційним судом ОСОБА_1, а також його представнику ОСОБА_2 неодноразово надсилались повідомлення, у яких вказувалось про час та місце розгляду справи, і які останні отримали, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, довідками про доставку смс-повідомлення, а також заявами представника ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи на інший термін; що до початку апеляційного розгляду 13.06.2017 клопотань про відкладення розгляду справи та даних про поважність причин неявки ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 до апеляційного суду не надходило.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не приймав участі в розгляді справи й у матеріалах справи відсутні дані про те, що він отримав копію постанови в передбачений ст. 285 КУпАП трьохденний строк, або така протягом трьох днів йому була надіслана. При цьому, з наявного в матеріалах справи супровідного листа (а. с. 16) убачається, що копія постанова направлена ОСОБА_1 05.05.2017, тобто з порушенням передбаченого вищевказаною нормою права строку, а з розписки на заяві (а. с. 15), що копію постанови представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 отримав 15.05.2017.

Тому, апеляційний суд вважає, що зазначені обставини перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову, тому причини пропуску строку на внесення апеляційної скарги визнаються поважними, строк поновлюється, клопотання про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова судді є незаконною, необгрунтованою й такою, що прийнята без встановлення всіх фактичних обставин справи., не підлягають задоволенню з таких підстав.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії БР 2 № 246655 підтверджено, що 25 лютого 2017 року о 18-й годині 55 хвилин по вул. Дворжака в м. Ужгород, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Вольцваген Пасат, державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (порушення координації рухів, різкий запах алкоголю з порожнини рота), від проходження огляду на стан спяніння у встановленому порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги передбачені п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі Правил). З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 своїми підписами в протоколі підтвердив, що права та обовязки йому розяснені; зі змістом протоколу ознайомлений; його копію отримав; що до протоколу внесені правильні дані, а також зазначив, що із протоколом не згідний (а. с. 1).

З наявних у матеріалах справи письмових пояснень громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які були залучені інспектором Управління ПП у м. Ужгород та Мукачеве ОСОБА_5 в якості свідків відмови ОСОБА_1 від огляду на стан спяніння, убачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду в установленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» та в лікаря нарколога для визначення стану спяніння (а. с. 2, 3).

Із протоколу про адміністративне затримання серії АА № 009541, убачається, що 25.02.2017 о 19 год. 40 хв. ОСОБА_1 доставлений до Ужгородського відділу поліції для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що в телефонному режимі було повідомлено його дружину ОСОБА_6. При цьому, з указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 розяснено передбачені ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП права, а також право та можливість отримання безоплатної вторинної правової допомоги відповідно до Закону України «Про безоплатну правову допомогу», і, що в ОСОБА_1 відсутні зауваження до вказаного протоколу, що останній підтвердив своїми підписами (а. с. 4).

Рапортом, який інспектор взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління ПП у м. Ужгород та Мукачево ОСОБА_7 написала начальнику Управління патрульної поліції в м. Ужгороді та Мукачеве ОСОБА_8, підтверджено, що 25.02.2017, під час несення служби разом з інспектором поліції ОСОБА_5, близько 18 год. 40 хв. отримали орієнтування від екіпажу 152 в складі інспекторів Симкулич М.М. та Даков Е.І. про те, що їм надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_9 про інцидент, який мав місце по вул. Д. Галицького, 13 в м. Ужгороді, у ході якого водій автомобіля марки «Вольцваген Пассат», д. н. з. АО 5050 АВ, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, погрожував останньому фізичною розправою, після чого сів у автомобіль і поїхав. Ними спільно з військовослужбовцями Національної гвардії ОСОБА_10 та ОСОБА_11 було виявлено вказаний автомобіль, який рухався по вул. Дворжака, однак на вимогу працівника поліції про зупинку автомобіля, яку було завчасно подано звуковим сигналом, водій не зупинив автомобіль, а заїхавши у двір прилеглої території до вул. Дворжака, вийшов із нього. Під час встановлення особи водія, останній на їх вимогу, не предявив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія, а також відмовлявся назвати свої анкетні дані, у звязку із чим, останнього було доставлено до Ужгородського відділу поліції для складання адміністративних матеріалів, і як виявилося, указаним водієм був ОСОБА_1, 16.11.1083 р. н., мешк. м. Ужгород, вул. Тельмана, 29. На вказаного водія було складено протоколи за ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та протокол про адміністративне затримання, а також винесено постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП (а. с. 5).

З копії протоколу про накладення адміністративного стягнення серії БР № 246244 вбачається, що 25.02.2017 о 18-й годині 55 хвилин по вул. Дворжака в м. Ужгород, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки Вольцваген Пасат, державний номерний знак НОМЕР_1, на вимогу працівника поліції про зупинку автомобіля, не зупинився, чим порушив вимоги, передбачені п. 2.4 Правил, у звязку з чим, на нього складено протокол за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП (а. с. 6).

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення серії АР № 672230 вбачається, що 25.02.2017 о 18-й годині 55 хвилин по вул. Дворжака в м. Ужгород, ОСОБА_1, керував транспортним засобом марки Вольцваген Пасат, державний номерний знак НОМЕР_1, не маючи при собі посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив вимоги передбачені п. п. 2.1 «а» та 2.1 «б» Правил, у звязку з чим, його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень (а. с. 7).

З довідки інспектора відділу АП убачається, що згідно облікових баз даних Національної автоматизованої інформаційної системи МВС України ОСОБА_1 отримував посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортними засобами ІКА № 202201 від 13.01.2005 (а. с. 8).

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління ПП у м. Ужгород та Мукачеве ОСОБА_7, була упереджена при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в неї були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, у підтвердження таких даних до апеляційної скарги не додано яких-небудь належних доказів і такі в матеріалах справи відсутні. При цьому, у матеріалах справи не має й даних у зацікавленості інспектора в результатах розгляду справи.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказана інспектор при виконанні своїх функціональних обовязків діяла в межах наданих їй повноважень.

Крім того, під час апеляційного розгляду справи апеляційним судом не встановлено й даних про те, що в громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які були залучені інспектором Управління ПП у м. Ужгород та Мукачеве ОСОБА_5 в якості свідків відмови ОСОБА_1 від огляду на стан спяніння, і які підписали протокол, були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема, у відмові від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що, розглянувши справу без його участі, не повідомивши його про час та місце її розгляду, суд позбавив його можливості реалізувати передбачені ст. 268 КУпАП права, зокрема, дати пояснення, заявити клопотання про допит свідків та інші, чим порушив його право на захист, а також порушив регламентовані Конституцією України конституційні права та вимоги Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; що всупереч ст. 285 КУпАП копія постанови в установлений законом строк йому не надсилалась і вручена не була, а таку він отримав поштою 12.05.2017, що підтверджується копією конверту, апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного спяніння та його відмову від проходження огляду на стан алкогольного спяніння й спрямовані на ухилення останнього від відповідальності за вчинення ним адміністративне правопорушення. При оцінці доводів апеляційної скарги в цій частині, враховується те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 12); що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості реалізувати передбачені ст. 268 КУпАП права під час розгляду справи апеляційним судом, у тому числі й через свого представника адвоката ОСОБА_2, однак, не зявившись у черговий раз на розгляд справи судом апеляційної інстанції, при цьому будучи належним чином повідомленим про час та місце її розгляду, позбавив себе такої можливості; що вказані доводи слугували підставою для поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду Газуда М.М. обґрунтовано визнаний винним у скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази; те, що учасники процесу не заявляли клопотань про приєднання або витребування доказів по справі; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту жодних належних та допустимих доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги надано не було.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

подане ОСОБА_1 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1, залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 березня 2017 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та постановлено стягнути судовий збір у розмірі 320,00 грн., залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Стан