Категория: ст. 173 КпАП України
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

2 червня 2017 року суддя Апеляційного суду Донецької області Топчій Т.В., розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Орджонікідлзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 квітня 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,громадянин України, працюючий прокурором Маріупольської місцевої прокуратур №1 мешкаючого за адресою АДРЕСА_1, -

визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 ч.1 КпАП України та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в сумі 85 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АА 159241 від 04 лютого 2017 року вбачається, що ОСОБА_1 04 лютого 2017 року о 05 годині 30 хвилин, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2, перебуваючи з наявними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, образливо чіплявся до громадянки ОСОБА_2, хапаючи її за руки, вимагаючи впустити до житла, яке належить останній, чим порушив громадський порядок і спокій громадян, та скоїв правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 квітня 2017 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчинення адміністративного правопорушення за ст. 173 КпАП України та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в сумі 85 грн.

В своїй апеляції ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у зв'язку з недоведеністю його вини в скоєнні даного адміністративного правопорушення. Зазначає, що події, у вчиненні яких він обвинувачується відбувались в час, коли приміщення гуртожитку було закритим для відвідувачів, о 05 год. 30 хв., тому він не міг туди потрапити, ОСОБА_2 він раніше не знав, заходити в кімнату де вона проживає у нього потреби ніякої не було, ці обставини він повідомив працівникам патрульної служби, які приїхали за повідомленням ОСОБА_2 та вбачаються з відеозапису.

Звертає увагу на те, що його пояснення збігаються з поясненнями свідка ОСОБА_3, допитаного судом, з яких також виходить, що ОСОБА_2 до того дня їм знайома не була, він не вчиняв будь-яких дій, які б порушували громадський порядок у гуртожитку.

Зауважує, що, виходячи з відеозапису, для впізнання потерпілій ОСОБА_2 працівниками патрульної служби, було пред'явлено лише його, без інших осіб, тобто сама процедура його здійснення на його думку була безальтернативною, проводилась з явним обвинувальним нахилом на ґрунті конфлікту, який виник між ним та працівниками УПП м. Маріуполь оскільки він на місці оформлення протоколу про адміністративне правопорушення заперечував скоєння ним хуліганських дій у гуртожитку.

В апеляції заперечує проти того, що приміщення гуртожитку відповідає поняттю «громадське місце». Посилається на наказ № 84 Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово - комунального господарства України від 27.04.15 р. про затвердження положення про гуртожиток, яким визначено, що гуртожиток - це спеціально споруджений або переобладнаний жилий будинок, який використовується для проживання робітників, службовців, учнів, а також інших категорій громадян у період роботи або навчання. Вхід до гуртожитку здійснюється за перепустками. Відвідувачі мають право перебувати у гуртожитку у певний час з 8.00 до 23.00. Особа, яка мешкає у гуртожитку повинна особисто зустріти відвідувача, а також провести його при виході з гуртожитку. На думку ОСОБА_1, обмеження у доступі до гуртожитку, обумовлені законом, свідчать про те, що гуртожиток не являється «громадським місцем», а є спеціальним житловим приміщенням з особливим порядком його використання та доступу.

Вважає, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції не дали йому можливості скористатися правовою допомогою та запросити захисника.

Вказує, що суд не повно з'ясував обставини по справі, в порушення вимог ст. 280 КпАП України не зважив на його пояснення та пояснення свідка допитаного в суді, не викликав та не допитав потерпілу ОСОБА_2, безпідставно обмежився лише її заявою про розгляд справи у її відсутності, не допитав працівника поліції ОСОБА_4, яким складався протокол про адміністративне правопорушення з метою усунення виявлених протиріч. Вважає, що суд припустився порушення його прав, передбачених ст. 268 КПАП України.

Під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 та його захисник ОСОБА_5 підтримали апеляційну скаргу. ОСОБА_1 пояснив, що дійсно 04 лютого 2017 року він зі своїм знайомим ОСОБА_3 вживав алкогольні напої, перебуваючи в гостях знайомих в Центральному районі м. Маріуполя, вночі вони з ОСОБА_3 приїхали в Лівобережний район м. Маріуполя до гуртожитку за адресою АДРЕСА_2 до знайомих, яких не знайшли, сіли на лавочку біля гуртожитку та пили пиво. До них підішли працівники поліції, з гуртожитку вибігла раніше йому невідома жінка яка звинуватила його в тому, що він до неї чіплявся.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що 04.02.17 року на телефон патрульної служби надійшло повідомлення, що у гуртожитку за адресою АДРЕСА_2 чоловік намагався зайти в кімнату до громадянки ОСОБА_6, хапав її за руки, нецензурно висловлювався. Приїхав на місце, вони біля гуртожитку побачили двох хлопців, вийшла ОСОБА_6 та вказала на ОСОБА_1 як на винну особу, після чого ним був складений протокол про адміністративне правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні повідомила, що вона є переселенкою з тимчасово окупованої території України, мешкає у гуртожитку за адресою АДРЕСА_2. Вночі 04.02.17 року почула стук у двері, вийшла, побачила хлопця у стані алкогольного сп'яніння який кричав, що він з Київа та намагався зайти до неї у кімнату, вона його не пускала, виштовхувала з дверей. Потім закрила двері та викликала поліцію. Хлопця вона бачила нетривалий час, у темряві не розгледіла його обличчя, була налякана його поведінкою, пам'ятає, що він був у темній дублянці. Коли приїхали працівники поліції вона вийшла з гуртожитку та вказала на хлопця, який сидів на лавочці удвох з іншим хлопцем, оскільки на ньому була темна дублянка. Насправді ОСОБА_1 як особу, яка вчинила щодо до неї хуліганські дії вона не впізнає, вночі могла сплутати його з іншим, була розгублена та налякана. В суді вона пояснення не давала, хоча викликалась до суду, ОСОБА_1 в суді вона не бачила, писала заяву, аналогічну за замістом тій, що давала раніше працівникам поліції оскільки бажала скоріше піти додому.

Вислухавши ОСОБА_1 та його захисника, свідка ОСОБА_4 та потерпілу ОСОБА_6, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню з наступних підстав.

Ст. 173 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність у разі вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурної лайки в громадських місцях, образливого чіпляння до громадян та інших подібних речей, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Апеляційні твердження ОСОБА_1 про те, що гуртожиток не є громадським місцем не приймаються до уваги, оскільки це місце мешкання багатьох осіб, які постійно там проживають, перебувають протягом доби, не є закритим для відвідування іншими громадянами, хоча доступ у гуртожиток згідно діючого законодавства і має певні обмеження. Посилання ОСОБА_1 про те, що при складанні протоколу було порушено його право на захист також спростовуються матеріалами справи, з яких виходить, що він відмовився від послуг захисника з числа захисників, що надають безоплатну правову допомогу, будь-яких клопотань про виклик іншого захисника не заявляв.

Разом з тим, з досліджених судом письмових доказів, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення вбачається, що за ініціативою громадянки ОСОБА_6 була повідомлена поліція про вчинення хуліганських дій невідомим чоловіком у гуртожитку за адресою АДРЕСА_2, що узгоджується з поясненнями працівника поліції свідка ОСОБА_4, допитаного в суді. У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 також повідомила, що вона не впізнає ОСОБА_1 як особу, яка вчинила щодо неї хуліганські дії, а вказала на нього 04.02.17 року в присутності працівників поліції помилково, орієнтуючись тільки на темну дублянку, в якій ОСОБА_1 був одягнутий та свій суб'єктивний психологічний стан, обумовлений стресовою ситуацією та збентеженістю. Вважаю, що за наведених обставин відеозапис впізнання ОСОБА_1 потерпілою ОСОБА_6 04.02.17 року втрачає доказове значення.

Потерпіла ОСОБА_6 безпосередньо не була допитана в суді першої інстанції під час розгляду справи про адмінправопорушення стосовно ОСОБА_1, тому суд був позбавлений можливості надати цим поясненням відповідну оцінку.

Такі пояснення потерпілої ОСОБА_6 узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_3, який також як і ОСОБА_1 поясняв, що 04.02.17 року вони разом знаходилися біля будинку АДРЕСА_2, де вживали алкогольні напої, ОСОБА_1 до гуртожитку не заходив та громадський порядок не порушував. Сам по собі факт вживання алкогольних напоїв не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Отже вважаю, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього підлягає закриттю на підставі ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП.

Керуючись ст. 280, 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Орджінікідзевського райсуду м. Маріуполя Донецької області винесену 03.04.17 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП - закрити на підставі ст. 247 ч.1 п,1 КпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя.