Справа № 148/1716/17 № 3/140/1093/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.10.2017 року м. Немирів

Суддя Немирівського районного суду Вінницької області Алєксєєнко В.М. розглянув матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки у Вінницькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої, за адресою: вул. Незалежності, 31/1, м. Тульчин, Вінницької області, пенсіонерки, за ч.2 ст. 172-6 КУпАП ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Немирівського районного суду перебуває справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 172-6 КУпАП, у якому зазначено, що ОСОБА_1, будучи звільненою з посади судді Тульчинського районного суду Вінницької області, є особою, яка зобовязана подавати декларацію відповідну до ЗУ «Про запобігання з корупції», являючись субєктом відповідальності за адміністративні правопорушення, повязані з корупцією, відповідно до пп. «г» п. 1 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції», порушила вимоги ч.2 ст. 52 вказаного Закону, а саме після одноразового отримання грошових коштів в сумі 161289,38 грн. у якості вихідної допомоги кінцевого розрахунку, розмір якого перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 01.01.2017, що є суттєвою зміною в майновому стані, у десятиденний строк з моменту виплати з 14.07.2017 по 24.07.2017, письмово не повідомила про це Національне агентство з питань запобігання корупції, шляхом внесення інформації до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2017, справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 розподілено мені.

Так, мною подано заяву про самовідвід, яка мотивована тим, що особа відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення перебуває зі мною протягом тривалого часу в дружніх відносинах, тому вказані обставини можуть викликати сумніви щодо обєктивності та неупередженості судді під час розгляду зазначеної справи.

Відповідно до з ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04 листопада 1950 року, кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов'язків або будь-якого обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала відвід (самовідвід) судді. Проте, діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України передбачають відвід (самовідвід) судді, а тому при розгляді заяв про самовідвід та відвід, слід застосувати аналогію права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати субєктивний та обєктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті6 Конвенції, має визначатися за допомогою субєктивного та обєктивного критеріїв. Щодо субєктивної складової даного поняття, то у справі Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки зявляються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо зявляються сумніви щодо цього, то для відводу в ході обєктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі № 5-15 п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03..2012 у справі № 5-15 п12).

У п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді», схвалених резолюцією 2006/23 Економічної та ОСОБА_2 ООН від 27 липня 2006 року зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13.06.2007, передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

Враховуючи вище викладене, з метою виключення сумніву щодо обєктивного розгляду справи та для забезпечення умов, за яких у будь-кого не виникало б сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, приходжу до висновку, що заяву судді Алєксєєнка В.М. про самовідвід слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 278,279 КУпАП України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву судді Немирівського районного суду Вінницької області Алєксєєнка Василя Мифодійовича про самовідвід задовольнити.

Адміністративний матеріал щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, передати до канцелярії суду для проведення повторного автоматизованого розподілу справи.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: