Справа № 454/1255/17 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 33/783/1178/17 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року Апеляційний суд Львівської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, його захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого на ІНФОРМАЦІЯ_2, на постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 26 липня 2017 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 320 (триста двадцять) грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 30.04.2017 року близько 12 год. 15 хв. на автодорозі Ковель-Жовква Р-15 135 км + 850 м, керував автомобілем марки «ВАЗ-21061», р.н.з. ВС 5391 АК, в стані алкогольного спяніння.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, адвокат ОСОБА_3 в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 26 липня 2017 року та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог адвокат покликається на те, що оскаржувана постанова судді прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм КУпАП, при цьому суд неповно зясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально та упереджено до вивчення обставин, що потягло за собою необґрунтоване й незаконне рішення.

На переконання адвоката, протокол про адміністративне правопорушення складено на особу, яка не керувала транспортним засобом, уповноваженою особою не надано у суді жодних доказів того, що автомобілем керував і що автомобіль рухався під керуванням ОСОБА_2

Окрім цього, апелянт зазначає, що огляд особи на стан алкогольного спяніння проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП, відтак його результати є недійсними.

Заслухавши ОСОБА_2 та його захисника на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що така не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст.ст. 245,251,252,280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен зясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя місцевого суду дотримався вказаних вимог закону, встановивши при цьому обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_2 в порушенні правил дорожнього руху.

У суді апеляційного інстанції адвокат підтримав апеляційні вимоги та просив закрити провадження у справі відносно ОСОБА_2 на підставі п.1ст.247 КУпАП у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на підставі ч.2 ст.38 КУпАП за закінченням на час розгляду апеляційної скарги строків накладення адміністративного стягнення.

ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав позицію захисника та додав, що не визнає своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Поряд з тим пояснив, що автомобіль марки «ВАЗ-21061», р.н.з. ВС 5391 АК, належить йому та дружині, хоч в технічному паспорті власником такого зазначено іншу особу.

Також ОСОБА_2 зазначив, що 30.04.2017 року він разом з колегами виконував сільськогосподарські роботи та не заперечив, що опісля вживав алкогольні напої, однак не керував транспортним засобом. Як вважає ОСОБА_2 працівники поліції, з якими він раніше не був знайомий та підстав на оговорення його останніми у нього немає, безпідставно склали на нього протокол. На протиправні, на його думку, дії працівників поліції він до компетентних органів не звертався та у встановленому законом порядку дії таких не оскаржував.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 10 квітня 2017 року серія БР118231 (а.с.1), 30.04.2017 року близько 12 год. 15 хв. на автодорозі Ковель-Жовква Р-15 135 км + 850 м, ОСОБА_2 керував автомобілем марки «ВАЗ-21061», р.н.з. ВС 5391 АК, в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився в законному порядку в Жовківській центральній районній лікарні. Стан спяніння підтверджується висновком №356 Жовківської центральної районної лікарні (а.с.2).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з постанови про накладення адміністративного стягнення від 30 квітня 2017 року серія АР №695430 (а.с.3), підставою для зупинки транспортного засобу ВАЗ 21061, д.н.з. НОМЕР_1, 30.04.2017 року о 12 год. 15 хв. стало порушення водієм ОСОБА_2 положень п.3.1.4.7 е ПДР України. Зокрема, як зазначено у постанові, ОСОБА_2 керував автомобілем, який мав технічні несправності: відсутній лівий передній бризговик, передбачений конструкцією автомобіля. Вказана постанова, як встановлено апеляційним судом, ніким не оскаржувалася та не була скасована.

Таким чином, наявними у справі доказами, які є логічними та послідовними, стверджується вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а заперечення останнім факту керування транспортним засобом розцінюється апеляційним судом як спосіб захисту для уникнення адміністративної відповідальності за вчинене протиправне діяння.

З огляду на наведене, апеляційний суд не вбачає підстав для закриття провадження у справі за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_2 у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

З огляду на те, що на час розгляду справи у суді першої інстанції та накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 не закінчився законодавчо встановлений строк накладення адміністративного стягнення, вимоги апелянта в частині закриття провадження у справі за закінченням на момент апеляційного розгляду строків накладення адміністративного стягнення є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Ураховуючи вищенаведене, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_2 у вчиненні зазначеного правопорушення і наклав стягнення з врахуванням положень ст. 33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, що є необхідним і достатнім та відповідає меті адміністративного стягнення.

З огляду на наведене, постанова судді є законною та обгрунтованою, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 26 липня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргуадвоката ОСОБА_3 в його інтересах без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_1