А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

15.11.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Мишинчук Н.С., з участю особи, яка притягнута до відповідальності - ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 вересня 2017 року.

Цією постановою Ференца Філіпа Андрійовича, 21.07.1995 р.н., громадянина України, студента УжНУ, мешканця м. Ужгород, вул. Богомольця, буд. 30, кв. 8 -

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу 10 200 грн. та позбавлення прав керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 320, 00 грн. судового збору.

За постановою суду Ференц Ф.А. визнаний винним у тому, що він 16.07.2017 року о 01 год. 30 хв. в м. Ужгороді на пл. Жупанатській, 17, керував транспортним засобом «Suzuki Grand Vitara», номерний знак «АО8550АЕ», в стані алкогольного спяніння, що підтверджується Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 236 від 16.07.2017, виданим Закарпатським обласним наркологічним диспансером. Своїми діями гр. Ференц Ф.А. порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд обґрунтував протоколом про адміністративне правопорушення серія БР № 246554 від 16.07.2017; висновоком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 236 від 16.07.2017 року, виданий Закарпатським обласним наркологічним диспансером; відеозаписом події .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі, у зв'язку з відсутністю події та складу правопорушення. Обгрунтовує тим, що суд невірно застосував норми матеріального та процесуального права, оскільки не взяв до уваги того, що він заперечив факт перебування в стані алкогольного спяніння під час керування транспортним засобом і пояснив як було. Зазначає, що після його зупинки працівниками поліції, останні запропонували пройти йому огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою технічного засобу, однак він відмовився від його проходження, оскільки інспектором на його вимогу не було надано сертифікат відповідності цього приладу та свідоцтво про повірку. Після цього, його було доправлено пройти відповідний огляд в закладі охорони здоровя. У висновку № 236 лікарем нібито було констатовано факт перебування його в стані спяніння. Цей висновок він оскаржив до Департаменту охорони здоровя Закарпатської ОДА, за наслідками чого констатовано, що Акт медичного огляду, на підставі якого був складений оскаржуваний висновок, не відповідає Інструкції 1452/735, оскільки не містить даних щодо попередньої чи повторної проби видихуваного повітря з використанням спеціального технічного засобу. Окрім цього, на вказаному висновку відсутні гербова печатка, що також свідчить про його невідповідність. У звязку наведеним, апелянт вважає, що оскільки його огляд на стан алкогольного спяніння проведений з порушенням Інструкції, тому є недійсним. Просить врахувати, що він відмовився в закладі охорони здоровя від проби за допомогою спеціального технічного засобу, оскільки йому так само не було надано сертифікат відповідності технічного засобу та свідоцтво про його повірку. Зазначеним обставинам суд першої інстанції оцінки не дав, тому вважає, що справа у відповідності до закону не вирішена.

Заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_1 про підтримання апеляційної скарги та доводи в її обгрунтування, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оглянувши відеозапис події та процедуру освідування, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суддя зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване, законне рішення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції докази дослідив поверхово, через що дав їм невірну оцінку, тому його висновок про доведеність вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не грунтується на фактичних обставинах справи.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність осіб у керуванні транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Відповідно до п. 2 розділу І "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп'яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров'я (п.6 розділу І Інструкції). У розумінні вимог п.7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров'я проводиться у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Згідно акту медичного огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного ....сп`яніння від 16.07.2017 за № 236, убачається, що технічними засобами вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі ОСОБА_1 не проводилось. Лікар здійснив діагностику за зовнішніми ознаками та запахом акоголю з порожнини рота ( склянкова проба), зазначивши "стан алкогольного сп`яніння внаслідок вживання алкоголю неускладнений" та зазначив у висновку № 236, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння ( а.с. 25-26).

З відеозапису, який доданий до справи, відтвореного у судовому засіданні, не можна дійти висновку, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, які саме обставини та ознаки алкогольного сп`яніння були викликані необхідністю освідування водія є незрозумілим, письмових доказів щодо цього також немає ( рапорту, направлення на медичне освідування, тощо). Поведінка водія у закладі охорони здоров`я також не приводить до переконання, що він був у стані алкогольного сп`яніння. Склянкова проба, про яку зазначено у акті, фактично здійснена методом скручення аркуша паперу, у який тричі видихнув ОСОБА_1, що і стало висновком про стан сп`яніння. Однак, в акті не зазначено, за якими критеріями визначено, що запах алкоголю з ротової порожнини свідчить про перевищення дозволеної межі 0, 2 проміле вмісту алкоголю в організмі при керуванні транспортним засобом. Відтак, висновок про стан сп`яніння "неускладнений " не дає підстав вважати, що було перевищення допустимої норми 0, 2 проміле.

Також апеляційний суд бере до уваги відповідь Департаменту охорони здоров`я Закарпатської облдержадміністрації № Ф-318/05-4 від 06.09.2017 про те, що освідування ОСОБА_1 було проведено не у повному обсязі, у зв`язку з відмовою обстежуваного, а тому результати медичного огляду є такими, що складені з порушенням Інструкції ( а.с. 11-12), а отже, згідно до п.22 зазначеної Інструкції, такі висновки щодо результатів огляду слід вважати недійсними.

На підставі викладеного, оцінюючи докази у справі, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, не доведена та усі сумніви і припущення щодо стану сп`яніння тлумачить в користь особи.

З наведених підстав апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана постанова скасуванню як необгрунтована, а провадження в справі закриттю, у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП ,

П О С Т А Н О В И В.

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 вересня 2017 року щодо ОСОБА_1 - скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: