Номер провадження: 33/785/1353/17
Номер справи місцевого суду: 501/610/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Толкаченко О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Толкаченко О.О., за участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 15 червня 2017 року, -

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнутий судовий збір в сумі 320 грн.

Відповідно до оскаржуваної постанови суду, 16 березня 2017 близько 23:00 год. ОСОБА_2 керував автомобілем «Volkswagen Passat», транзитний номер ІЕ1593 по вул.Хантадзе, 15 в м.Чорноморську Одеської області, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п.2.9 «А» правил дорожнього руху. Від здачі біологічних зразків в медичному закладі відмовився.

Не погодившись з прийнятим рішенням, 27.07.2017 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження та порушує питання про скасування постанови суду першої інстанції з закриттям провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що йому не було вручено другий екземпляр протоколу про адміністративне правопорушення, дані зазначені в протоколі не відповідають фактичним обставинам справи, а зміст протоколу не відповідає вимогам ст.256 КУпАП. Також зазначає, що працівники поліції не запропонували йому пройти огляд на стан спяніння за допомогою спеціального технічного засобу. Крім того, ОСОБА_2 не керував транспортним засобом, а був лише пасажиром, в той час, як за кермом перебувала інша особа ОСОБА_4

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, заслухавши свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення апеляційний суд дійшов таких висновків.

Частиною 7 ст. 294 КпАП України передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглядаючи справу стосовно ОСОБА_2 по суті, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість апеляційної скарги в частині того, що постанова суду першої інстанції є незаконною, оскільки постановлена з істотними порушеннями вимог діючого КУпАП та неповнотою дослідження доказів.

Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 р.; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 р.

Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління - Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 р.; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 р.); дрібні правопорушення повязані з нанесенням шкоди (Рішення ЄСПЛ в справі «Лауко та Кадубеч проти Словаччини», від 2 вересня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI).

ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору "кримінального обвинувачення" до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»).

Отже, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення слід керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

З постанови суду першої інстанції вбачається, що суд обґрунтував свій висновок про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення (а.с.3), фотознімком та 3 відеозаписами, згідно яких ОСОБА_2 знаходиться за кермом автомобіля та відмовився від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.5,12), висновком Іллічівської Басейнової лікарні на водному транспорті щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_2 знаходився в стані алкогольного спяніння (а.с.8).

ОСОБА_2, який брав участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції, категорично не визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, не заперечував проти того, що він вживав алкогольні напої, але стверджував, що за кермом транспортного засобу він не перебував та не керував їм у стані алкогольного спяніння.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 №429299 в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» ОСОБА_2 зазначив, що з протоколом він не погоджується, від дачі пояснень відмовляється в присутності двох понятих.

З метою перевірки доводів наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_2 та забезпечення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на справедливий судовий розгляд апеляційним судом були виконані вимоги статей 279, 280 та 293 КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, …. тощо.

При вирішенні питання про винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення суд зобовязаний проводити оцінку доказів у справі про адміністративне правопорушення. Ця оцінка є правовою і може даватися тільки суб'єктами, які уповноважені в цьому.

Стаття 252 КУАП визначає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №429299 ОСОБА_5 16 березня 2017 року став свідком керування громадянином ОСОБА_2 транспортним засобом «Volkswagen» чорного кольору в стані алкогольного спяніння. При цьому вказаний свідок додав відео та фотоматеріали вказаного факту (а.с.1).

Згідно з рапортом старшого інспектора-чергового СРПП №1 Чорномосрького ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 16 березня о 22 годині 55 хвилин до Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення від ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, про те, що два невідомих чоловіка в стані алкогольного спяніння вчинили з ним сварку та бійку (а.с.2).

Відповідно до пояснень ОСОБА_5 від 17 березня 2017 року, 16 березня 2017 року біля 23 години по вул.Хантадзе в м.Чорноморськ в нього стався конфлікт з двома особами, які рухались на автомобілі «Volkswagen» чорного кольору, які явно перебували у стані алкогольного спяніння. Про даний факт ОСОБА_7 повідомив на лінію «102» (а.с.3-4).

Згідно з рапортом оперуповноваженого Чорноморського ВП ОСОБА_8 16 березня 2017 року о 22 год.55 хв. до Чорномосрького ВП надійшло повідомлення від ОСОБА_9, що два невідомих чоловіка у стані алкогольного спяніння вчинили з ним сварку та бійку. Під час прибуття СОГ вказані особи були встановлені, та ними виявились ОСОБА_2 і ОСОБА_10, які відмовились від дачі будь-яких свідчень.

Також в матеріалах справи міститься фотознімок, на якому зображена особа схожа на ОСОБА_2 за кермом автомобіля.

Оцінюючи зазначені докази апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №429299 у відношенні ОСОБА_2В був складений на підставі звернення свідка ОСОБА_5 до працівників Чорноморського ВП ГУНП в Одеській області.

Вказаний протокол відносно ОСОБА_2 в цілому відповідає вимогам ст.256 КУпАП.

Однак зазначений протокол про адміністративне правопорушення був складений на ОСОБА_2 фактично лише на підставі показів виключно одного свідка - ОСОБА_5, який в судовому засіданні апеляційного суду надав кардинально протилежні пояснення і вже наполягав на тому, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Під час апеляційного розгляду був допитаний свідок ОСОБА_4, який пояснив, що в березні місяці 2017 року, більш точну дату не памятає, біля 22 години йому зателефонував ОСОБА_2, який знаходився в барі та був на підпитку, і попросив ОСОБА_4 забрати його з бару та попросив сісти за кермо його автомобіля. ОСОБА_4 забрав ОСОБА_2, при цьому ОСОБА_4 керував автомобілем ОСОБА_2 та вони поїхали до відділення поліції, оскільки ОСОБА_2 хотів з кимось зустрітися. ОСОБА_10 відділення поліції у ОСОБА_2 стався конфлікт з невідомою особою, а ОСОБА_4 намагався його заспокоїти. Після цього, свідок віддав ключі від автомобіля ОСОБА_2, а сам вирушив додому. Зазначає, що саме він керував автомобілем, а ОСОБА_2 за кермо не сідав. На наступний день йому стало відомо, що на ОСОБА_2 був складений адміністративний протокол за ст.130 КУпАП.

Допитаний під час апеляційного розгляду свідок ОСОБА_5, який був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, пояснив, що 16 березня 2017 року близько 23:00 години ОСОБА_2 разом з іншою особою знаходились в автомобілі, на якому газували та неадекватно поводились. Після цього, ОСОБА_5 зробив зауваження вказаним особам, на що останні відреагували неадекватно, в результаті чого розпочалась словесна перепалка, яка переросла в бійку. Внаслідок такої поведінки ОСОБА_2 та іншої особи, яка перебувала з ним в автомобілі, ОСОБА_5 був вимушений викликати працівників поліції. ОСОБА_5 зазначив, що ОСОБА_2 не керував автомобілем, а за кермом знаходилась інша особа. Виклик в поліцію зробив виключно з метою припинення хуліганських дій ОСОБА_2, який зі своїм товаришем провокували його на бійку.

Однак при зверненні до працівників поліції ОСОБА_5С наполягав на тому, що став очевидцем як саме ОСОБА_2 керував автомобілем у стані спяніння та на підтвердження своїх доводів надав фотографію зі свого мобільного телефону з зображенням ОСОБА_2 за кермом автомобіля та відеозапис.

З метою забезпечення виконання завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення, передбачених положеннями ст.245 КУпАП в частині повного і об'єктивного з'ясування обставин даної справи, апеляційним судом був досліджений відеозапис з мобільного телефону ОСОБА_5, який був наданий працівникам поліції.

З вказаного відеозапису вбачається, що автомобіль «Volkswagen Passat чорного кольору рухається темну пору доби. Проте з вказаного відеозапису взагалі неможливо встановити, час та місце коли він був відзнятий, та хто саме перебував за кермом транспортного засобу.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вище викладених обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП та більш того, спростовуються доказами отриманими під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

В свою чергу апеляційний суд, враховуючи те, що провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 за ст.130 КУпАП було розпочате на підставі звернення ОСОБА_5 та наданих ним пояснень про керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, який повністю змінив їх в ході його допиту у якості свідка під час апеляційного розгляду справи, апеляційний суд вважає за необхідне звернутися до прокурора Одеської області з повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення, оскільки в діях свідка ОСОБА_5 вбачаються ознаки складу злочину, передбаченого ст.384 КК України завідомо неправдиві показання свідка.

Керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.62 Конституції України, статтями 247, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 15 червня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Звернутись до прокурора Одеської області з повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення, оскільки в діях свідка ОСОБА_5 вбачаються ознаки складу злочину, передбаченого ст.384 КК України завідомо неправдиві показання свідка.

Постанова набирає законної сили з моменту її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_11