АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №33/791/562/17 Доповідач: Радченко С.В.
Категорія: ч.3 ст. 172-20 КУпАП
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2017 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області Радченко С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 19 липня 2017 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 3 655,00 гривень,

В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 19 липня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.31 ст.172-20 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 655,00 гривень на користь держави.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320,00 грн. на користь держави.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 , який раніше піддавався адміністративному стягненню, 13 травня 2017 року, перебуваючи при виконанні своїх службових обов`язків, вживав алкогольні напої по місцю дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

Не погоджуючись з висновками суду першої інстанції, ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 19 липня 2017 року скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою та такою, що ухвалена внаслідок неправильного встановлення обставин, які мають значення для справи. При цьому апелянт зазначає, що судом не взято до уваги розбіжності в даті складання протоколу медичного огляду, яким у ОСОБА_2 встановлено діагноз алкогольне сп`яніння за зовнішніми ознаками (13 травня 2017 року), та в даті складання протоколу про військове адміністративне правопорушення (18 травня 2017 року). Крім того, в протоколі про військове адміністративне правопорушення вказується про те, що ОСОБА_2 вживав алкогольні напої по місцю дислокації військової частин 18 травня 2017 року, однак належних доказів (медичної експертизи) матеріали справи не містять. Також в протоколі зазначено, що за повторне притягнення до відповідальності за розпивання спиртних напоїв, ОСОБА_2 притягується до відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП, проте в тексті протоколу зазначено, що ОСОБА_2 вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.172-20 КУпАП. Тобто, відсутність конкретизації в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме того, яка дія або дії ставляться особі у провину, робить неможливим визнання особи винною внаслідок порушення її права на захист.

Також в протоколі зазначені свідки правопорушення, яких суддя не викликав і не заслуховував їх пояснення в судовому засіданні.

Крім того, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції належним чином не повідомив ОСОБА_2 про місце та час розгляду справи, розглянув справу за його відсутності, чим позбавив його можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Таким чином, матеріали справи містять суперечливі дані, суддя не надав належної оцінки матеріалам справи і не звернув уваги на розбіжності адміністративної справи, не допитав свідків, не заслухав пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт посилається на те, що копію постанови суду отримано лише 07 вересня 2017 року, при цьому ОСОБА_2 не був присутнім у судовому засіданні під час ухвалення постанови, про час, дату розгляду справи у суді першої інстанції належним чином не повідомлявся.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.252 КУпАП оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суд зазначені вимоги закону не виконав, крім того, вдався до суперечливих висновків в своєму рішенні.

При цьому, суд першої інстанції при розгляді матеріалів справи недостатньо ретельно перевірив всі обставини вчинення правопорушення притягуваною особою.

Приймаючи рішення про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, як на докази винуватості особи, суд послався на протокол про військове адміністративне правопорушення № 046 від 18 травня 2017 року, а також на протокол медичного огляду від 13 травня 2017 року.

Разом з тим, порівнюючи наявні матеріали справи з доводами апелянта, апеляційний суд дійшов до висновку про необґрунтованість притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності через відсутність у матеріалах справи достатніх і переконливих доказів, які б підтверджували наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Так, апеляційний суд звертає увагу на те, що в протоколі про військове адміністративне правопорушення №046 від 18 травня 2017 року зазначено, що ОСОБА_2 18 травня 2017 року, перебуваючи при виконанні своїх службових обов`язків, вживав алкогольні напої по місцю дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-20 КУпАП (а.с.8).

На підтвердження вчинення ОСОБА_2 даного правопорушення, а саме знаходження його в стані алкогольного сп`яніння, представниками військової частини надано протокол медичного огляду №5 від 13 травня 2017 року, в якому зазначено, що за результатами огляду лікарем ОСОБА_2 13 травня 2017 року було встановлено у останнього алкогольне сп`яніння за зовнішніми оглядами (а.с.6).

Оскільки складений відносно ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.172-20 КУпАП містить дані про те, що правопорушник саме 18 травня 2017 року, перебуваючи при виконанні своїх службових обов`язків, вживав алкогольні напої по місцю дислокації військової частини, а наявний в матеріалах справи протокол медичного огляду свідчить про перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння 13 травня 2017 року, їх не можна приймати як доказ перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння 18 травня 2017 року, оскільки перебування особи саме в такому стані є суто медичним критерієм стану людини і може підтверджуватися або спростовуватися лише медичною установою за результатами відповідного обстеження. З огляду на зазначене суд не приймає до уваги наявний в матеріалах справи протокол медичного огляду, оскільки він не може свідчити про перебування ОСОБА_2 у нетверезому стані в день складання протоколу про військове адміністративне правопорушення №046 від 18 травня 2017 року.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що наявний в матеріалах справи протокол про військове адміністративне правопорушення №046 від 18 травня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за перебування останнім у стані алкогольного сп`яніння, складено за ч.3 ст.172-20 КУпАП, яка передбачає відповідальність за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення. Проте даний протокол не містить будь-яких відомостей щодо притягнення раніше ОСОБА_2 до відповідальності за ч.1 ст.172-20 КУпАП. Не наведено їх і в постанові суду.

В матеріалах справи відсутні жодні докази про наявність в діях ОСОБА_2 правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.3 ст.172-20 КУпАП, а саме повторне протягом року перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння під час виконання ним обов`язків військової служби 18 липня 2017 року.

В той же час, суд апеляційної інстанції не може погодитись з висновком суду про можливість розгляду справи за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності. Так, суд у своїй постанові вказав на те, що ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлений своєчасно, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи, справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що направлені на адресу ОСОБА_2 судові повістки з зазначенням дати та часу розгляду справи, поверталися на адресу суду (а.с.10). Будь-яких відомостей, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 було відомо про перебування даної справи в провадженні суду, матеріали справи також не містять.

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання про відсутність в матеріалах справи належних, достатніх і переконливих доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували, що ОСОБА_2 повторно протягом року, а саме 18 травня 2017 року виконував обов`язки військової служби у нетверезому стані.
Таким чином, слід визнати, що судом не було досліджено всі обставини, що стосуються обставин правопорушення, його об`єктивної сторони, через, що суд прийшов до передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_2 не може вважатися таким, що вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП, а тому справу про адміністративне правопорушення відносно нього слід закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про поновлення строку задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , строк на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 19 липня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити.
Постанову судді Херсонського міського суду Херсонської області від 19 липня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у 3 655,00 грн. - скасувати.
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.172-20 КУпАП відносно ОСОБА_2 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Радченко