Номер провадження: 33/785/1399/17
Номер справи місцевого суду: 509/1436/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого Копіци О.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 21.06.2017 року, відносно:

ОСОБА_2, який народився 18.07.1969 року в с. Струга Новоушицького району Хмельницької області, громадянина України, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

- про накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП і підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 34000 грн. Стягнуто також судовий збір у розмірі 320 грн.

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 12.04.2017 року, близько 11 год. на 11-му км автодороги «Одеса-Овідіополь» в Овідіопольському районі Одеської області, ОСОБА_2 здійснював перевезення пасажирів на мікроавтобусі «MERCEDES-BENZ 310», реєстраційний номер НОМЕР_1, без одержання ліцензії на провадження даного виду господарської діяльності, який підлягає ліцензуванню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з таких підстав:

1) суд першої інстанції не дотримався приписів ст.ст. 1, 7, 9, 245, 252, 280 КУпАП, внаслідок чого дійшов хибного висновку про наявність у його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП;

2) диспозицією ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачена відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, відповідно до закону …, але суд першої інстанції не врахував, що він не є субєктом господарювання, а водієм транспортного засобу;

3) суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини справи, адже він, дійсно, керував мікроавтобусом «MERCEDES-BENZ 310», реєстраційний номер НОМЕР_1, у салоні якого знаходились його близькі друзі, з якими він повертався з відпочинку на узбережжі Чорного моря, а по дорозі здійснили необхідні покупки на ринку «7-й км». Отже, він не надавав нікому послуги з перевезення і не отримував від цього прибутку;

4) докази, на які посилається суд першої інстанції у постанові, зокрема відеозапис та протокол про адміністративне правопорушення, жодним чином не доводять, що він вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП, адже з їх змісту не випливає, що він здійснював перевезення пасажирів за плату.

Посилаючись на наведені доводи, ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 не зявився, хоча про час і місце його проведення був поставлений у відомість належним чином, причини не явки не повідомив, клопотань про відкладання розгляду справи не надавав.

Перевіривши доводи апеляційної скарги й матеріали справи, дослідивши докази, долучені до матеріалів справи за клопотанням ОСОБА_2, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В протоколі про адміністративне правопорушення та мотивувальній частині постанови суду першої інстанції зазначено, що ОСОБА_2 здійснював перевезення пасажирів на мікроавтобусі «MERCEDES-BENZ 310», реєстраційний номер НОМЕР_1, без одержання ліцензії на провадження даного виду господарської діяльності, який підлягає ліцензуванню.

В той же час, ОСОБА_2 послідовно заперечує цю обставину, стверджуючи, що фактичні обставини справи встановлені судом першої інстанції неправильно.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Мотивуючи наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ОД №011243 від 12.04.2017 р. (а.с. 5);

- пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 12.04.2017 року (а.с. 7, 8) про те, що у їхній присутності ОСОБА_2 відмовився підписувати протокол та надавати пояснення. Окрім того, вони бачили у мікроавтобусі пасажирів;

- відеозапис події, на якому видно, що на мікроавтобусі «MERCEDES-BENZ 310», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 перевозив пасажирів.

Перевірка матеріалів справи показала наступне.

Так, у клопотанні про відкладення розгляду справи (а.с. 21-22), ОСОБА_2 надав письмові пояснення по суті справи, зазначивши, що на власному мікроавтобусі «MERCEDES-BENZ 310», реєстраційний номер НОМЕР_1, разом з дружиною, сином та друзями їхав з м. Одеси додому. Неподалік селища ОСОБА_5 його зупинили працівники поліції. Після перевірки документів, вони предявили йому претензії з приводу переобладнання автомобілю, але він їм пояснив, що лише зняв один ряд сидінь для того, щоб було де скласти речі. Працівник поліції з його документами пішов до свого автомобілю і не повертав їх протягом двох годин, нічого не пояснюючи, тому він був змушений зателефонувати до моніторингової служби Національної поліції в Одеській області. Після цього підійшов працівник поліції і кинув документи на кермо автомобілю та поїхав з місця події. Він наполягає на тому, що протокол про адміністративне правопорушення працівник поліції не складав.

Поясненням ОСОБА_2 суд першої інстанції правової оцінки не дав, не перевірив їх і не врахував при прийнятті рішення.

Наявність пасажирів у мікроавтобусі «MERCEDES-BENZ 310», реєстраційний номер НОМЕР_1, про яких йдеться у поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, у даному випадку, не доводить вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, з огляду на зміст його пояснень. До того ж, на місці події працівники поліції не прийняли жодного пояснення від осіб, які знаходились у мікроавтобусі.

Нотаріально завіреними поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5, долученими до матеріалів справи, підтверджуються фактичні обставини, зазначені у поясненнях ОСОБА_2

Отже, під час апеляційного розгляду справи встановлено, що у матеріалах, спрямованих до суду першої інстанції, відсутні належні та допустимі докази винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, тому висновок судді суду першої інстанції є помилковим, оскільки ґрунтується не на обєктивних доказах, а на однобічній оцінці змісту протоколу про адміністративне правопорушення, адже у судовому рішенні не наведено належних і достатніх мотивів його ухвалення, тому таке рішення не може вважатись законним і справедливим.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до приписів п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 247, ст.ст. 283, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 21.06.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца