Справа № 448/597/17 Головуючий у 1 інстанції: Білоус Ю.Б.
Провадження № 33/783/1007/17 Доповідач: Михалюк В. О.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року м.Львів

Апеляційний суд Львівської області у складі:

Головуючого судді Михалюка В.О.,

при секретарі Стойку Р.З.,

за участю прокурора Бурди П.О.,

правопорушника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 27 липня 2017 року,

в с т а н о в и в:
Постановою судді Мостиського районного суду Львівської області від 27 липня 2017 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новояворівськ Яворівського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він, обіймаючи з 06 березня 2012 року посаду заступника начальника команди воєнізованої охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», та примітки до статті 172-6 КУпАП, суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період неохоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією.

На дану постанову судді Стельмах В.П. подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи. Зазначає, що суд першої інстанції відступив від принципів повноти та об`єктивності судового розгляду. Вказує, що суд в своїй постанові посилається на докази, які оформлені з порушенням визначеного законом порядку, не з`ясовані інші обставини справи, крім того, жоден із його доводів не був врахований судом при прийнятті рішення. При цьому наголошує на тому, що він взагалі не являється суб`єктом, який повинен подавати декларацію, протокол про скоєне ним правопорушення складений з грубим порушенням закону та не відповідає вимогам закону, в його діях не було жодного умислу на неподання декларації, оскільки, будучи у відпустці з 13 лютого 2017 року, він прибув 15 лютого 2017 року в управління ІНФОРМАЦІЯ_3 та подав декларацію за 2016 рік, та в матеріалах справи відсутні повідомлення про те, що він несвоєчасно подав декларацію, а тому вважає, що в його діях відсутній склад зазначеного адміністративного правопорушення.

Просить дану постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити.

Заслухавши в судовому засіданні гр. ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задоволити, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу та просив рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Частиною 1 ст. 172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

І як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що винна ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є доведеною.

Такий висновок судді підтверджується наступними доказами по справі: протоколом № 134 від 17.05.2017 року про вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, який складений відповідно до вимог закону та відповідає даним вимогам; копією заяви ОСОБА_1 від 10.02.2017 року про звільнення його за власним бажанням з 13 березня 2017 року; копією наказу начальника 93 прикордонного загону (1-категорії) Західного регіонального управління (1-категорії) Державної прикордонної служби України № 23-ОС від 13.03.2017 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника команди воєнізованої охорони відділу організації повсякденної діяльності; копією повідомлення в НАЗК про випадки неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування № 30/1600 від 16.03.2017 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 не подав декларацію перед звільненням; копією особової картки працівника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 ; копією заяви ОСОБА_1 від 01.06.2010 р. про прийняття на роботу до окремої команди воєнізованої охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 на посаду начальника групи; копією витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 № 113-пр від 07.06.2010 року про прийняття на роботу ОСОБА_1 на посаду начальника групи окремої воєнізованої охорони; копією заяви ОСОБА_1 від 06.03.2012 р. про призначення його на посаду заступника начальника команди воєнізованої охорони відділу організації повсякденної діяльності; копією витягу із наказу Начальника 93 прикордонного загону ЗРУ (І категорії) ДПСУ № 24-ос від 06.03.2012 року про призначення ОСОБА_1 заступником начальника команди воєнізованої охорони відділу організації повсякденної діяльності; копією листанагадування командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 про необхідність заповнення та оприлюднення ОСОБА_1 на офіційному сайті НАЗК декларації на день звільнення за період з 01.01.2017 року по 13.03.2017 року; копією зобов`язання ОСОБА_1 подати декларацію про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру від 06.03.2014 року; довідкою Мостиського прикордонного загону ЗРУ (І категорії) ДПСУ № 30/142 від 05.05.2017 року про те, що ОСОБА_1 25.04.2017року під час отримання трудової книжки був ознайомлений з наказом про звільнення; копією трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , поіменним списком працівниківсуб`єктів етапу декларування ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якої вбачається, що ОСОБА_1 є суб`єктом подачі електронної декларації, та іншими матеріалами справи.

Відповідно ж до ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

При цьому, апеляційний суд вважає, що місцевий суд прийшов до вірного переконання, що ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», тобто суб`єктом подачі електронної декларації, про що ОСОБА_1 було достеменно відомо, оскільки він 15 лютого 2017 року подав електронну декларацію за 2016 рік, та 28 квітня 2017 року подав декларацію особи за період, неохоплений раніше поданими деклараціями.

Крім цього, для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом. При цьому, в ч. 1 ст. 45 Закону визначено кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобов`язані подати декларацію, зокрема вміщено формулювання «щорічно до 1 квітня».

Разом з тим у випадках, передбачених ч. 2 ст. 45 Закону, тобто в разі припинення здійснення діяльності, цей термін не визначено взагалі. Відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання.

Однак, системний аналіз вжитого в абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону формулювання «припиняє діяльність» дає підстави констатувати, що термін «припинення» за загальним правилом (ст.36 Кодексу законів про працю України) співвідноситься із терміном «звільнення» як ціле і частина, охоплюючи останнє.

І відповідно до роз`яснень щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затверджених Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 11 серпня 2016 р. № 3 (із змінами, внесеними рішенням Національного агентства від 06.09.2016 року № 18, від 30.09.2016 року № 57 та від 03.11.2016 № 106) декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення.

А як вбачається з наведених матеріалів, зокрема заяви ОСОБА_1 , який просив звільнити його з роботи 13 березня 2017 року, та наказу начальника 93 прикордонного загону (1-категорії) Західного регіонального управління (1-категорії) Державної прикордонної служби України № 23-ОС від 13 березня 2017 року ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника команди воєнізованої охорони відділу організації повсякденної діяльності 13 березня 2017 року за власним бажанням. При цьому, декларацію осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями? останній подав лише 28 квітня 2017 року, тобто несвоєчасно.

При цьому будь яких поважних причин, які унеможливлювали подачу ним декларації вчасно, тобто 13 березня 2017 року, ОСОБА_1 не навів.

А тому апеляційний суд вважає, що постанова судді Мостиського районного суду Львівської області від 27 липня 2017 року щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою.

Покликання апелянта в апеляційній скарзі на те, що постанова суду винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, і не в повній мірі відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

При цьому, апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень накладене на ОСОБА_1 з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

Що ж стосується доводів апелянта про закриття провадження у справі, то вважаю, що у діях ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а тому відсутні підстави для закриття провадження у даній справі.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає за необхідне відмовити гр ОСОБА_1 в задоволенні його апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції відносно останнього залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 27 липня 2017 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Михалюк