Номер провадження: 33/785/600/17
Головуючий у першій інстанції Пислар В.П.
Доповідач Котелевський Р. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 15.03.2017 року,-

встановив:

оскаржуваною постановою судді районного суду, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, уродженець Одеської області, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік, та стягнуто судовий збір у сумі 320 грн. 00 коп.

Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, 17.12.2016 року, приблизно о 0023 год., в порушення вимог п.2.5 ПДР України, керував автомобілем «Ніссан» державний номер НОМЕР_1, по вул. Старопортофранківська, 101, в м. Одесі, в стані алкогольного сп'яніння. Від проходження медичного огляду відмовився в присутності двох понятих, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням судді районного суду ОСОБА_3. подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що він не керував транспортним засобом, та працівники поліції його не зупиняли, підійшли до нього в той час коли він зі своїми друзями перебували біля автомобіля та з'ясувавши хто власник автомобіля, доставили його до Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, де в присутності двох свідків запропонували йому пройти тест на приладі «Драгер», від чого він відмовився, оскільки автомобілем він не керував. Свідки зазначені в протоколі не були присутні біля автомобіля, що підтверджується їх поясненнями, долученими до справи. Стверджує, що оскільки він не керував транспортним засобом та не зупинявся працівниками поліції, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Апелянт просить скасувати постанову судді районного суду, постановити нову, якою закрити провадження по справі в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; допитавши працівника поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, допитавши ОСОБА_3 та свідка - працівника поліції ОСОБА_4, апеляційний суд приходить до висновку, що зазначені вимоги закону при розгляді справи в районному суді не були виконані, внаслідок чого поза увагою судді залишилися обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення даної справи.

Відповідно до оскаржуваної постанови судді районного суду, ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності як особу, яка керувала транспортним засобом та відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Апеляційним судом встановлено, що під час розгляду справи в районному суді, поза увагою судді залишився той факт, що під керуванням транспортним засобом слід розуміти - виконання особою функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Встановлені апеляційним судом обставини, зокрема пояснення ОСОБА_3 та інспектора поліції ОСОБА_5 свідчать про те, що ОСОБА_3 не керував транспортним засобом та не зупинявся працівниками патрульної поліції під час коли він керував транспортним засобом, а патрульні поліцейські не були свідками цього факту.

Так, допитаний судом ОСОБА_3 пояснив суду, що в зазначені в протоколі дату та час, він не керував транспортним засобом, а перебував в автомобілі на задньому сидінні, а за кермом знаходився його товариш ОСОБА_6 Працівники поліції підійшли до автомобіля в той час коли водій ОСОБА_6 відійшов від нього. На його прохання дочекатися водія, працівники поліції заявили йому, що він перебуває в нетверезому стані, та доставили його до Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Він відмовився від проведення медичного огляду на стан сп'яніння, оскільки не керував транспортним засобом, а тому не вважав за потрібне це робити.

Допитаний судом інспектор 3 роти 1 батальйону УПП в м. Одесі ОСОБА_5 пояснив суду, що 17.12.2016 року, близько 2300 год., наряду патрульної поліції до якого він входив, було повідомлено, що по вул. Старопортофранківська, 101 в м. Одесі, водій автомобіля «Ніссан» державний номер НОМЕР_1 перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Прибувши на місце, він побачив ОСОБА_3, який назвався власником автомобіля, але заперечував факт керування автомобілем. Після цього, ОСОБА_3 був доставлений до Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі для складання протоколу про адміністративне правопорушення. В приміщенні відділу поліції відносно ОСОБА_3, в присутності понятих було складено протокол за відмову від проходження медичного огляду на стан сп'яніння. Крім того, ОСОБА_5 пояснив суду, що фіксування зупинки автомобіля «Ніссан» державний номер НОМЕР_1 не здійснювалося, оскільки патрульні поліцейські його не зупиняли, а прибули на місце стоянки автомобіля, який був зупинений нарядом батальйону поліції охорони №1.

З метою перевірки обставин справи та пояснень ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_5, апеляційний суд, шляхом надіслання листів-повідомлень керівництву батальйону поліції охорони №1 м. Одеси, які були отримані одержувачем, тричі викликав в судове засідання працівників поліції, які відповідно до рапортів, які долучені до матеріалів справи, зупиняли автомобіль «Ніссан» державний номер НОМЕР_1, а саме: молодшого інспектора БПО №1 старшого сержанта поліції ОСОБА_7, поліцейського БПО №1 старшого сержанта поліції ОСОБА_8 та поліцейського-водія БПО №1 старшого сержанта поліції ОСОБА_9

Разом з тим, вказані працівники поліції на неодноразові виклики в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, а тому таку поведінку працівників правоохоронного органу апеляційний суд розцінює як небажання з'явитися до суду та надати суду пояснення щодо обставин, які досліджуються в рамках даної справи про адміністративне правопорушення, яка була ініційована правоохоронним органом.

За таких умов апеляційний суд констатує, що суд вичерпав всі визначені законом можливості для з'ясування обставин справи та на суд не може бути покладена функція збирання доказів, оскільки таким чином буде порушено принцип змагальності.

При цьому, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

За таких умов, за результатами апеляційного перегляду суд вважає, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення відомості про те, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, не підтверджуються доказами, які були надані апеляційному суду, та більш того, фактично спростовані поясненнями інспектора поліції ОСОБА_5, який не зважаючи на те, що складав протокол про адміністративне правопорушення, особисто не був свідком керування ОСОБА_3В, транспортним засобом. Інші свідки, які є працівниками правоохоронного органу до суду не з'явилися, що унеможливлює перевірку судом відомостей, які містяться в службових рапортах та долучені до справи, як докази винуватості особи.

З урахуванням того, що обов'язок проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на вимогу працівника поліції покладається саме на водія, як особу, що керує транспортним засобом, а, під час апеляційного перегляду рішення судді районного суду не було встановлено достатніх та допустимих доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_3 транспортними засобом, у нього не виникало обов'язку проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на вимогу працівника поліції, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження по справі.

За таких обставин постанова судді районного суду підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі, відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову судді Приморського районного суду Одеської області від 15.03.2017 року, якою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП - скасувати, а провадження по справі - закрити, на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови негайно вручити ОСОБА_3

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області Р.І. Котелевський