АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Андруцької Г.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови суду, ОСОБА_2, 29.03.2017 року, приблизно о 00 год. 50 хв., керував автомобілем марки «Мітсубісі» д.н.з. НОМЕР_1, по АДРЕСА_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_2 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді від 10.01.2017 року, а провадження в справі відносно нього закрити.

На обґрунтування своїх вимог, посилаючись на порушення судом вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, апелянт зазначив, що під час розгляду справи, суд першої інстанції неповністю з'ясував всі обставини справи, а зазначені в протоколі відомості не відповідають дійсним обставинам справи.

При цьому зазначає, що він не керував транспортним засобом і працівники поліції не зупиняли його під час керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а вночі 29.03.2017 року він вийшов з дому та підійшов до свого автомобіля з метою забрати деякі інструменти з багажника автомобіля, і в цей час до нього підійшли працівники поліції з вимогою пройти огляд на стан сп'яніння, на що він відмовився, оскільки не керував та не збирався керувати транспортним засобом.

Також вказує, що протокол про адміністративне правопорушення від 29.03.2017 року фактично складався без його участі, і на момент підписання ним даного протоколу, в ньому не було зазначено свідків події, однак під час розгляду справи суд першої інстанції належним чином не дослідив ці обставини, не допитав свідків, зазначених у протоколі, що призвело до винесення незаконного та несправедливого рішення.

Крім цього апелянт зазначив, що позбавивши його права керування транспортними засобами, судом не було враховано, що керування автомобілем для нього є єдиним джерелом доходу, за допомогою якого він утримує себе та членів своєї родини.

Доповівши матеріали справи за апеляційною скаргою, вислухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника, які уточнили свої апеляційні вимоги та просили скасувати оскаржувану постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 26.04.2017 року, а провадження в справі відносно ОСОБА_2 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, перевіривши матеріали справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та доводи на обґрунтування апеляційних вимог вважаю, що подана ОСОБА_2 апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчинення правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Для перевірки доводів апеляційної скарги ОСОБА_2, апеляційним судом до Управління патрульної поліції м. Києва було направлено запит про надання відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції Чайки А.А., яка 29.03.2017 року складала протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 та направлено судові повістки про виклик в судове засідання інспектора поліції Чайки А.А., а також свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 для дачі пояснень щодо обставин вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, однак на неодноразові виклики апеляційного суду, зазначені свідки та інспектор поліції в судове засідання не з'явились, про причини своєї неявки суду не повідомили.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_2 пояснив, що вночі 29.03.2017 року він перебував у своїй квартирі по АДРЕСА_1 та приблизно о 2 год. 00 хв. вийшов з будинку та направився до автомобіля, припаркованого у дворі вказаного будинку, щоб забрати з салону автомобіля свій мобільний телефон, і в цей час до нього підійшли працівники поліції та повідомили, що він повинен пройти тест на стан сп'яніння, на що він відмовився, оскільки не керував транспортним засобом. При цьому наголошував, що під час його відмови пройти огляд на стан сп'яніння та складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, свідки були відсутні на місці події.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_2 своєї вини, висновок суду про його винуватість у порушенні ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №113419 від 29.03.2017 року (а.с.1), в якому зазначено, що водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків; поясненнями цих свідків (а.с. 2, 3), які засвідчили відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, рапортом працівника поліції ФруманаЄ.С. (а.с. 4), в якому детально викладені обставини вчиненого ОСОБА_2 правопорушення, в тому числі щодо керування ним транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння, а тому його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП повністю доведена.

Крім цього, вина ОСОБА_2 у порушенні ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується даними відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції (а.с. 39), що 08.06.2017 року надійшов на запит суду з Управління патрульної поліції в місті Києві, які повністю підтверджують обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та спростовують доводи ОСОБА_2 про відсутність свідків під час його відмови пройти огляд на стан сп'яніння та при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, наявні в матеріалах справи докази повністю підтверджують дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, які об'єктивно узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справі доказами і спростовують доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він не керував транспортним засобом, а підійшов до автомобіля щоб забрати деякі інструменти з багажника та з достатньою повнотою підтверджують факт порушення останнім вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

До того ж аналогічні доводи вже були предметом перевірки суддею місцевого суду, який обґрунтовано не прийняв їх до уваги, оскільки аналіз наявних у справі доказів, доводить існування події адміністративного правопорушення та наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а його твердження, що він не керував транспортним засобом не знайшли свого об'єктивного підтвердження, в тому числі і під час апеляційного розгляду даної справи.

Також слід зазначити, що санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає накладення на водіїв адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік і не містить альтернативних видів адміністративних стягнень, а тому посилання ОСОБА_2 на ту обставину, що у нього на утриманні перебуває малолітня дитина і керування автомобілем є єдиним джерелом заробітку, за допомогою якого він утримує себе та членів своєї родини, не може бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

За наведеного, вважаю постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 30 березня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП законною та обґрунтованою, а тому відсутні підстави для її скасування та закриття провадження в справі, про що ставиться питання в його апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/796/1378/2017 Категорія КУпАП: ч.1 ст. 130 КУпАП

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.