А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

11.10.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Стана І.В., за участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Пуканича Е.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_2,

в с т а н о в и в :

постановою судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 27 липня 2017 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1 гр. України, українець, із середньою освітою, не працюючий, одружений, маючий на утриманні двох неповнолітніх дітей,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320,00 гривень у дохід держави.

Згідно постанови, 25 червня 2017 року приблизно о 12-й годині 40 хвилин, ОСОБА_2, по вул. Дачній у с. Дийда Берегівського району, керував автомобілем марки "Volkswagen Golf", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує на те, що постанова судді є незаконною. Вважає, що висновки суду про доведеність його вини ґрунтуються на припущеннях і недопустимих доказах, факт вчинення ним правопорушення не доведеним у встановленому законом порядку. В обґрунтування доводів посилається на наступне : з оскаржуваної постанови вбачається, що він ніби-то керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння о 12-й годині 40 хвилин 25 червня 2017 року, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення та висновком щодо результатів медичного огляду, однак, як убачається з указаних документів, висновок було складено о 01-й годині, а протокол о 01-й годині 02 хвилини 25 червня 2017 року, тобто більш ніж за 11 годин до того, як його було зупинено працівниками поліції; при проведенні медичного огляду його особу не було встановлено, про що свідчить не зазначення у висновку назви та номеру документу, що посвідчує його особу; твердження суду про те, що він вину визнав не відповідає дійсності, оскільки під час судового засідання йому навіть не було надано можливості розповісти про події, які відбувались 25.06.2017, у тому числі й про те, що працівники поліції погрожували йому, внаслідок чого він був змушений робити все, що вони йому наказували; йому ніхто не пропонував пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, а він відразу був доставлений до Берегівської ЦРЛ, що є прямим порушенням вимог передбачених п. п. 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; судом залишено поза увагою те, що висновок про його перебування в стані алкогольного сп'яніння є недопустимим доказом, оскільки його форма затверджена наказом МВС та МОЗ від 09.09.2009 № 400/666, який втратив чинність 13.11.2015, а в акті медичного огляду не зазначено номеру спеціального технічного засобу, яким проводився огляд, та дати його останньої повірки; судом не з'ясовано, чи проходив такий спеціальний технічний засіб повірку й чи перебував у справному стані, а також те, чи входить Берегівська ЦРЛ до переліку закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння й чи взагалі існує такий перелік і чи затверджений він відповідним органом державної влади. На підставі наведеного, апелянт вважає, що суд, порушивши вимоги ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, не вжив необхідних та достатніх заходів для всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, і як наслідок, до винесення незаконної постанови. Просить постанову скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвоката Пуканича Е.В., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_2, неявка якого з урахуванням вимог ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. З матеріалів справи вбачається, що апеляційним судом ОСОБА_2 неодноразово надсилались повідомлення, у яких вказувалось про час та місце розгляду справи, і які останній отримував, про що свідчать його розписки в рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення, які повернулись до апеляційного суду. При цьому враховується те, що даних про поважність причин неявки ОСОБА_2 до апеляційного суду в справі немає; що заяви про відкладення розгляду справи на інший термін не надходило; що участь у розгляді справи приймав представник ОСОБА_2, який вказував на те, що ОСОБА_2 відомо про час та місце розгляду справи, однак, останній просив розглянути справу без його участі.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова судді є незаконною й що суд, порушивши вимоги ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, не вжив необхідних та достатніх заходів для всебічного, повного й об'єктивного дослідження всіх обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, і як наслідок, до винесення незаконної постанови, не підлягають задоволенню з таких підстав.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким у постанові дана правильна оцінка.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 25 червня 2017 року приблизно о 12-й годині 40 хвилин, ОСОБА_2, по вул. Дачній у с. Дийда Берегівського району, керував автомобілем марки "Volkswagen Golf", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги передбачені п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України (далі - Правил). З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_2 своїми підписами в протоколі підтвердив, що права та обов'язки йому роз'яснені; зі змістом протоколу ознайомлений; його копію отримав; що до протоколу внесені правильні дані щодо його особи. У графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення» ОСОБА_2 зазначив, що із протоколом згідний (а. с. 1).

З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 674 від 25.06.2017, складеного черговим лікарем Берегівської ЦРЛ ОСОБА_3, убачається, що направлений на огляд ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп'яніння - 1,4 %. З даного висновку також убачається, що ОСОБА_2 своїм підписом підтвердив, що з результатами огляду ознайомлений (а. с. 2).

З копії акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 674, який складений лікарем ОСОБА_3, убачається, що ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп'яніння, за результатами обстеження у нього виявлено 1.4 % алкоголю, і що ОСОБА_2 вказував лікарю на те, що вживав водку. Вказаний документ - копія акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 674, була витребувана апеляційним судом із медичного закладу саме за клопотанням адвоката Пуканича Е.В..

Вищенаведені докази в їх сукупності підтверджують порушення ОСОБА_2 вимог, передбачених п. 2.9 «а» Правил та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор СРПП № 4 Берегівського ВП Тесак С.Т. був упереджений при складанні щодо ОСОБА_2 протоколу за ознаками правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП й, що в нього були підстави фальсифікувати такий, - у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не вказував представник ОСОБА_2 - адвокат Пуканич Е.В., під час розгляду апеляційної скарги.

Крім того, під час апеляційного розгляду не встановлено даних і про те, що в лікаря Берегівської центральної районної лікарні ОСОБА_3, яка проводила огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння та склала висновок про перебування останнього в стані алкогольного сп'яніння, були підстави для фальсифікації висновку щодо ОСОБА_2, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не вказував представник ОСОБА_2 - адвокат Пуканич Е.В., під час розгляду апеляційної скарги.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які дані які би свідчили про зацікавленість інспектора СРПП № 4 Берегівського ВП Тесак С.Т. та лікаря Берегівської центральної районної лікарні ОСОБА_3 у результатах розгляду справи, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не вказував адвокат Пуканич Е.В., під час розгляду апеляційної скарги.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказаний інспектор та лікар при виконанні своїх функціональних обов'язків діяли у межах наданих їм повноважень.

У зв'язку з наведеним, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що твердження суду про те, що він вину визнав не відповідає дійсності, оскільки під час судового засідання йому навіть не було надано можливості розповісти про події, які відбувались 25.06.2017, у тому числі й про те, що працівники поліції погрожували йому, внаслідок чого він був змушений робити все, що вони йому наказували, апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені жодними доказами. Відхиляючи вказані доводи апеляційний суд враховує і те, що ОСОБА_2 свою вину визнавав і під час складання щодо нього протоколу, а тому, ставити під сумнів твердження суду про визнання ОСОБА_2 вини під час розгляду справи, підстав немає.

Доводи апеляційної скарги про те, що з оскаржуваної постанови вбачається, що він ніби-то керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння о 12-й годині 40 хвилин 25 червня 2017 року, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення та висновком щодо результатів медичного огляду, однак, як убачається з указаних документів, висновок було складено о 01-й годині, а протокол о 01-й годині 02 хвилини 25 червня 2017 року, тобто більш ніж за 11 годин до того, як його було зупинено працівниками поліції, апеляційний суд, враховуючи вищенаведені докази та обставини, відхиляє як такі, що не спростовують визнаний самим ОСОБА_2 факт керування автомобілем у стані алкогольного сп'яніння саме о 12-й годині 40 хвилин 25 червня 2017 року, у зв'язку з чим, зазначені в протоколі та висновку години їх складення визнаються описками.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що при проведенні медичного огляду його особу не було встановлено, про що свідчить не зазначення у висновку назви та номеру документу, що посвідчує його особу; що в акті медичного огляду не зазначено номеру спеціального технічного засобу, яким проводився огляд, та дати його останньої повірки; що судом не з'ясовано, чи проходив такий спеціальний технічний засіб повірку й чи перебував у справному стані; що йому ніхто не пропонував пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, а він відразу був доставлений до Берегівської ЦРЛ, що є прямим порушенням вимог передбачених п. п. 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, апеляційний суд, з урахуванням вищенаведених доказів, також відхиляє як такі, що не спростовують факт керування ОСОБА_2 у зазначені в протоколі час та місці транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння й, відповідно, на висновок судді про порушення ОСОБА_2 вимог, передбачених п. 2.9 «а» Правил та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд, окрім вищенаведених доказів та обставин, враховує й те, що у висновку лікаря зазначено, що особа ОСОБА_2 встановлена і факт проходження 25.06.2017 на підставі направлення інспектором Тесак С.Т. огляду на стан сп'яніння саме ОСОБА_2 ніким не заперечується; що при виконанні своїх функціональних обов'язків, лікарі, які проводять огляд особи на стан сп'яніння використовують тільки ті прилади, які їм видаються при заступленні на чергування й, що під час проведення огляду ОСОБА_2 не вказував на те, що лікар застосовував не передбачені нормативно-правовими актами чи несправні технічні засоби; що огляд був проведений зі згоди ОСОБА_2. При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що особа ОСОБА_2 не встановлена враховуються також зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення відомості, відповідно до яких ОСОБА_2 пред'явив посвідчення водія НОМЕР_2 від 14.09.2013 року, яке у нього було тимчасово вилучене.

У зв'язку з вищенаведеним, як такі, що не спростовують висновку суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, апеляційний суд відхиляє й доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що судом залишено поза увагою те, що висновок про його перебування в стані алкогольного сп'яніння є недопустимим доказом, оскільки його форма затверджена наказом МВС та МОЗ від 09.09.2009 № 400/666, який втратив чинність 13.11.2015; що судом не з'ясовано чи входить Берегівська ЦРЛ до переліку закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння й чи взагалі існує такий перелік і чи затверджений він відповідним органом державної влади.

Під час розгляду справи апеляційним судом представник ОСОБА_2 - адвокат Пуканич Е.В. не вказував на застосування щодо ОСОБА_2 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусового підписання ним протоколу та інших документів, що містяться у справі.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду Павлича Й.Й. обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог передбачених пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення накладено на нього в межах санкції вищевказаної статті, є справедливим і таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги та які б свідчили про незаконність постанови надано не було.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_2, залишити без задоволення.

Постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 27 липня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП й накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та постановлено стягнути судовий збір в розмірі 320,00 грн., - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Стан