Справа № 462/983/17 Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 33/783/729/17 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року м.Львів

Апеляційний суд Львівської області в складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., за участю ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Залізничного районного суду м.Львова від 12 травня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП,

встановив:

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 12.05.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 320 гривень.

Згідно з постановою суду 14.02.2017 року о 12 год. 15 хв. на вул. Городоцькій, 190 у м. Львові, ОСОБА_2 здійснював підприємницьку діяльність - таксі, автомобілем «ДЕУ Ланос», номерний знак НОМЕР_1, - без одержання документу дозвільного характеру (ліцензійна карта), чим порушив ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

На дану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати та постановити нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

На підтримання апеляційних вимог ОСОБА_2 зазначає, що постанова суду є необґрунтованою, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки він господарської діяльності як таксист не здійснював, розпізнавальний знак «таксі» на автомобілі було розміщено з метою реклами, є офіційно працевлаштований в ТОВ «Нова пошта», їхав разом із своїм знайомим ОСОБА_4. Тобто апелянт вказує, що в його діях відсутня ознаки господарської діяльності, а саме систематичність та з метою отримання прибутку. Крім цього, апелянт зазначає, що був зупинений працівниками поліції за адресою вул. Городоцька, 116, однак в протоколі місцем вчинення зазначено вул. Городоцька, 190.

Також ОСОБА_2 зазначає, що вперше притягується до адміністративної відповідальності, накладене стягнення є занадто великим, оскільки має на утриманні двох дітей, на даний момент є не працевлаштованим.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду та в підтримку останнього зазначає, що не знав про час і місце розгляду справи, оскільки не був повідомлений судом, про прийняте судом рішення дізнався лише 25.05.2017 року коли отримав копію постанови на поштовому відділенні.

Розглянувши матеріали справи № 462/983/17, заслухавши пояснення правопорушника та його захисника, дослідивши обставини справи, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Вважаю, доводи апелянта щодо пропуску строку на апеляційне оскарження заслуговують на увагу, а тому погоджуюсь з тим, що такий строк пропущений з поважних причин та його слід поновити.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення ІІ № 0003228 від 14.02.2017 року (а.с.2), фотографією транспортного засобу марки «Деу Ланос» д.н.з. НОМЕР_1, на якому розміщено розпізнавальний знак таксі з написом «838» (а.с.3).

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_2 суддя в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обґрунтовано застосував такий вид стягнення як штраф в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, і є мінімальним у відповідності до санкції ч.1 ст.164 КУпАП.

Крім цього, апеляційний суд не бере до уваги доводи апелянта про те, що він не здійснював господарську діяльність з перевезення людей на автомобілі в якості «таксі», оскільки такі твердження не ґрунтуються на матеріалах справи, та не підтверджуються доводами апеляційної скарги та доданими до неї матеріалами, і такі апеляційний суд розцінює як обрану форму захисту .

Також, в протоколі про адміністративне правопорушення ІІ № 0003228 від 14.02.2017 року, складеному відносно ОСОБА_2 повністю розкрито суть вчиненого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, при цьому в первинних поясненнях ОСОБА_2 не вказує, що перевозив свого знайомого, жодних зауважень в протоколі з цього приводу не вказав, а тому апеляційний суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_2 здійснював господарську діяльність з перевезення пасажирів власним транспортом без отримання на це відповідних дозвільних документів.

З викладеного вважаю, що постанова місцевого суду суду є законна і обґрунтована, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_2, апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

постановив:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Залізничного районного суду м.Львова від 12 травня 2017 року.

Постанову Залізничного районного суду м.Львова від 12 травня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області Березюк О.Г.