Справа № 363/424/17 Головуючий у І інстанції Баличева М. Б.
Провадження № 33/780/382/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 147 20.04.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 квітня 2016 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області ОСОБА_1,

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності на постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 16 лютого 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1,-

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Цією ж постановою вирішено питання щодо процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И В:

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 16 лютого 2017 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за наступних обставин.

Так, ОСОБА_2 16.01.2017 о 03 годині 30 хвилин у Київській області зі сторони м. Києва траси М-07, керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9 А Правил дорожнього руху.Огляд на стан спяніння проводився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків за допомогою приладу Драгер Алкотест 6810, який зафіксував результат 1,87 проміле алкоголю в крові.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування вказаних вимог зазначив, що він дійсно 16.01.2017 року перебував у вказаному автомобілі, але спиртні напої не вживав. З тих причин і відмовився від підпису у протоколі та огляді на стан алкогольного спяніння, про що поліція в протоколі писала він не знає, свідків також не бачив. ОСОБА_2 вважає, що суд прийняв рішення про визнання його винним у вчиненні правопорушення, якого не вчиняв і лише на підставі протоколу і свідків, яких він не бачив. Крім того, зазначає, що не був належним чином повідомлений про час та день розгляду справи в суді. Також, звертає увагу суду на те, чому поліція не відсторонила його він керування транспортним засобом і не забрала права, якщо вважала що він перебував у стані алкогольного спяніння.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, так як вважає що пропустив його з поважних причин - отримав копію постанови суду 13.03.2017 року за місцем проживання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, який підтримав доводи та вимоги своєї апеляційної скарги, пояснення свідків, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи зобовязана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Висновок суду першої інстанції про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами, зокрема:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №140041;

-актом огляду на стан алкогольного спяніння;

-рапортом поліцейського ОСОБА_3 від 16.01.2017, який підтвердив, що під час патрулювання ним був зупинений для перевірки автомобіль з непрацюючою підсвіткою заднього державного номеру. В результаті огляду було виявлено водія у стані алкогольного спяніння.

-поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які були присутніми під час перевірки водія за допомогою приладу «Драгер для визначення стану алкогольного спяніння» та підтвердили результат тесту 1,87 проміле.

Крім того, зазначені пояснення свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції факт перебування водія ОСОБА_2 у стані алкогольного спяніння, які не викликають у суду сумнівів щодо їх правдивості.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він не вживав спиртні напої під час керування транспортним засобом і не бачив зазначених в протоколі свідків, на думку суду є недоречними, оскільки вони не спростовуються матеріалами справи та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і розцінюються судом як спробу ОСОБА_2 уникнути адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обґрунтовано наклав стягнення відповідно до вимог ст. 33 КУпАП.

З урахуванням викладеного, суд не знаходить підстав для зміни чи скасування постанови суду першої інстанції, як законної, обґрунтованої та вмотивованої, та залишає апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 16 лютого 2017 року, без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Г. Авраменко