Провадження № 33/792/519/17
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Матущак М. С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2017 року м. Хмельницький

Суддя Апеляційного суду Хмельницької області Матущак М.С., за участю секретаря судового засідання Кашевської-Колос Т.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду від 04 липня 2017 року,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Хмельницького міськрайонного суду від 04 липня 2017 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, не працює,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з нього на користь держави 320 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, о 04 годині 40 хвилин 11 червня 2017 року у м. Хмельницькому по вулиці Свободи, 47 ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем «Nissan X-TRAIL», д.н. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння. Після зупинки транспортного засобу у присутності свідків відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки та в медичному закладі, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову судді та закрити провадження у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Також апелянт просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду. Посилався на те, що справа розглянута у його відсутності, а копію постанови він отримав лише 25 вересня 2017 року.

При цьому зазначав, що суд першої інстанції розглянув справу у його відсутності, не повідомивши його про місце і час розгляду справи, а висновок суду про те, що вказана дата була повідомлена йому при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, про що свідчить його власноручний підпис, не відповідають дійсним обставинам справи.

Стверджував, що суд, розглянувши справу у його відсутність, порушив його право на участь у розгляді справи та інші його права, передбачені ч.1 ст.268 КУпАП

Наголошував, що транспортним засобом не керував, від проходження огляду не відмовлявся і у працівників поліції не було законних підстав для направлення на огляд.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, приходжу до висновку про таке.

Уважаю, що строк на оскарження постанови судді пропущений із поважних причин та за обставин, наведених у апеляційній скарзі, підлягає поновленню.

Водночас доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про неналежне його повідомлення про час та місце розгляду справи та порушення його прав на захист у зв'язку з розглядом справи за його відсутності на увагу не заслуговують.

ОСОБА_1 належним чином повідомлений про розгляд справи 04 липня 2017 року, що підтверджується його власноручним підписом у протоколі про адміністративне правопорушення, в якому він також дав пояснення щодо відмови у проходженні огляду на стан сп'яніння.

За таких обставин його твердження про те, що підпис у протоколі про адміністративне правопорушення йому не належить, є надуманими.

Суд першої інстанції на підставі перевірки та належної оцінки зібраних у справі доказів дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 ПДР та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 підтверджена відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення від 11 червня 2017 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, які містять посилання на документи, що підтверджують їх особи.

Свідок ОСОБА_2 у апеляційному суді підтвердив, що від ОСОБА_1 було чути характерний запах алкоголю і він відмовився пройти тест на сп'яніння.

Свідки: ОСОБА_4 і ОСОБА_5 - працівники поліції, засвідчили обставини зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1, який мав ознаки алкогольного сп'яніння, і те, що він категорично відмовився пройти освідування на місці зупинки та в медичному закладі.

Цими доказами спростовано доводи апелянта про те, що транспортним засобом він не керував, від проходження огляду не відмовлявся і у працівників поліції не було законних підстав для направлення його на огляд.

Уважаю, що суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, прийняв законне та обґрунтоване рішення і в повному обсязі виконав вимоги ст.245 КУпАП.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції з додержанням вимог ст.33 КУпАП з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та в межах санкції частини статті за дане адміністративне правопорушення.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.

Отже, підстави для скасування постанови місцевого суду та закриття провадження у справі з наведених в апеляційній скарзі підстав відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 липня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Хмельницької області М.С. Матущак