Номер провадження: 33/785/1174/17
Номер справи місцевого суду: 520/5475/17
Головуючий у першій інстанції Чванкін С. А.
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., при секретарі Стояновій Л.І., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його представника - адвоката Сулакова О.П., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Сулакова О.П., діючого в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 21.06.2017 року,-

встановив

Зазначеною постановою судді,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, проживає за адресою: АДРЕСА_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 05.05.2017 року о 03 годині 05 хвилин, керуючи автомобілем «Фольксваген», н/з НОМЕР_1, по вул. Фонтанська дорога в м. Одесі, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: почервоніння очей, нечітка мова, запах алкоголю з ротової порожнини. Від огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 «Правил Дорожнього руху України».

В апеляційній скарзі, адвокат Сулаков О.П., діючий в інтересах ОСОБА_2 посилаючись на незаконність постанови районного суду та вважаючи її такою, яка прийнята у порушення норм матеріального та процесуального права, порушує питання щодо її скасування.

При цьому захисник зазначає, що при складанні протоколу працівниками поліції ОСОБА_2 не були роз'яснені його, протокол містить виправлення з 1 ст. 130 КУпАП на частину 2 ст. 130 КУпАП. У судовому засіданні районного суду 21.06.2017 року, ОСОБА_2 не були роз'ясненні його права, не були викликані та допитані свідки, що на думку апелянта не є всебічним та повним дослідженням всіх обставин справи.

Відповідно до цього, представник ОСОБА_2 - адвокат Сулаков О.П. просить розглянути його апеляційну скаргу, постанову Київського районного суду м. Одеси від 21.06.2017 року скасувати, а провадження по справі закрити.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення апелянта та його представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 - адвоката Сулакова О.П. підлягає задоволенню частково, а постанова районного суду підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, районним судом були прийняті належні заходи щодо повідомлення та виклику ОСОБА_2 в судове засідання районного суду (а.с. 7 ) і розгляд адміністративної справи відбувся за його участю.

Відповідно до положень КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП, необхідно з'ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп'яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Обґрунтовуючи своє рішення в частині винуватості ОСОБА_2 у вчинені зазначеного правопорушення, суддя районного суду послався на докази: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків та інші матеріали адміністративної справи.

В апеляційному суді ОСОБА_2 та його представник підтримали доводи апеляційної скарги. При цьому ОСОБА_2 заперечив факт вчинення ним правопорушення та пояснив, що 05.05.2017 року, у час, і в місці, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, він їхав в автомобілі. Алкогольні напої не вживав, був абсолютно тверезий і ознак алкогольного сп'яніння не мав. Його безпідставно зупинили працівники поліції, з приводу що він начебто порушив правила Дорожнього руху. У нього зі співробітниками поліції виник конфлікт так як він вважав, що його зупинили безпідставно, а їх дії є незаконними. Надалі працівниками поліції йому було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки за допомогою пристрою «Драгер», однак він відмовився, оскільки не довіряв цим працівникам поліції. При цьому, пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння у медичному закладі йому не пропонували, а він не наполягав на цьому, оскільки виконання вимог Інструкції входить до компетенції працівників поліції, а не його як громадянина. Пізніше, після того як він звільнився в той же день, він самостійно пройшов огляд на стан алкогольного сп'яніння в медичному закладі, який підтвердив, що він абсолютно тверезий. Раніше пройти огляд не міг, оскільки був зайнятий на роботі. Звертає увагу суду на те, що в рапорті співробітника поліції відображено його затримання, але нічого не зазначено з приводу того, що він відмовлявся від проходження огляду у медичному закладі. Вважає, що співробітниками поліції було порушено Інструкцію, згідно якою, в разі відмови від перевірки на стан алкогольного сп'яніння під час затримання, йому повинні були запропонувати пройти огляд на стан алкогольного в умовах медичного закладу. Щодо часу проходження огляду в медичного закладі, то він зробив його самостійно коли у нього появилась така можливість. Вважає, що при розгляді його справи суд першої інстанції допустив неповноту та необ'єктивність та не з'ясував усі обставини справи, в тому числі безпідставно відмовив йому у допиті свідків.

На перевірку доводів апеляційної скарги, за клопотанням представника ОСОБА_2, апеляційним судом була допитана в судовому засіданні в якості свідка - ОСОБА_4, яка пояснила, що 05 травня 2017 року, у нічний час, вона їхала зі своєю подругою - ОСОБА_5 у напрямку 5-ої станції Великого Фонтану коли їх зупинили співробітники поліції та запропонували в якості свідків засвідчити факт знаходження водія ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння. Разом з подругою вони вийшли з автомобіля та підійшли до автомобіля ОСОБА_2 «Фольксваген Туарег». При цьому свідок вказала, що ознак алкогольного сп'яніння у водія ОСОБА_2 вона не бачила. Пояснення від її імені писали співробітники поліції і вона їх підписала, але при цьому не читала їх, оскільки було досить пізно і вони дуже поспішали додому. Наведені у її поясненні обставини про перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння спростувала а пояснити зазначений у поясненні факт відмови останнього від проходження огляду на стан алкогольного пояснити не могла. При цьому свідок вказала, що не пам'ятає того факту, щоб працівники поліції пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння.

Крім того свідок ОСОБА_4 вказала, що ОСОБА_5, яка була другим свідком події, на даний час в м. Одесі не проживає, оскільки навчається у Канаді де і мешкає.

З наявних у матеріалах справи пояснень свідка ОСОБА_5 вбачається, що свідок фактично надала пояснення, які є аналогічними за своїм змістом письмовим поясненням свідка ОСОБА_4

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 234678 від 05.05.2017 року, ОСОБА_2, 05.05.2017 року, о 03 годині 05 хвилин, керував транспортним засобом - автомобілем «Фольксваген Туарег» р/н НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп'яніння і від проходження експрес-тесту на стан алкогольного сп'яніння на приладі «Драгер» відмовився, а також відмовився від огляду на стан алкогольного сп'яніння в умовах медичного закладу.

З наданих у протоколі пояснень ОСОБА_2, останній вказав, що порушень ПДР не допускав, був тверезий, а вимоги щодо проходження медичного огляду є незаконними, що на думку апеляційного суду вказує на фактично незгоду його з правопорушенням, яке йому інкримінувалося та підтверджує його пояснення щодо відмови від проходження огляду на місці зупинки, в тому числі і не роз'яснення останньому його прав.

Згідно ст. 266 КУпАП,огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Разом з тим, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, який проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Порядок проходження огляду на стан сп'яніння встановлений ст. 266 КУпАП, окрім неї також керується затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджену спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Зокрема, пунктами 2, 6 Розділу І «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі -Інструкція) та п.п.1-6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (Далі - Порядок) передбачено, що огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров'я.

Відповідно до пунктів 3, 4, 5 Розділу І Інструкції, поліцейськими при огляді на стан сп'яніння використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях. Перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до положень пункту 7 Розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Пунктами 8, 9 Інструкції та пунктами 7, 8 Порядку регламентовано, що з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Таким чином, згідно вимог «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», інспектор патрульної поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, у разі перебування водія ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння або у разі наявності у нього ознак перебування в такому стані, зобов'язаний був запропонувати останньому пройти тест на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, а у разі відмови водія на місці пройти тест за допомогою спеціального пристрою, зобов'язаний був вказати про це в протоколі, а далі, повинен був забезпечити доставку ОСОБА_2 до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду, на встановлення стану сп'яніння, або у разі відмови водія проїхати до медичного закладу, також зазначити про це в протоколі.

Відповідно до змісту протоколу співробітники поліції вказали на це, та послалися як на докази підтвердження даного факту - рапорт працівника поліції та пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Водночас, факт відмови водія ОСОБА_2 щодо проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, в тому числі і в умовах медичного закладу не знайшов свого відображення у рапорті працівника поліції, який складав відповідний протокол, що не можна визнати доказом відмови останнього від проходження такого огляду в умовах медичного закладу. (а.с. 3).

Як вбачається з рапорту співробітника поліції ОСОБА_6, він зазначив про уникнення ОСОБА_2 від відповіді на його неодноразову пропозицію щодо проходження огляду на стан сп'яніння. Разом з тим, факт пропонування останньому проходження такого огляду, в тому числі і неодноразовий не був підтверджений наданими в апеляційному суді свідком ОСОБА_4 поясненнями.

Крім того, наявні у матеріалах справи письмові пояснення свідка ОСОБА_4 не можна прийняти до уваги, оскільки ці пояснення безпосередньо були спростовані зазначеним свідком в апеляційному суді при допиті зазначеної особи, яка спростувала факт перебування останнього з явними ознаками алкогольного сп'яніння.

Більш того, зазначений свідок не могла підтвердити факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду як на місці зупинки, так і проходження такого огляду в медичному закладі.

Крім того, пояснення ОСОБА_2 відносно відсутності у нього стану алкогольного сп'яніння в день 05.05.2017 року, навіть поза строком, визначеним наведеною вище Інструкцією, також частково підтверджується висновком медичного закладу Міністерства охорони здоров'я України, згідно якого останній був оглянутий лікарем і ознак алкогольного сп'яніння у нього виявлено не було (а.с. 11).

На перевірку доводів апеляційної скарги, апеляційним судом були прийняті відповідні заходи щодо виклику у судове засіданні працівника патрульної поліції ОСОБА_6, який склав зазначений протокол про адміністративне правопорушення, з метою з'ясування обставин його складання та підтвердження чи спростування доводів апеляційної скарги.

Однак у визначений апеляційним судом час, працівник патрульної поліції ОСОБА_6, двічі у судове засіданні не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, а тому апеляційний суд був позбавлений можливості допитати зазначену посадову особу щодо обставин вчиненого та вимушений прийняти рішення за результатами розгляду апеляційної скарги на підставі наявних у матеріалах справи доказах.

В зв'язку з вищевикладеним справа розглянута на підставі наявних в ній доказів і судом апеляційної інстанції вичерпані всі можливості для їх встановлення.

Всі перераховані вище обставини, у своїй сукупності, дають апеляційному суду прийти до висновку про недоведеність того, що ОСОБА_2 у зазначені в протоколі час та місці, дійсно керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, а встановлена невідповідність даних протоколу про адміністративне правопорушення об'єктивним обставинам справи, вказують на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про безпідставність прийнятого суддею районного суду рішення про визнання ОСОБА_2 винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне порушення, який було складено працівником патрульної поліції - не підтверджено належними доказами.

За таких обставин, апеляційний суд вважає висновок судді районного суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення - помилковим, оскільки він ґрунтується не на об'єктивних доказах, а на суб'єктивних відомостях, які в ході апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження, а тому винуватість його є недоведеною.

Стаття 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачає підстави для закриття провадження у справі у зв'язку з недоведеністю вини особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до ст. 8 Конституції України, «В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії…».

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У даному конкретному випадку йдеться не про кримінальний злочин, а про адміністративне правопорушення, але, оскільки Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає таку підставу для закриття провадження у справі як недоведеність вини, вважаю за необхідне застосувати аналогію права та ст. 62 Конституції України, як норму прямої дії.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, протесту прокурора суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу чи протест прокурора без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

За таких обставин, постанова судді від 21.06.2017 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю в зв'язку з недоведеністю провини ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 8 та 62 Конституції України, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив

Апеляційну скаргу апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 21.06.2017 року відносно ОСОБА_2, якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження по адміністративній справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_2 - закрити в зв'язку з недоведеністю його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області Прібилов В.М.