Номер провадження: 33/785/815/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеса від 23.01.2017 року,-

встановив

Зазначеною постановою судді,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, тимчасово не працюючий, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, строком на 6 (шість) місяців.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 23.10.2016 року, о 12.00 годині, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Бочарова в м. Одесі, не витримав безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, в результаті цього автотранспортні засоби отримали механічні ушкодження.

На підставі цього, співробітниками НП було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 025768 від 23.10.2016 року.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, посилаючись на те, що воно ухвалено з порушенням норм процесуального права, накладене стягнення неспіврозмірним зі скоєним правопорушенням, порушує питання щодо скасування постанови.

Вважає, що судом не було досліджено всі обставини справи та обставини дорожньо-транспортної пригоди та ступінь його провини, при цьому заперечує проти скоєння ним правопорушення, оскільки його дії носили характер уникнення зіткнення з іншим автомобілем, під керуванням ОСОБА_3, що стало наслідком зіткнення транспортних засобів.

Крім того апелянт вказав, що при розгляді судом справи він участі не приймав, належним чином не був сповіщений про дату, місце та час розгляду, а копію оскаржуваної постанови отримав лише 27.03.2017 року.

Вважає, що був позбавлений можливості участі у судовому засіданні і на використання передбачених законом права на захист, що є суттєвим порушенням і на його думку вказує на поважність причини пропуску строку на оскарження постанови суду.

Просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, постанову Суворовського районного суду м. Одеса від 23.01.2017 року скасувати.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги шляхом направлення СМС-повідомлення не прибув, про поважність причини неявки апеляційний суд не повідомив, в звязку з чим, у відповідності до положень ч.6 ст.294 КУпАП розгляд проведений за відсутності апелянта.

Вивчивши доводи апеляції та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду - відсутні, в звязку з чим апеляційна скарга не підлягає подальшому розгляду та підлягає поверненню ОСОБА_2 з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, строком на 6 (шість) місяців.

Згідно з вимогами ст. 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Відповідно до вимог ст.294 КУпАП, апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертаються апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

У клопотанні ОСОБА_2 поставив питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, посилаючись на те, що копію постанови районного суду ним було отримано лише 27.03.2017 року.

Як зазначив в апеляційній скарзі ОСОБА_2, про наявність оскаржуваної постанови він дізнався лише у березні 2017 року та з 27.03.2017 року по 09.04.2017 року перебував у відрядженні за кордоном, та на підтвердження зазначеного факту надав адресовану на адресу районного суду заяву про отримання копії оскаржуваної постанови та інші документи, на підтвердження факту перебування його за кордоном.

Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта щодо перебування ОСОБА_2 за кордоном у період з 27.03 по 09.04.2017 року, оскільки зазначена обставина підтверджується наданими апелянтом підтвердженням туристичної фірми про перебування останнього за кордоном та довідкою щодо бронювання авіаквитків.

Разом з тим, наявна у матеріалах справи заява ОСОБА_2 про отримання ним копії оскаржуваного рішення лише 27.03.2017 року не може бути прийнята до уваги, оскільки зазначена заява не містить штампу вхідної кореспонденції канцелярії районного суду, заповнена самим апелянтом та містить дані про нібито отриману ним копію лише 27.03.2017 року.

Крім того, з підтвердження туристичної фірми вбачається, що воно датоване 21.03.2017 року, що вказує на те, що на момент її видачі, ОСОБА_2 було достовірно відомо про виїзд за кордон та вказувало на необхідність своєчасного подання апеляційної скарги на рішення районного суду, про яке як він особисто стверджує йому було достовірно відомо у березні 2017 року.

При цьому апеляційний суд також приймає до уваги, що матеріали судової справи взагалі не містять заяви на яку посилається апелянт як на підставу підтвердження дати отримання ним копії оскаржуваного рішення та поважності пропуску процесуального строку на внесення апеляційної скарги, а інші дані на підтвердження факту отримання ним копії оскаржуваного рішення у конкретний час - відсутні.

Водночас, належних доказів на підтвердження поважності причини пропуску строку на оскарження постанови районного суду, ОСОБА_2 в поданій ним апеляційній скарзі не заявлено, а тому посилання апелянта на подання ним скарги в установлений законом строк є безпідставними, оскільки ці обставини не підтверджені, а наявні у матеріалах справи дані, щодо відомостей про прийняте районним судом рішення у березні 2017 року та подання апеляційної скарги лише у травні місяці 2017 року вказує на пропуск останнім строку на апеляційне оскарження постанови, тобто з пропуском процесуального строку.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 не був позбавлений можливості своєчасно, у передбачений законом 10-денний строк, з моменту отримання ним копії оскаржуваного рішення, подати апеляційну скаргу та оскаржити постанову районного суду, в звязку з чим вважає, що строк на апеляційне оскарження поновленню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду,-

постановив

Відмовити ОСОБА_2 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеса від 23.01.2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, строком на 6 (шість) місяців.

Апеляційну скаргу, разом з доданими до неї матеріалами повернути ОСОБА_2

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_4.