ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1053/17
Провадження № 3/210/384/17
П О С Т А Н О В А

06 червня 2017 року

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_2, розглянувши матеріал про адміністративне правопорушення, який надійшов з з Управління патрульної поліції в м.Кривому Розі Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, не працює, зареєстрована та мешкає: м. Кривий Ріг, вул.Шполянська, 106,

за ст. 130 ч.1, 122-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Водій ОСОБА_3 12.03.2017 року о 23:36 год. по вул. Вадима Гурова в м.Кривому Розі керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння, а саме: нестійка хода, порушена мова, порушена координація рухів, тремтіння рук. Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків.

Крім того, водій ОСОБА_3 12.03.2017 року о 23:36 год. по вул.Вадима Гурова біля буд.19 в м.Кривому Розі керуючи автомобілем НОМЕР_2, на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою звукового сигнала, був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі Toyota Prius д.н.з. 1483 на вул.ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень, адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Зважаючи на той факт, що в провадженні судді знаходиться два протоколи про адміністративні правопорушення у відношенні ОСОБА_3, вважаю що розгляд справи в одному провадженні буде доцільним.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення не визнав, та зазначив, що протоколи про адміністративні правопорушення щодо нього працівниками поліції були складені безпідставно, оскільки керування автомобілем не здійснював. Також пояснив, що за кермом перебував його племінник ОСОБА_5, у звязку з чим заявив клопотання про допит ОСОБА_5 в судовому засіданні у якості свідка. Просив закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Свідок ОСОБА_5, допитаний у судовому засіданні, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань за ст.384 КК України, зазначив, що 12.03.2017 року перебуваючи разом зі своїм дядьком ОСОБА_3 вдома за адресою: вул. Революційна 26/28. Близько о 23.00 годині, ОСОБА_3 попросив сісти за кермо з метою поїхати в супермаркет, після чого він погодився, вийшли на вулицю, ОСОБА_5 сів за кермо автомобіля НОМЕР_1 та вони поїхали до супермаркету, де зробили покупки. Після чого ОСОБА_5 який перебував за кермом автомобіля поїхав додому разом з ОСОБА_3. Під час керування побачив проблискові маячки на автомобілі поліції, який їхав за ними, у звязку з чим почав поступово зупинятися та паркуватись. Після зупинки вийшли з автомобіля, підійшли робітники поліції та запропонували ОСОБА_3 пройти медичний огляд на стан спяніння, проте останній зазначив, що за кермом не перебував, оскільки керування здійснював ОСОБА_5. Після чого на вимогу працівників поліції до ОСОБА_5 предявити водійське посвідчення, останній пояснив що водійське посвідчення не отримував та будь-яких документів посвідчующих особу при собі не має. Після цього, працівники поліції не звернувши увагу на пояснення ОСОБА_5, почали вимагати пройти медичний огляд ОСОБА_3, який надав їм своє водійське посвідчення. Також, свідок зазначив, що він у той день спиртні напої не вживав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст.122-2 КУПАП передбачена відповідальність, за невиконання водіями вимог поліцейського, про зупинку транспортного засобу.

Положення ч.1 ст.130 КУпАП вказують на притягнення особи до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані алкогольного спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортними засобами у стані алкогольного спяніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Аналізуючи положення ч.1 ст.130 КУпАП, притягненню до адміністративної відповідальності підлягає особа, яка здійснювала керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або відмовилась від проходження медичного огляду, проте обовязковою умовою притягнення до адміністративної відповідальності є саме керування транспортним засобом, оскільки у випадку, якщо особа не керувала транспортним засобом, то вона не підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУПАП, у звязку з тим, що не є субєктом правопорушення за даним складом правопорушення.

З досліджених матеріалів справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено, що долучені письмові пояснення свідків відмови правопорушника від проходження огляду на стан сп'яніння не відповідають критерію належності доказів, зокрема в ст. 272 КУпАП вказується, що свідок зобов'язаний дати правдиві пояснення щодо обставин, які їй відомі та підлягають установленню по даній справі, тобто в даному випадку на інспекторів патрульної поліції покладається обовязок документування відомостей про адміністративне правопорушення шляхом належного процесуального закріплення пояснень свідків щодо обставин справи, зокрема з-приводу часу, місця, способу та інших відомостей вчинення адміністративного правопорушення. Однак, в даному випадку суд не може визнати належним закріплення пояснень свідків уповноваженою посадовою особою патрульної поліції, оскільки в поясненнях свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відсутні відомості щодо суті правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, зокрема місця та часу вчиненого правопорушення, та відносно того, чи керував автомобілем Сhery ОСОБА_3 під час зупинки працівниками поліції. Даний факт свідчить про неналежність означеного доказу, який не підтверджує існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно часу, місця, способу та інших обставин вчинення правопорушником протиправного діяння, що ставиться йому у провину складеним відносно нього протоколом. Таким чином викликають певних сумнівів дії уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу, які могли нести формальний характер з метою притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності. В світі таких недоліків зібрані в рамках даної справи докази не можуть належно свідчити про винуватість водія ОСОБА_3. за відмову від проходження освідчення на стан сп'яніння.

Аналізуючи, вищевикладене долучені письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо відмови правопорушника від проходження огляду на стан сп'яніння не відповідають критерію належності доказів.

Також, з відеозапису, який долучений до матеріалів справи, і був досліджений у судовому засіданні, не можливо встановити чи знаходився ОСОБА_3 за кермом автомобіля, оскільки не зафіксовано момент зупинки транспортного засобу, крім того з відеозапису вбачається, що ОСОБА_3 заявляв працівникам поліції, що за кермом не знаходився, а ОСОБА_5 у свою чергу зазначав, що за кермом був саме він, проте працівники поліції жодним чином на відповідні заяви не відреагували.

Отже, досліджений відеозапис підтверджує покази особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_5.

Враховуючи вищевикладене, покази ОСОБА_3, що він не керував автомобілем під час зупинки працівниками поліції, підтверджується показами свідка допитаного у судовому засіданні, та не спростовується ані протоколом про адміністративне правопорушення, ані відеозаписом, чи будь-якими іншими доказами .

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов'язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь згідно ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ст.251 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд дослідивши матеріали адміністративної справи про притягнення до відповідальності ОСОБА_3, прийшов до висновку про відсутність доказів керування ОСОБА_3 транспортним засобом, у звязку з чим відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст 122-2, 130 ч.1 КУпАП, і провадження необхідно закрити, відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП.

З огляду на наведені обставини, суд вважає, що працівники поліції на місці зупинки транспортного засобу дійшли не обґрунтованого та передчасного висновку про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У звязку з недоведеністю вини водія у скоєнні вказаного в протоколі правопорушення, вважаю за необхідно провадження по справі закрити.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст.122-2,1251, 266, 268, п. 1 ст. 247 КУпАП України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Об'єднати справи про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_3 за №210/1053/17, провадження №3/210/384/17 за ст. 122-2 КУпАП , №210/1233/17, провадження №3/210/411/17 за ст. 130 ч.1 КУпАП у одне провадження та присвоїти єдиний номер №210/1053/17, провадження №3/210/384/17.

Провадження по адміністративній справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за ст.122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена в апеляційний суд Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Р. Є. Скотар