АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.КИЄВА
Справа №33/796/245/2017 Суддя в суді першої інстанції - Гуменюк А.І.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 серпня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 серпня 2016 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано на нього адміністративне стягнення у виді позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 275 гривень 60 копійок.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_4, 17 липня 2016 року о 23 год. 30 хв. по вул. Дегтярівській, 49-А в м. Києві керував транспортним засобом марки «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1, та при перестроюванні не вмикав поворотними показниками відповідного напрямку, зупинивши автомобіль, працівниками поліції було виявлено такі ознаки: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, тремтіння рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_4 відмовився в присутності двох свідків, тим самим порушив п.п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу з уточненнями, в якій просить скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 серпня 2016 року та провадження у справі закрити в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що постанова суду першої інстанції від 24 березня 2017 року прийнята з грубим порушенням норм права, оскільки він не порушував правил дорожнього руху під час керування транспортним засобом, а тому зупинка його транспортного засобу була незаконною.

Апелянт стверджує, що окрім слів інспекторів патрульної поліції жодних інших підтверджень порушення ним правил дорожнього руху немає, але незважаючи на це суд першої інстанції встановив, що його було зупинено через порушення Правил дорожнього руху України.

Крім цього апелянт вказує, що працівники поліції не роз'яснили йому його прав, передбачених КУпАП, що є грубим порушенням.

ОСОБА_4 зазначає, що він відмовився пройти тест на виявлення стану алкогольного сп'яніння, оскільки працівник патрульної поліції запропонував пройти огляд без одноразового мундштука, який одягається на алкотестер, у клопотанні про надання йому одноразового мундштука працівником патрульної поліції було відмовлено.

Також стверджує, що працівники патрульної поліції не роз'яснили йому його права, передбачені КУпАП та відмовилися направити його на медичний огляд до спеціально визначеного закладу охорони здоров'я.

Заслухавши пояснення ОСОБА_4, та захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, інспектора патрульної поліції ОСОБА_7, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова судді суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 зазначає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він не керував автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння та не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння.

Проте з такими доводами апелянта суд апеляційної інстанції не погоджується.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення АП1 № 143687 від 17 липня 2016 року ОСОБА_4 керував транспортним засобом марки «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння та від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Зазначені в протоколі обставини підтверджені наявними в матеріалах справи доказами та допитаними під час апеляційного розгляду поясненнями інспектора патрульної поліції ОСОБА_7, який пояснив, що під час патрулювання екіпажу "1008" 17.07.2016 р. приблизно о 22 год. 30 хв. побачили порушення водієм автомобіля Тойота ПДР України, а саме, водій при перестроюванні не вмикав поворотними показниками відповідного напрямку. Це стало підставою для зупинки водія автомобіля Тойота, яким виявився ОСОБА_4 Після повідомлення водію причини зупинки, при розмові з ОСОБА_4, даним інспектором патрульної поліції були виявлені у ОСОБА_4 ознаки алкогольного сп'яніння, а саме, тремтіння рук, нечітка вимова, та різкий запах алкоголю з порожнини рота.

Виявивши ознаки алкогольного сп'яніння, були зупинені два свідки, в присутності яких ОСОБА_4 було запропоновано пройти в установленому законом порядку огляд на стан сп'яніння, а саме на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», або ж у відповідному медичному закладі, на що в присутності свідків ОСОБА_4 відмовився. При цьому, ОСОБА_7 повідомив, що прилад «Драгер» був укомплектований новими, запакованими мундштуками, про що було повідомлено. Про факт відмови від проходження огляду на стан сп'яніння було складено протокол про адміністративне правопорушення, та після цього, на виконання вимог ст. 266 КУпАП, щодо відсторонення ОСОБА_4 від керування автомобілем, оскільки водій не знайшов водія, котрий зміг би сісти за кермо його авто, то було викликано евакуатора.

Вищенаведені показання інспектора патрульної поліції повністю узгоджуються з показаннями допитаних під час апеляційного розгляду свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8, відповідно до яких ОСОБА_4 від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку, а саме як за допомогою приладу Драгер та у лікаря нарколога відмовився в їх присутності.

Більш того, сам ОСОБА_4 не заперечував факт відмови від проходження тесту на стан сп'яніння, пояснюючи це тим, що у працівників поліції були відсутні одноразові мундштуки, які одягаються на алкотестер. Однак, така позиція ОСОБА_4 не знайшла свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, та навпаки, була спростована показаннями працівника патрульної поліції ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8

Наведені докази в своїй сукупності вказують на порушення ОСОБА_4 п. 2. 5 ПДР України, відповідно до якого водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин,

Таким чином, притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КупАП на думку апеляційного суду є законним та обґрунтованим.

Будь - яких порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови судді, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт, не вбачається.

Вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_4 стягнення, суддя дотримався вимог ст. 33 КУпАП та обґрунтовано визначив вид та розмір адміністративного стягнення за правопорушення, що стосується безпеки дорожнього руху та є грубим, у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік (в редакції ч. 1 ст. 130 КУпАП на момент вчинення правопорушення), оскільки воно є необхідним з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових подібних правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 26 серпня 2016 року, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 320 гривень 00 копійок - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва Л.І. Кепкал