Номер провадження: 33/785/442/17
Номер справи місцевого суду: 511/93/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі головуючого судді Копіци О.В., за участі прокурорів Семенюк А.В., Войттова Р.Г., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши його апеляційну скаргу на постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 25.01.2017 року відносно:

ОСОБА_3, який народився 03 серпня 1962 року в с.Гаївка Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, одруженого, депутата Роздільнянської районної ради VIІ скликання, проживаючого за адресою за адресою: вул. О.Пікула 71, с. Гаївка Роздільнянського району Одеської області,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП та призначено стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн., а також стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 320 грн.

Відповідно до постанови суду 1-ої інстанції, ОСОБА_3, будучи депутатом Роздільнянської райради VII скликання та обіймаючи посаду заступника голови Роздільнянської райради Одеської області, тобто особою, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування, являючись посадовою особою місцевого самоврядування ІХ-го рангу 4-ї категорії та будучи субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, в порушення ст.ст. 28, 35 Закону України «Про запобігання корупції», ст.ст. 8, 18, Закону України «Про статус депутатів місцевих рад»», ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», 05.11.2015 року, приймаючи участь у пленарному засіданні 1 сесії VII скликання Роздільнянської районної ради як депутат Роздільнянської районної ради VII скликання, при розгляді питань порядку денного сесії та прийнятті в його інтересах рішення №6-VII від 05.11.2015 року, яким його обрано заступником голови Роздільнянської районної ради та за рішення №8-VII, яким йому присвоєно девятий ранг посадової особи місцевого самоврядування 4 категорії, діяв в умовах реального конфлікту інтересів, який полягав у суперечності між його представницькими повноваженнями та приватним немайновим інтересом, зумовленим можливістю обрання його на посаду та отримання статусу посадової особи місцевого самоврядування - заступника голови Роздільнянської районної ради, що впливало на обєктивність або неупередженість прийняття рішень колегіальним органом, до складу якого входить депутат. При цьому, ані до початку проведення засідання сесії, ані під час її проведення, він не вжив заходів, щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та негайно не повідомив Роздільнянську районну раду Одеської області про наявність конфлікту інтересів, а також не вжив всіх необхідних заходів, спрямованих на запобігання конфлікту інтересів, який виник у нього під час голосування за вищевказані рішення.

Окрім того, ОСОБА_3, як депутат Роздільнянської районної ради VII скликання та посадова особа місцевого самоврядування - заступник голови Роздільнянської районної ради, будучи субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, на порушення вимог ст.ст. 28, 35 Закону України «Про запобігання корупції», ст.ст. 8, 18, Закону України «Про статус депутатів місцевих рад»», ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», приймаючи участь:

- 05.11.2015 року у пленарному засіданні 1 сесії VII скликання Роздільнянської районної ради, при розгляді питання порядку денного сесії та прийнятті в його інтересах рішення №9 «Про умови оплати праці голові та заступнику голови Роздільнянської районної ради 7 скликання», яким ОСОБА_3 з 05.11.2015 року встановлено надбавку за особливий характер роботи у розмірі до 50 відсотків посадового окладу, з урахуванням доплати за ранг посадової особи органу місцевого самоврядування, вислугу років та надбавку за розроблення проектів нормативно-правових актів, проведення експертизи проектів таких актів у розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням доплати за ранг посадової особи органу місцевого самоврядування та вислугу років у розмірі фонду оплати праці та економії фонду оплати праці, а також вирішено преміювати щомісячно у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менше, як 10 відсотків посадових окладів та, враховуючи економію фонду оплати праці надавати у межах фонду оплати праці та у разі наявності економії фонду оплати праці одноразову допомогу на вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати та одноразову допомогу на оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що також не перевищує середньомісячної заробітної плати;

- 25.12.2015 року у пленарному засіданні 4 сесії VII скликання Роздільнянської райради, при розгляді питання порядку денного сесії та прийнятті в його інтересах рішення №31 «Про умови оплати праці голові та заступнику голови Роздільнянської райради 7 скликання», яким заступнику з 01.01.2016 року встановлено надбавку за розроблення проектів нормативно-правових актів, проведення експертизи проектів таких актів у розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням доплати за ранг посадової особи органу місцевого самоврядування та вислугу років у розмірі фонду оплати праці та економії фонду оплати праці, а також вирішено преміювати щомісячно у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менше, як 10 відсотків посадових окладів та враховуючи економію фонду оплати праці та надавати у межах фонду оплати праці та у разі наявності економії фонду оплати одноразову допомогу на вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати та одноразову допомогу на оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що також не перевищує середньомісячної заробітної плати, а також преміювати до державних, професійних свят виключно у межах фонду преміювання та наявності економи фонду оплати праці у розмірі посадового окладу, діяв в умовах реального конфлікту інтересів, який полягав у суперечності між його представницькими повноваженнями та приватним майновим інтересом, зумовленим можливістю отримання матеріального та соціально-побутового забезпечення посадової особи місцевого самоврядування за рахунок коштів місцевого бюджету, що впливало на обєктивність або неупередженість прийняття рішень колегіальним органом, до складу якого входить депутат, ані до початку проведення засідань сесій, ані під час її проведення, не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та негайно не повідомив Роздільнянську районну раду Одеської області про наявність конфлікту інтересів, а також не вжив всіх необхідних заходів, спрямованих на запобігання конфлікту інтересів, який виник у нього під час голосування за вищевказані рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначив, що постанова суду підлягає скасуванню з наступних підстав:

- протокол про адміністративне правопорушення, на підставі якого розглянута справа, складений з порушенням вимог законодавства, в звязку з тим, що на момент його складання, а саме 16.01.2017 року він вже не займав посаду заступника голови Роздільнянської районної ради, отже за цією підставою не був субєктом відповідальності за корупційні правопорушення;

- суд не дотримався положень ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції» та не врахував той факт, що прокурор Роздільнянського району Одеської області ОСОБА_4 був учасником відповідної сесії та зазначив, що голова районної ради і його заступник за відповідне рішення не голосують в звязку з порушенням нормативних приписів;

- з матеріалів справи не вбачається, що він отримував якісь доплати, спричинив збитки, порушив чиїсь права і законні інтереси чи переслідував при цьому свій корисливий інтерес;

- постанова суду винесена з порушенням вимог КУпАП, щодо повноти та обєктивності розгляду справи, дослідження всіх доказів та показань свідків, а також з порушенням Конституції України стосовно тлумачення сумнівів доведеності вини особи на її користь;

- постанова суду першої інстанції не містить обґрунтування вчинення ним правопорушення з посиланням на певні докази.

За таких обставин, ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду і закрити провадження у справі за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити та надав свої письмові пояснення.

Прокурори Семенюк А.В. та Войтор Г.Р. заперечували проти зазначених доводів та надали письмові пояснення, просили залишити постанову суду 1-ої інстанції без змін.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду...., а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя суду першої інстанції не виконав приписи ст. 280 КУпАП, допустив істотну неповноту зясування обставин справи, яка вплинула на правильність прийнятого рішення, а викладені в постанові судді висновки щодо винуватості ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, диспозицією ч. 1 ст. 172-7 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Згідно з приміткою 2 до зазначеної норми закону, під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Отже для висновку про наявність в особи реального конфлікту інтересів та про прийняття нею рішення в умовах реального конфлікту інтересів необхідно встановити: 1) наявність в особи приватного інтересу; 2) наявність суперечності між приватним інтересом особи та її представницькими повноваженнями; 3) наявність впливу цієї суперечності на об'єктивність або неупередженість рішення; 4) наявність повноважень на прийняття рішення.

При цьому має бути беззаперечно визначено, в чому саме полягає приватний інтерес конкретної особи, в чому саме проявляється суперечність між приватним інтересом та представницькими повноваженнями цієї особи та її вплив на прийняття рішення.

Разом з тим, ані в протоколі про адміністративне правопорушення, ані в постанові суду 1-ої інстанції не зазначено й не розкрито змісту зазначених вище факторів, без яких реальний конфлікт інтересів відсутній.

Так, у постанові суду 1-ої інстанції зазначено, що ОСОБА_3, приймаючи участь у пленарному засіданні 1-ої сесії VII скликання Роздільнянської райради як депутат Роздільнянської районної ради VII скликання, при розгляді питань порядку денного сесії та прийнятті в його інтересах рішення №6-VII від 05.11.2015 року, яким його обрано заступником голови Роздільнянської районної ради та за рішення №8-VII, яким йому присвоєно девятий ранг посадової особи місцевого самоврядування 4 категорії, діяв в умовах реального конфлікту інтересів, який полягав у суперечності між його представницькими повноваженнями та приватним немайновим інтересом, зумовленим можливістю обрання його на посаду та отримання статусу посадової особи місцевого самоврядування - заступника голови Роздільнянської районної ради, що впливало на обєктивність або неупередженість прийняття рішень колегіальним органом, до складу якого входить депутат.

Натомість, відповідно до приписів ч. 1 та 2 ст. 19 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», ч. 6 ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», депутат місцевої ради користується правом ухвального голосу з усіх питань, що розглядаються на засіданнях ради та її органів, до складу яких він входить. Депутат місцевої ради має право обирати і бути обраним до органів відповідної ради.

Голосування депутата за обрання до виконавчого комітету місцевої ради є правом та обов'язком депутата, й участь депутата в такому голосуванні є формою здійснення його представницьких повноважень, а не проявом чи реалізацією приватного інтересу, незалежно від того, за кого голосує депутат.

Волевиявлення депутата місцевої ради з обрання заступником голови районної ради не може бути підставою для встановлення наявності в його діях конфлікту інтересів.

У даному ж випадку, як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_3 навіть не голосував за питання порядку денного, які стосувались особисто нього.

Отже, у звязку з відсутністю такого конфлікту інтересів, неповідомлення ОСОБА_3 про, начебто, наявність у нього реального конфлікту інтересів перед голосуванням за обрання його заступником голови Роздільнянської райради та за рішення №8-VII, яким йому присвоєно девятий ранг посадової особи місцевого самоврядування 4 категорії та з інших питань порядку денного, є правомірним, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові суду не зазначено, про що ж мав повідомити Раду, депутат ОСОБА_3.

У матеріалах справи не міститься і прокурором не надано будь-яких даних, які б свідчили про об'єктивні та суб'єктивні ознаки реального конфлікту інтересів, наявність суперечностей між приватними інтересами ОСОБА_3 та його службовими чи представницькими повноваженнями як депутата Роздільнянської районної ради, в момент прийняття рішень стосовно нього.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що згідно з ч.6 ст. 28, ч.1 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції» закони, що визначають повноваження органів місцевого самоврядування, мають передбачати порядок та шляхи врегулювання конфлікту інтересів службових осіб, діяльність яких вони регулюють. Правила врегулювання конфлікту інтересів в діяльності народних депутатів України, депутатів місцевих рад визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб та засади організації відповідних органів.

Глава 5 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" регулює порядок формування, організацію роботи органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Натомість, відповідно до ч.1 ст. 59-1 «Конфлікт інтересів» глави 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

У даній нормі закону відсутні терміни "реальний конфлікт інтересів", "потенційний конфлікт інтересів" і не міститься заборони депутату місцевої ради брати участь у прийнятті рішень; навпаки, передбачено, що депутат бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою.

Більш того, при розгляді депутатами Роздільнянської райради Одеської області питань щодо призначення ОСОБА_3 на посаду заступника голови райради та визначення умов оплати праці із встановленням відповідних надбавок, всі депутати були обізнані, що вказані питання стосуються саме ОСОБА_3, оскільки претендувати на посаду заступника голови райради може лише особа, яка має депутатський мандат зазначеної ради.

Визнавши ОСОБА_3 винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП, суд 1-ої інстанції не навів у судовому рішенні ґрунтовних мотивів незгоди з його поясненнями, у який він заперечив наявність у ситуації, що склалась, реального конфлікту інтересів, обмежившись посиланням на те, що вони спростовуються наведеними доказами.

Таким чином у судовому рішенні не наведено належних і достатніх мотивів його ухвалення, тому таке рішення не може залишатись у силі.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, тому постанова суду 1-ої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 283, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 25.01.2017 року відносно ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца