справа № 415/2061/17
провадження № 3/415/767/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" червня 2017 р. м. Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Старікова М.М., розглянувши матеріали, що надійшли від Лисичанського ВП ГУНП у Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, не інваліда, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 ч. 2 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

21 березня 2017 року, приблизно о 13 годині 30 хвилин, ОСОБА_1, який протягом року, а саме 06 листопада 2016 року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 51 КУпАП, за яке 20 грудня 2016 року був підданий адміністративному стягненню у виді адміністративного арешту строком 5 (діб), повторно, знаходячись в магазині № 01283 «Український ритейл» розташованого за адресою: м. Лисичанськ, кв. Центральний, 5А скоїв крадіжку майна, а саме: горілка «Хлібний Дар» 0,7 л. та хліб «Висівковий» 350 гр., чим завдав підприємству збиток на загальну суму 80,91 грн.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 ч. 2 КУпАП, визнав та пояснив, що 20 грудня 2017 року був підданий адміністративному стягненню у виді адміністративного арешту строком 5 (діб) за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП, дійсно повторно 21 березня 2017 року, приблизно о 13 годині 30 хвилин знаходячись в магазині № 01283 «Український ритейл» розташованого за адресою: м. Лисичанськ, кв. Центральний, 5А скоїв крадіжку майна, а саме: горілка «Хлібний Дар» 0,7 л. та хліб «Висівковий» 350 гр. ОСОБА_2 провину у вчиненому усвідомив, щиро розкаявся, просив суд призначити покарання у виді адміністративного арешту, оскільки він не працює і штраф, призначений судом сплатити він не має можливості.

Суд, вислухавши пояснення правопорушника, дослідивши матеріали справи, вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 51 КУпАП знайшла своє повне підтвердження у суді: крім визнання своєї провини правопорушником у судовому засіданні, доведена змістом досліджених у судовому засіданні його письмових пояснень (а.с.6), підтверджуються заявою магазину № 01283 «Український ритейл» (а.с.3), поясненнями свідка ОСОБА_3 (а.с.5).

Згідно довідки, наданої УМ № 1283 «Брусниця» вартість викраденого товару станом на 21.03.2017 року становить 80 гривень 91 коп. (а.с.4).

Таким чином, суд вважає, що дії ОСОБА_1 за ознаками ч. 2 ст. 51 КУпАП кваліфіковані правильно, оскільки він повторно протягом року вчинив дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, за яке останнього вже було піддано адміністративному стягненню.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, та майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність: ОСОБА_1 не працює, інвалідом не являється, постановою Лисичанського міського суду від 20.12.2016 року останнього було визнано винним за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком 5 діб, вину визнав та у скоєному щиро розкаявся.

В якості обставин, що згідно зі ст. 34 КУпАП, пом`якшують відповідальність правопорушника, суд визнає повне визнання своєї провини та щире розкаяння винного.

Обставин що згідно зі ст. 35 КУпАП, обтяжують відповідальність правопорушника, суд не вбачає.

На підставі вищевказаного, з урахуванням особи, майнового стану, ступеню вини, наявності обставин, що помякшують відповідальність, відсутності обставин, що обтяжують відповідальність, а також характеру вчиненого ним правопорушення, з урахуванням думки правопорушника ОСОБА_1, який просив призначити покарання у вигляді адміністративного арешту, суд вважає, що ОСОБА_1, слід призначити стягнення у вигляді адміністративного арешту, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Що стосується положень ст.326 КУпАП, якою передбачено, що постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про застосування адміністративного арешту виконується негайно після її винесення, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Частиною 1 ст.294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 1853 цього Кодексу.

Проте, рішенням Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 30 жовтня 2014 року по справі Швидка проти України (Заява № 17888/12), яке, окрім іншого, розглядалося в аспекті можливості оскарження рішення суду по справі про адміністративне правопорушення, яким було призначено стягнення у вигляді адміністративного арешту, і ефективності застосування рішення апеляційного суду, в разі скасування рішення місцевого суду, було визначено таке.

п.44 суд вважає за належне розглянути цю скаргу за статтею 2 Протоколу №7, у якій зазначено таке:

1. Кожен, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, має право на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним або винесеного йому вироку. Здійснення цього права, включаючи підстави, на яких воно може бути здійснене, регулюється законом.

2. Із цього права можуть поширюватися винятки для передбачених законом незначних правопорушень або коли відповідну особу судив у першій інстанції найвищий суд, або коли її було визнано винною і засуджено після оскарження виправдувального вироку.

53. Суд зазначає, що апеляційна скарга заявниці на постанову від 30 серпня 2011 року, подана того ж дня, не зупиняла виконання судового рішення, а накладене стягнення було застосовано невідкладно. Це було зроблено відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким передбачено невідкладне виконання постанови лише, якщо вона стосується позбавлення волі. Якщо б покарання було іншим, рішення суду першої інстанції набрало б законної сили лише за відсутності апеляційної скарги упродовж встановленого законодавством строку або якщо б апеляційний суд залишив його без змін. Проте у цій справі перегляд судом апеляційної інстанції відбувся після того, як заявниця відбула у повному обсязі призначене судом першої інстанції покарання. Суд вважає незрозумілим, як такий перегляд на цій стадії міг ефективно виправити недоліки рішення суду нижчої інстанції.

54. Суд не оминає увагою той факт, що якби апеляційний суд скасував постанову суду першої інстанції, то заявниця могла вимагати на цій підставі виплати їй відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди. Проте такий ретроспективний та виключно компенсаторний засіб юридичного захисту не можна вважати заміною права на перегляд, закріпленого у статті 2 Протоколу №7. Інше рішення суперечитиме усталеному принципові практики Суду, згідно з яким Конвенція покликана гарантувати не якісь теоретичні або ілюзорні права, а права, які є ефективними на практиці (див., mutatis mutandis, вищезазначене рішення у справі Ейрі проти Ірландії (Airey v. Ireland), п. 24, та рішення у справі ОСОБА_8 проти Іспанії (Garciia Manibardo v. Spain), заява № 38695/97, п. 43, ECHR 2000? II).

55. З огляду на вищевикладене Суд констатує, що у цій справі було порушення статті 2 Протоколу №7

Таким чином, з метою недопущення порушення прав і свобод особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та якій обрано захід стягнення у вигляді адміністративного арешту, з урахуванням практики ЕСПЛ, суд вважає, що виконання зазначеної постанови слід допустити через десять днів з дня її винесення.

На підставі вимог ст.ст. 4, 9 Закону України «Про судовий збір», ст. 40-1 КУпАП, судовий збір підлягає стягненню з правопорушника у розмірі 320 (триста двадцять) гривень.

Керуючись ст.ст. 33, 51 ч.2, 221, 283, 284, 289, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Піддати ОСОБА_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 51 КУпАП, адміністративному стягненню у вигляді адміністративного арешту на строк 10 (десяти) діб.

Стягнути з ОСОБА_1, судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) гривень (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код ОКПО отримувача 37993783, банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м.Києві, МФО 820019, р/р 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд.

Виконання зазначеної постанови допустити через десять днів з дня її винесення. В разі оскарження після відповідного рішення апеляційного суду. Негайному виконанню не допускати.

Строк адміністративного арешту відраховувати з моменту затримання.

Суддя: М.М.Старікова