АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 213/1150/17Суддя 1 інстанції Алексєєв О. В.
Номер провадження 33/774/12/К/17Суддя- доповідач Чумак Н. О.
П О С Т А Н О В А

01.06.2017 м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області Чумак Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_2 на постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Обава Мукачівського району Закарпатської області, громадянина України, працюючого водієм в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, -

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_2на користь держави судовий збір у сумі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок, -

за участю:

захисника ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Постановою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_2 26 березня 2017 року о 05-00 годин передав керування автомобілем водію ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, який керував автомобілем Шкода Октавія А5, реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння (прилад «Драгер» №ARHK-0052, 1,98 проміле), чим порушив вимоги п.2.9 «г» ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду від 26 квітня 2017 року скасувати та провадження по справі закрити.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що він не заперечує того, факту, що дійсно передав керування автомобілем ОСОБА_4 Однак, про те, що він знаходився в стані алкогольного сп'яніння, він не знав. Тому, ОСОБА_2 вважає, що не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Крім того, на місці зупинки його транспортного засобу не було свідків, в протоколі про адміністративне правопорушенні записи про свідків також відсутні. дана обставина вказує на те, що вимоги чинного законодавства при проведенні огляду особи водія працівниками патрульної поліції проігноровані. Крім того, на даний час водій ОСОБА_4 не притягнутий до адміністративної відповідальності. А отже, притягнення його до відповідальності за передачу керування транспортним засобом особі у стані алкогольного сп'яніння особі, факт сп'яніння та вина якої не доведені, вважає передчасним та недоцільним. Також, судом було накладено на ОСОБА_2 стягнення за порушення, якого він не вчиняв, у виді позбавлення права керування транспортним засобом і при цьому не враховано характер його роботи. Оскільки, є очевидним, що посада водія передбачає наявність права керувати автомобілем. Позбавивши його даного права, суд фактично позбавив його можливості заробляти на своє існування.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3, що представляє інтереси ОСОБА_2, підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив задовольнити її, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження відносно ОСОБА_2 закрити.

ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, переглянувши відеозапис з нагрудної камери поліцейського з зафіксованим правопорушенням, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, вважаю, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 294 КУпАП перегляд постанов судді проводиться виключно у межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Так, викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУоАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим та повністю узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами.

Даючи оцінку доказам, апеляційний суд приходить до висновку, про правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою поліції.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності.

Як видно з матеріалів справи, вина ОСОБА_2 підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №145792 від 26 березня 2017 року, згідно якого ОСОБА_2 з протоколом був ознайомлений та отримав його копію (а.с.3);

- копією протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №145893 від 26 березня 2017 року, згідно якого ОСОБА_4 26 березня 2017 року о 05-00 годин керував транспортним засобом Шкода, реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. З протоколом ОСОБА_4 був ознайомлений та отримав його копію (а.с.4);

- письмовими поясненнями ОСОБА_2, який підтвердив факт знаходження за кермом належного йому автомобіля водія ОСОБА_4 буд-яких зауважень з приводу того, що він не знав, що ОСОБА_4 знаходився в стані алкогольного сп'яніння ОСОБА_2 в своїх поясненнях не зазначив (а.с.5);

- письмовими поясненнями ОСОБА_4, , який підтвердив, що знаходився за кермом належного ОСОБА_2 автомобіля (а.с.6);

- копією протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №152764 від 26 березня 2017 року, згідно якого ОСОБА_4 26 березня 2017 року о 05-00 годин керував транспортним засобом Шкода, реєстраційний номер НОМЕР_1 не був уважним, щоб стежити за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не урахував дорожньої обстановки і стан транспортного засобу, щоб мати змогу контролювати його рух та безпечно керувати ним, не вжив заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу, допустив виїзд керованого ним автомобілю за ліву межу проїзної частини та скоїв наїзд на перешкоду у вигляді дерева (а.с.7)

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського з зафіксованим правопорушенням, який достатньо повно відображає всі події, що відбулися 26 березня 2017 року за участю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Вказаний відеозапис дає підстави для висновку про те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складений без порушень норм чинного законодавства. Отже вказаний доказ беззаперечно доводить винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.8).

Об'єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених доказів по справі не вбачається.

Протокол про адміністративне правопорушення серії БР №145792 від 26 березня 2017 року, як доказ ніким не спростовувався. Доказів, які спростовують дані протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційному суду не надано.

Що стосується доводів ОСОБА_2, з приводу того, що на момент розгляду в суді першої інстанції протоколу відносно нього, водій ОСОБА_4 не притягнутий до адміністративної відповідальності, а отже, притягнення його до відповідальності за передачу керування транспортним засобом особі у стані алкогольного сп'яніння особі, факт сп'яніння та вина якої не доведені, передчасні та недоцільні, апеляційний суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, оскільки постановами Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 16 травня 2017 року водій ОСОБА_4 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.ст.124, ч.1 130 КУпАП. Згідно вказаних постанов водій ОСОБА_4 свою вину у вчинених правопорушеннях визнав в повному обсязі.

В суді апеляційної інстанції, під час підготовки справи до розгляду, досліджено відеозапис з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 дійсно перебували у нетверезому стані, що спростовує доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 з приводу того, що він не знав, що ОСОБА_4 перебував в стані алкогольного сп'яніння, коли передавав йому право керування транспортним засобом.

Отже, дослідженими в суді апеляційної інстанції доказами встановлено та підтверджено, що ОСОБА_2 дійсно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначені висновки узгоджуються з постановою суду першої інстанції щодо підтвердження факту вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, встановлені фактичні обставини справи відповідають висновкам суду першої інстанції, тому доводи апеляційної скарги щодо не встановлення фактичних обставин не заслуговують на увагу.

Отже, вказані встановлені обставини і докази в їх сукупності, які є належними і допустимими та узгоджуються з положеннями ст.266 КУпАП, підтверджують винність ОСОБА_2 в скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При розгляді справи в апеляційному суді не встановлено, що суддею при розгляді справи були допущені порушення вимог ст.ст.279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, всі обставини, що мають значення для справи, суддя встановив і правильно кваліфікував дії ОСОБА_2, як адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції не встановлено неправильного застосування норм матеріального або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.7, 252, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.О. Чумак