Справа №489/2035/17 10.10.2017
Провадження №33/784/246/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2017 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

судді Куценко О.В.

за участю секретаря Алексишинця М.П.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 травня 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, проживаючого на ІНФОРМАЦІЯ_2; -

-визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік,

в с т а н о в и в :

Згідно постанови судді, водій ОСОБА_1 24 квітня 2017 року о 08.18 год. керував транспортним засобом «KIA SPORTAGE», номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння.

Не погодившись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі на підставі ст. 247 КУпАП.

Вважає постанову суду необґрунтованою і такою, що підлягає апеляційному оскарженню у зв'язку з неповнотою проведеного судового розгляду, а також що при винесенні вказаної постанови суддя порушив його право на справедливий судовий захист, а також порушив принципи верховенства права, законності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, недостатньо аргументовано мотивував своє рішення, ухвалив його на припущеннях, а також допустив неправильність при застосуванні норм права.

Вказує, що не був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, оскільки за адресою, вказаною в протоколі, не проживає, про судове засідання дізнався випадково в день його проведення від сина, у заявленому клопотанні про перенесення розгляду справи для надання часу для підготовки судом відмовлено, чим порушено його право на захист та допущено спрощений підхід до розгляду вказаної справи.

На думку апелянта, розглядаючи справу, суд значно відступив від принципів повноти та об'єктивності судового розгляду, та порушив вимоги п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 за №14.

Зазначає, що суд, відмовивши йому у виклику свідків і патрульних поліцейських, порушив його право на захист, передбачене ст. 6 Європейської конвенції справа «Лучанінова проти України».

Стверджує, що в порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, йому не було запропоновано пройти медичний огляд на стан спяніння на місці зупинки, та свідки, зазначені в протоколі, не бачили відмови від проходження медичного огляду на стан сп'яніння.

Вказує, що виявляв бажання пройти огляд на стан спяніння за допомогою алкотестеру «Драгер» на місці, проте патрульні поліцейські одразу відвезли його до медичного закладу.

Вважає, що цими діями патрульні порушили порядок огляду водія на стан сп'яніння та ст. 266 КУпАП.

Звертає увагу на те, що в протоколі зазначено, що він начебто виявляв ознаки алкогольного сп'яніння у вигляді млявої мови, нестійкої ходи, хоча такі ознаки, відповідно до вищезазначеної інструкції взагалі не відповідають ознакам алкогольного сп'яніння.

Стверджує, що його не відсторонювали від керування транспортним засобом, що, на переконання апелянта, свідчить про те, що патрульні поліцейські бачили, що він був тверезий, та на вказаному автомобілі він самостійно поїхав після вказаної події.

Дослідивши матеріали провадження, вважаю, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суддя суду першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, зясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення, серія БР № 240108, від 24 квітня 2017 року (а.с. 1) , який, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом, 24 квітня 2017 року о 08.18 год. у м. Миколаєві по пр. Героїв України, 9-д, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «KIА SPORTAGE», д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода). Водій ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння в установленому законом порядку на місці зупинки за допомогою алкотестеру «Драгер» відмовився в присутності двох свідків та виявив бажання пройти медичний огляд на стан алкогольного спяніння в установленому законом порядку в закладі охорони здоровя. Водій ОСОБА_1 згідно висновку №595 перебував в стані алкогольного спяніння. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, відповідно до вищезазначеного протоколу, у ОСОБА_1 тимчасово вилучено посвідчення водія АВЭ№618488 та наданий тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом №670747, що спростовує твердження ОСОБА_1 про не вжиття заходів щодо нього працівниками поліції.

При цьому, ОСОБА_1 засвідчив своїм підписом факт отримання ним копії даного протоколу, відповідного тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом.

Вказаний протокол складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Згідно акту огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 2), ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння за допомогою газоаналізатора «Alkotest Drager», що засвідчує його підпис.

Зазначені в протоколі та у вказаному акті обставини узгоджуються з письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, які зазначали, що ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння в установленому законом порядку на місці зупинки та виявив бажання пройти медичний огляд на стан спяніння в медичному закладі. (а.с. 4, 5)

Вказане повністю спростовує твердження ОСОБА_1 про те, що йому не було запропоновано пройти медичний огляд на стан спяніння на місці зупинки, та свідки, зазначені в протоколі, не бачили відмови від проходження медичного огляду на стан сп'яніння, а також про те, що він виявляв бажання пройти огляд на стан спяніння за допомогою алкотестеру «Драгер» на місці, проте патрульні поліцейські одразу відвезли його до медичного закладу.

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №595, складеному о 8 год. 55 хв. 24 квітня 2017 року лікарем-наркологом ОНД (а.с.3), ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного спяніння.

Як вбачається з висновку експерта №13 «ж» від 23 червня 2017 року, при судово-токсикологічному дослідженні крові громадянина ОСОБА_1 виявлено етиловий спирт в крові 1,899 проміле.

Вказані докази свідчать, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, тобто суддя суду першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 щодо його необізнаності про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення, спростовуються матеріалами справи. Так, 04 травня 2017 року ОСОБА_1 на зазначену у протоколі про адміністративне правопорушення адресу направлена повістка про виклик до суду (а.с. 11), копія паспорту, яка додана апелянтом, також підтверджує вірність адреси його реєстрації (а.с. 19 зв), а тому твердження апелянта в цій частині не знайшли свого підтвердження.

Окрім того, як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_1 був присутнім в судовому засіданні суду першої інстанції, надавав пояснення щодо обставин вчиненого ним правопорушення.

Суддя суду першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, зясував обставини, що підлягали зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Істотних порушень норм матеріального і процесуального права, у тому числі, які могли б вплинути на правильність прийнятого рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, а також на відповідність судового розгляду та постанови місцевого суду вимогам КУпАП, ОСОБА_1 обґрунтовано притягнуто до відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Тому підстав для скасування постанови судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 травня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 травня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Миколаївської області ОСОБА_4