ПОСТАНОВА

Іменем України

24.10.2017 р. смт. Мілове

Суддя Міловського районного суду Луганської області Шовкун В.О., розглянувши матеріал, що надійшов від ДВБ Національної поліції України Луганське управління про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого заступником начальника Міловського ВП ГУНП в Луганській області, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: вул. Молодіжна, 26/1 с.м.т. Мілове Міловського району Луганської області, за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До Міловського районного суду Луганської області від Луганського управління ДВБ НП України надійшов протокол відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно протоколу № 000004 від 20.09.2017 року, ОСОБА_1, будучи поліцейським, перебуваючи на посаді заступника начальника Мілвоського ВП ГУНП в Луганській області тобто у відповідності до підпункту «з» пункту 1 с. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-6 КУпАП субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, у порушення ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції» придбавши 17.01.2017 року майно, у вигляді транспортного засобу CHEVROLET NIVA 21230, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, вартість якого згідно договору купівлі-продажу становить 154145, 57 коп., тобто у сумі, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2017 року (80000 грн.), письмово не повідомив про суттєві зміни у майновому стані, у десятиденний строк з моменту придбання такого майна, Національне агентство з питань запобігання корупції, шляхом внесення такої інформації до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч. 2 ст.172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, не визнав та повідомив, що суттєво його майновий стан не змінився, оскільки наприкінці 2016 року він продав свій автомобіль Хюндай Туксон за 126000 грн. і на початку 2017 року придбав більш дешевий CHEVROLET NIVA 21230, 2008 року випуску за 49 тис. гривень. Даний факт підтверджується розпискою від 10.01.2017 року, яку було надано суду для надання оцінки доказам. Куплений автомобіль потребував ремонту (а тому надав суду відповідні документи щодо ремонту авто після його придбання), а тому і ціна була приваблива. Оскільки ціна яку я сплатив за куплений автомобіль, а саме, 49 000 гривень, не перевищила 80000 гривень не вніс в 10-денний строк до декларації. Стосовно договору купівлі-продажу від 17.01.2017 року, який було укладено між ним та його дружиною Анною, яка діяла в інтересах власника автомобіля, повідомив суду про те, що не придав цьому значення, оскільки договір купівлі-продажу фактично продублював вартість оцінки, яку вказав експерт. Експертиза робилися близько 15 хвилин. Фактично такі грошові кошти не сплачувалися. Визнав, що необережно повівся в даній ситуації, оскільки не придав значенню вартості автомобіля, яка була вказана в договорі купівлі-продажу від 17.01.2017 року. Жодного умислу на приховання свого майнового стану не бажав та не вчиняв.

Представник ОСОБА_1 адвокат - ОСОБА_2 у судовому засіданні повністю підтримав доводи свого довірителя, просив суд звернути увагу на той факт, що у ОСОБА_1 не було умислу на приховання свого майнового стану, а тому відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Враховуючи вищезазначені обставини адвокат ОСОБА_2 просив суд закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст.172-6 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Під час судового засідання прокурор Надрага Д.О. надав пояснення про те, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності наявний склад адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, у звязку з чим він просить накласти на правопорушника адміністративне стягнення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, суд приходить до наступних висновків.

Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У цьому аспекті слід зауважити, що рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обовязків осіб, національні органи зобовязані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд зазначає, що згідно ч. 2 ст. 172-6 КУпАП відповідальність настає у разі неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, визначається лише умисною формою вини, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

При цьому діяння, передбачені ст. 172-6 КУпАП, є діяннями з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки умисно.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність субєктивної сторони даного правопорушення.

З врахуванням положень ст. 1 Закону № 1700-VII, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобовязана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети. А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на несвоєчасне подання такого повідомлення.

Як встановлено із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, особа яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 надав суду оригінал розписку від 10.01.2017 року, згідно якої було придбано автомобіль CHEVROLET NIVA за 49 тис. гривень, що ніяким чином не перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2017 року (80000 грн.). Однак, не придав уваги тому, що при переоформленні автомобіля, оцінка експертної установи була вказана 154 тис. гривень.

Суд приймає до уваги той факт, що до укладення договору купівлі-продажу вказаного вище автомобіля проводилися ремонтні роботи, що підтверджується наданою у судовому засіданні накладною від 12.01.2017 року. Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_1 повідомляв суд про те, що частина ремонтних робіт проводилася у приватних осіб у м. Києві. Фактично, якщо б ремонтні роботи не були проведені в Києві, то автомобіль не проїхав би 1000 км до місця призначення.

Крім того, суд приймає до уваги той факт, що власник автомобіля відмовилась давати пояснення по справі (а.с. 15), тобто не було зясовано по справі всі обставини справи, оскільки власник автомобіля CHEVROLET NIVA могла підтвердити, або спростувати пояснення ОСОБА_1 стосовно вартості придбаного автомобіля.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 умислу на вчинення вказаного адміністративного правопорушення.

Не здобуто таких доказів і під час судового розгляду зазначеної справи.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В матеріалах адміністративної справи відсутні докази, які б підтверджували наявність в діях особи умислу на порушення вимог фінансового контролю. Крім цього, відсутні відомості про наявність в діях особи корупційного інтересу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-6 КУпАП.

Таким чином, оскільки в діях ОСОБА_1 вбачається неповідомлення про зміни у його майновому стані, але з причин необережності, тому суд приходить до висновку про відсутність в діях останнього субєктивної сторони, а відповідно і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 245,247,251,252,268,283,284,294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Луганської області особами визначеними ч. 2 ст. 294 КУпАП, з моменту її постановлення через Міловський районний суд Луганської області.

Суддя: