БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1518/17
Провадження № 3/497/449/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2017 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області, у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря судового засідання Ковтун О.І.,

особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1,

особи, яка склала протокол ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград адміністративні матеріали відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, болгарина за національністю, військового пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії КМ № 256059 виданий 06.07.2004 року Болградським РВ УМВС України в Одеській області,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст.173-2 ч.1, 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 493062, складеного 06.10.2017 року дільничним інспектором поліції Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_1, 06.10.2017 року о 13 годині у своєму домоволодінні за адресою: Одеська область, м. Болград, вул. Малевінського, №127, виражався нецензурною лайкою на адресу співмешканки ОСОБА_4, чим своїми діями вчинив психологічне насильство в сім'ї.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 493063, складеного 06.10.2017 року тим же дільничним інспектором поліції Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 слідує, що ОСОБА_1, 06.10.2017 року о 15 годині в м. Болград Одеської області по вул. Малевінського, біля будинку № 127, висловлювався нецензурною лайкою на адресу гр. ОСОБА_5, чим своїми діями порушив громадський порядок і спокій громадян, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Особа, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував усі обставини, викладені в названих протоколах, стверджуючи що жодних правопорушень не вчиняв, з гр. ОСОБА_4 не сварився, а тим паче не висловлювався на адресу ОСОБА_5 нецензурною лайкою.

При цьому пояснив послідовність своїх дій протягом дня, так 06.10.2017 року о 08:45 годині він через банкомат «Ощадбанку» отримав пенсію, після чого пішов на ринок за продуктами харчування. Прийшов з ринку до дому приблизно о 09:30 10:00 годині. В цей час, ОСОБА_4 почала вимагати від нього грошові кошти, на що він їй відповів відмовою, та пішов з дому. Виходячи з будинку, він зітнувся з ОСОБА_5, сином ОСОБА_4, та на його питання, що відбувається, пояснив, щоб він запитав у своєї матері. Потім він поїхав до своїх друзів в с. Табаки, де перебував до вечора. Йому на телефон декілька разів телефонував інспектор поліції ОСОБА_3, з яким він погодився зустрітися, та після 18:00 години прийшов до Болградського відділу поліції.

Саме у відділі поліції, ОСОБА_3 вислухав його особисті пояснення, та склав протокол. Але даний протокол йому не було зачитано, а сам він прочитати не міг, оскільки має вади зору, лише проставив підпис. Пояснення аналогічні сьогоднішнім він надавав 06.10.2017 року і поліцейському ОСОБА_3.

Також підтвердив, що ОСОБА_4 є його колишньою дружиною, з якою вони розлучені дуже тривалий час. Проживають в будинку за однією адресою, облаштовують на даний час два окремі входи, задля остаточного відокремлення. Спільного господарства не ведуть, разом не проживають, не являються сімєю. Відносини між ними склалися неприязнені.

Особа, яка склала протокол пояснив, що він отримав дзвінок про необхідність зявитися за адресою: м. Болград, вул. Малевінського, № 127. За вказаною адресу він прийшов приблизно о 17:00 годині. Зайшовши в дане домоволодіння гр. ОСОБА_4 почала скаржитись на неправомірні дії свого колишнього чоловіка ОСОБА_1, який будучи в стані алкогольного спяніння не контролює свої дії та вчинки, б'є її та виганяє з будинку, виражається постійно на її адресу нецензурною лайкою. Стверджував, що розглянувши дані матеріали, здійснив допит ОСОБА_5 та ОСОБА_4, та виявивши, що образливі вислови були зі сторони ОСОБА_1 і на адресу ОСОБА_5 склав протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.ст.173 та 173-2 ч.1 КУпАП. Самого ОСОБА_1 він опитував у відділенні поліції в той же день, куди останній прибув на його прохання після 18:00 години вечора.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1, відносно якого складено протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка склала протокол ОСОБА_3, суд вважає, що провадження у даній справі слід закрити з наступних підстав.

Положеннями статті 278 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частиною 1 ст. 256 КУпАП встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, імя, по-батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення правопорушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи, за вчинення насильства в сім'ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого.

Однак, з дослідженого змісту протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 ч.1 КУпАП вбачається, що фабула правопорушення, нібито вчиненого ОСОБА_1, не має нічого спільного з диспозицією названої статті.

Згідно диспозиції даної статті суб'єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини і передбачає наявність прямого умислу правопорушника на спричинення страждань потерпілій стороні.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про попередження насильства в сімї», членами сім'ї є особи, які перебувають у шлюбі; проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою; їхні діти; особи, які перебувають під опікою чи піклуванням; є родичами прямої або непрямої лінії споріднення за умови спільного проживання.

Цією статтею також визначено, що насильство в сім'ї-будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім'ї по відношенню до іншого члена сім'ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім'ї, як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров'ю; психологічне насильство в сім'ї - насильство, пов'язане з дією одного члена сім'ї на психіку іншого члена сім'ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров'ю.

Членами сім'ї є особи, які проживають разом і (або) об'єднанні законними правами чи обов'язками щодо утримання один одного.

Судовим розглядом встановлено, що колишня дружина ОСОБА_4 не є членом сім'ї ОСОБА_1, вони не перебувають у фактичних шлюбних відносинах, шлюб між ними розірваний.

Як ОСОБА_1, так і ОСОБА_4 (будучи допитаю у якості свідка) підтвердили однозначно що вони не проживають однією сімю, не мають нічого спільного, та навіть не повязані спільним побутом.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано копію Протоколу прийняття заяви ОСОБА_4 про вчинене кримінальне правопорушення, копії пояснень заявниці ОСОБА_4, та особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1, копію паспорту цієї особи, та висновок Ст. ДОП Болградського ВП ОСОБА_3.

Суд звертає увагу, що надані копії не можуть бути належними і допустимими доказами, оскільки фактично не є документами, а тому не можуть бути покладені в основу доведенності вини правопорушника.

Тобто, окрім пояснень ОСОБА_4, яка є заявником, а відтак і заінтересованої особою будь-яких інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 суду не надано.

В протоколі відсутнє посилання на будь-яких свідків.

В графі «Потерпілий» зазначено «ОСОБА_1 Ларіса Васільєвна, м.Болград, вул.Малевінського, 127», однак присутній інспектор поліції жодних пояснень з цього приводу не надав: хто ця особа, і яке відношення вона має до даного факту правопорушення.

При цьому в протоколі не зазначені відомості щодо наявності фізичного, психологічного та економічного насильства по відношенню до заявника, чи потерпілої особи із врахуванням вимог ст.1 Закону України «Про попередження насильства в сім'ї».

Також в матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази про те, що під час конфлікту ОСОБА_1 діяв з умислом саме на завдання шкоди психічному чи фізичному здоров'ю своєї колишньої дружини.

З огляду на встановлені обставини, не підтверджується факт вчинення ОСОБА_1 насильства в сімї, вчинення сварки між останнім та ОСОБА_4 не охоплюється приписами ч.1 ст.173-2 КУпАП та вимогами Закону України «Про попередження насильства в сімї».

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно приписів ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин наявні у справі копії документів не підтверджують вчинення ОСОБА_1 насильства в сімї, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Адміністративним правопорушенням, передбаченим ст. 173 КУпАП, є дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

З об'єктивної сторони хуліганство, незалежно від виду відповідальності (адміністративної чи кримінальної), характеризується порушенням громадського порядку.

Субєктом адміністративної відповідальності за дрібне хуліганство є фізична осудна особа, яка на момент вчинення правопорушення досягла 16-річного віку.

Субєктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Умисний прояв винним явної неповаги до оточуючих - головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки хулігана.

За відсутності такого мотиву не може бути дрібного хуліганства.

Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Зі змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_1 своїми діями порушив громадський порядок та спокій громадян, проте в чому виражалося порушення громадського порядку, і спокій яких громадян був порушений в протоколі не відображено.

Аналогічно як до попереднього протоколу, так і до цього додано копію виписки з ЖЕО № 2832, пояснення заявника ОСОБА_5, копія пояснень ОСОБА_6, копія його паспорту, висновок Ст.ДОП Болградського ВП ОСОБА_3

Інших доказів матеріали адміністративного провадження не містять.

В даному випадку наявність самого по собі процесуального документу - протоколу про адміністративне правопорушення, складеного без врахування всієї сукупності доказів, не вказує на вчинення правопорушення з боку ОСОБА_1

Законом України від 22.09.2005 року, № 2899-IV в статті 1 дано визначення термінів, так громадське місце - частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під'їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Таким чином, громадський порядок це система суспільних відносин, які складаються і розвиваються в громадських місцях під впливом правових та соціальних норм, спрямованих на забезпечення нормального функціонування установ, організацій, громадських об'єднань, праці й відпочинку громадян, повагу до їх честі, людської гідності та громадської моралі.

Ст.ДОП Болградського ВП ОСОБА_3, а ні в протоколі, а ні в судовому засіданні не доведено, неправомірних дій ОСОБА_1, які спричинили порушення громадського порядку, не було доведено, що ОСОБА_1 було висловлено неповагу до суспільства або прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві в цілому.

Суд оцінюючи надані матеріали керується положення ч. 3 ст. 62 Конституції України.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «ОСОБА_2 де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обовязковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

З огляду на викладене, за відсутності інших обєктивних джерел фактичних даних про обставини, що підлягають доказуванню в цій справі, дані, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Таким чином, оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, що має суттєве значення для вирішення справи по суті, та унеможливлює винесення постанови про визнання правопорушника винним.

Відповідно до положення ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

З урахування вищенаведеного, згідно ст.247 п.1 КУпАП, провадження по справі належить закрити, якщо судом встановлено, що в діях особи у відношенні якої, складено протокол про адміністративні правопорушення, відсутні склад та подія адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження по даній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності належить закрити, в звязку з відсутністю в її діях складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.173, 173-2 ч.1, 245, 247 п.1, 251, 252, 254, 256, 280, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст.173 та 173-2 ч.1 КУпАП - закрити, в звязку з відсутністю в її діях складу та події адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Суддя: ____________ С.В. Кодінцева