АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/2080/2017 Постанова винесена суддею Андрейчук Т.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 24 липня 2017 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, маючого на утриманні доньку, 2015 р.н., працюючого спеціалістом по роботі з клієнтами в ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень», проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

та

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця с. Хаєнки Ічнянського району Чернігівськоїобласті, громадянина України, приватного підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 24 липня 2017 рокуОСОБА_2 та ОСОБА_4 кожного визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на кожного з них накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 судовий збір в дохід держави у розмірі по 320 грн. з кожного.

Згідно з постановою суду, 10 червня 2017 року о 10 год. 50 хв. на Московському мосту (електроопора 34) в м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_2, який зупинився попереду, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п. 12.1, 13.1 ПДР України.

10 червня 2017 року о 10 год. 50 хв. на Московському мосту (електроопора 34) в м. Києві ОСОБА_4, керуючи автомобілем «KIA», державний номерний знак НОМЕР_3, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1, який зупинився попереду, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п. 12.1, 13.1 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях і ОСОБА_2, і ОСОБА_4 наявний склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, не погоджуючись з висновками суду стосовно наявності в його діях вини у вчиненні адміністративного правопорушення, вважаючи постанову суду необґрунтованою та прийнятою всупереч нормам матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі відносно нього за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що суд безпідставно не взяв до уваги факти, відображені в його поясненнях, відібраних працівниками поліції після ДТП, що виключають його вину у скоєні адміністративного правопорушення, та згідно яких, він рухався в транспортному потоку зі швидкістю дозволеною правилами дорожнього руху, а саме - 70 км/год., дотримуючись дистанції, а автомобіль, який рухався попереду, не врахував умови дорожньої обстановки і раптово зупинився, внаслідок чого він не мав об'єктивної можливості уникнути з ним зіткненням. До того ж, особливості місця події (ліва смуга Московського мосту в м. Києві) не дозволяли різко об'їхати автомобіль, що зупинився, оскільки з одного боку - активний автомобільний потік, а з іншого - парапети (загородження) технічної споруди - мосту.

Крім того, ним в судовому засіданні суду першої інстанції було заявлено клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи, проте, суд на таке клопотання жодним чином не відреагував та не зазначив про мотиви його відхилення в прийнятій постанові, а тому, для всебічного та повного з'ясування усіх обставин справи та подальшого встановлення наявності або відсутності з боку водія автомобіля Тойота, який рухався попереду його автомобіля, порушень правил дорожнього руху, що спричинили виникнення дорожньо-транспортної пригоди, вважає за необхідне провести судову автотехнічну експертизу на вирішення якої поставити такі питання: з якою швидкістю рухались учасники ДТП; який характер, причини та інші особливості зупинки автомобіля Тойота; чи мав можливість ОСОБА_2, який керував автомобілем Фольксваген, уникнути зіткнення з автомобілем, що рухався попереду.

Також зазначає, що матеріали дорожньо-транспортної пригоди, що сталась, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, протокол місця огляду ДТП та схема ДТП, не можуть слугувати доказом підтвердження саме його вини, оскільки в них працівник поліції не врахував фактичні обставини справи, що мають значення для її розгляду, а зазначення працівником поліції в протоколі про адміністративне правопорушення інформації про факт наявності ознак адміністративного правопорушення з його боку, без підтвердження його належними доказами, не може братись до уваги.

Таким чином, на думку апелянта, суддя суду першої інстанції не навів доказів щодо обґрунтованості, безсторонності, добросовісності, розсудливості складеного протоколу про адміністративне правопорушення і мотивів відхилення клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, не погоджуючись з постановою суду, просить її змінити в частині притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_4 за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що ОСОБА_4, вважаючи опис події, зафіксованої в протоколі, неповним, вніс до протоколу пояснення, а саме, що його зіткнення з автомобілем Volkswagen відбулося після зіткнення останнього з попереднім автомобілем TOYOTA, що підтверджується також схемою місця події.

Тому до даної дорожньо-транспортної пригоди, призвела неуважність, не дотримання безпечного інтервалу та різке гальмування саме водія автомобіля TOYOTA, чим він змусив різко гальмувати водіїв транспортних засобів Volkswagen та КІА, що рухались за ним.

Окрім цього, водій автомобіля Volkswagen, також, здійснюючи аварійне гальмування не ввімкнув аварійну сигналізацію, в порушення п. 9.9.а ПДР України, тому ОСОБА_4 не мав технічної можливості уникнути даної ДТП.

Також зазначає, що водій автомобіля Volkswagen ОСОБА_2 має проблеми із зором, носить окуляри та при ознайомленні та підписанні документів (пояснень, протоколу) останній дуже близько підносив їх до очей, щоб прочитати, що, на думку апелянта, стало причиною його пізньої реакції на дорожню обстановку, внаслідок чого останній занадто пізно загальмував, про що свідчить ступінь пошкоджень передньої частини автомобіля Volkswagen, що й позбавило ОСОБА_4 можливості уникнути зіткнення з автомобілем ОСОБА_2

А, тому, в діях водія ОСОБА_4 невідповідностей вимогам п.п. 12.1, 13.1 ПДР України з технічної точки зору не вбачається.

Окрім того, ОСОБА_4 винним себе не вважає, оскільки рухався прямо та не здійснював жодних маневрів, та не перевищив швидкості.

Таким чином, на думку апелянта, оскаржуваною постановою, суд першої інстанції безпідставно визнав ОСОБА_4 винним в правопорушенні, передбаченого 124 КУпАП, та застосував до нього адміністративне стягнення у виді штрафу, оскільки з матеріалів справи, дійсних обставин, що виникли при вчиненні ДТП, вказаними водіями в своїх письмових поясненнях, вбачається, в діях ОСОБА_4 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти апеляційної скарги захисника ОСОБА_3, а також захисника ОСОБА_3, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти апеляційної скарги ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційних скарг, вважаю, що апеляційні скарги ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3 не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Всупереч тверджень апелянтів, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були дотримані.

Як убачається з провадження у справі про адміністративне правопорушення та постанови, суддя місцевого суду при розгляді даної справи дослідив її матеріали, проаналізував у постанові докази у справі, з'ясував обставини, які вказують на порушення правил дорожнього руху ОСОБА_2 та ОСОБА_4, надав їм об'єктивну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях і ОСОБА_2, і ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому судове рішення є належно обґрунтованим та відповідає вимогам діючого законодавства.

При цьому, висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у порушенні кожним з них п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, а саме - про не обрання кожним з них під час керування 10 червня 2017 року о 10 год. 50 хв. на Московському мосту (електроопора 34) в м. Києві автомобілями «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1, та «KIA», державний номерний знак НОМЕР_3, відповідно, безпечної швидкості руху та не дотримання безпечної дистанції, що призвело до зіткнення автомобіля «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1, з автомобілем «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_2, та автомобіля «KIA», державний номерний знак НОМЕР_3, з автомобілем «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1, та отриманням внаслідок цього транспортними засобами механічних пошкоджень, відповідає фактичним обставинам події та підтверджується доказами у справі.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколах про адміністративні правопорушення, які, складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАПта підписано ОСОБА_2 та ОСОБА_4 без будь-яких зауважень; у схемі дорожньо-транспортної пригоди, яка була підписана відповідною посадовою особою та учасниками пригоди без будь-яких заперечень, в якій відображені необхідні й достатні відомості щодо організації дорожнього руху на Московському мосту в м. Києві, а також дані щодо розташування транспортних засобів після зіткнення, характеру і локалізації механічних пошкоджень автомобілів, а також у поясненнях учасників дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо обставин події.

Водночас, доводи ОСОБА_2 про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася саме з вини водіїв автомобілів Тойота та КІА, оскільки автомобіль Тойота, рухаючись попереду нього та не включаючи аварійної зупинки, різко загальмував, у зв'язку з чим він також почав різко гальмувати, щоб уникнути зіткнення з автомобілем Тойота, однак, автомобіль КІА, який рухався позаду нього, не дотримавшись дистанції, вдарив його автомобіль, від чого він в'їхав в автомобіль Тойота, а також доводи захисника ОСОБА_3 про те, що причиною зіткнення автомобілів було саме порушення ПДР водіями автомобіля Тойота, який різко загальмував, та автомобіля Фольксваген, який різко зупинився, зіткнувшись з автомобілем Тойота, при цьому ОСОБА_4 зробив все можливе щоб уникнути ДТП, оскільки, побачивши, що попереду нього автомобіль Фольксваген різко зупинився, також почав гальмувати, але зіткнення уникнути не вдалося, повністю спростовуються зібраними у справі доказами.

При цьому, сам ОСОБА_2 в апеляційній скарзі та поясненнях, наданих одразу після дорожньо-транспортної пригоди, та в суді апеляційної інстанції, не оспорюючи факту дорожньо-транспортної пригоди за його участю з автомобілями Тойота та КІА, вказує на те, що відстань між його автомобілем та автомобілем Тойота була приблизно 10-12 метрів, однак він вчасно не загальмував, оскільки не встиг зреагувати на різке гальмування автомобіля Тойота, у якого не була включена аварійна зупинка, але якби його ззаду не вдарив автомобіль КІА, він би не допустив зіткнення з автомобілем Тойота, а за поясненнями водія ОСОБА_4, автомобіль Фольксваген почав різко гальмувати, а потім зіткнувся з автомобілем Тойота, від чого його трохи відкинуло назад, він також почав щосили тиснути на гальма, але зіткнення з автомобілем Фольксваген уникнути не вдалося.

За поясненнями ж ОСОБА_5, він здійснив гальмування внаслідок того, що автомобіль КІА, який рухався попереду нього, виконав різке аварійне гальмування через те, що в автомобілі, який рухався попереду нього, лопнуло колесо, що він вчасно помітив та почав пригальмовувати до зупинки автомобіля, та в цей час відчув удар в задню частину автомобіля від автомобіля Фольксваген, водій якого пояснив, що не помітив ситуації, що трапилась на дорозі.

Таким чином, за поясненнями ОСОБА_5 його гальмування автомобілем було не різким, а поступовим, і до то ж було об'єктивною необхідністю, зумовленою виникшою дорожньою ситуацією, що об'єктивно не міг не помітити ОСОБА_2, якби проявив уважність до дорожньої обстановки, що стосується в даному випадку і водія ОСОБА_4, котрий рухався позаду автомобіля Фольксваген під керуванням ОСОБА_2

Також дані схеми дорожньо-транспортної пригоди щодо розташування транспортних засобів після зіткнення, характер та локалізація пошкоджень, які мали автомобілі після дорожньо-транспортної пригоди та які зазначені в схемі дорожньо-транспортної пригоди, в сукупності з поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди, свідчать про недотримання водіями ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вимог п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, і в залежності від них повинен дотримувати безпечної дистанції.

При цьому слід вказати, що дотримання положень пунктів 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху полягає в тому, що водій постійно перебуває в контакті з елементами середовища руху, які у процесі руху постійно змінюються, змушуючи водія постійно приймати рішення щодо вибору безпечної швидкості руху в конкретних умовах, а вибрана дистанція повинна забезпечити можливість безпечної зупинки транспортного засобу у випадку, якщо водій переднього транспортного засобу застосував екстрене гальмування, чого не було дотримано з огляду на пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Тобто, обрана ОСОБА_2 та ОСОБА_4 швидкість, навіть в межах дозволеної, не була безпечною, оскільки при її виборі ними не було враховано ні дорожню обстановку, ні стан проїзної частини, аби безпечно керувати транспортними засобами, що призвело до недотримання ними безпечної дистанції, та як наслідок до зіткнення транспортних засобів.

Тому твердження ОСОБА_2 про те, що зіткнення сталося внаслідок того, що автомобіль Тойота різко загальмував, аавтомобіль КІА, не дотримавшись дистанції, вдарив його автомобіль ззаду, від чого він в'їхав в автомобіль Тойота, а також захисника ОСОБА_3 про те, що причиною зіткнення автомобілів було саме порушення ПДР водіями автомобіля Тойота, який різко загальмував, та автомобіля Фольксваген, який різко зупинився, зіткнувшись з автомобілем Тойота, не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини нічим не підтверджені, а до того ж такі дії водія автомобіля Тойота не перебувають в причинно-наслідковому зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, тому що остання зумовлена виключно одноосібними діями водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_4, котрі недотрималися вимог Правил дорожнього руху, які зобов'язують їх при здійсненні руху дотримуватись безпечної дистанції.

Отже, сукупністю досліджених судом доказів спростовуються доводи апеляційних скарг ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3 щодо механізму дорожньо-транспортної пригоди та про невинуватість ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди.

З огляду на достатність в матеріалах справи доказів вини, як ОСОБА_2, так і ОСОБА_4, в порушенні вимог правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, підстав для проведення по справі судової автотехнічної експертизи не вбачається, а відтак, були відсутні підстави і у судді суду першої інстанції для призначення відповідної експертизи за клопотанням ОСОБА_2

Таким чином, висновок в протоколах про адміністративні правопорушення і в постанові судді про порушення ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вимог правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто про вчинення ними правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події, а протилежні цьому доводи апеляційних скарг ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3, як і доводи про невинуватість ОСОБА_2 та ОСОБА_4, та про порушення водієм автомобіля Тойота вимог правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення транспортних засобів, не заслуговують на увагу.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень з кожного, яке передбачено санкцією ст. 124 КУпАП, суддя дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, і обґрунтовано визначив вид та розмір адміністративного стягнення, виходячи з конкретних обставин справи та характеру вчиненого правопорушення.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційні скарги ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 24 липня 2017 року, якою ОСОБА_2 та ОСОБА_4 кожного визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на кожного з них накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень, - залишити без зміни, а апеляційні скарги ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва ГорбІ.М.