Справа 573/1842/17
Номер провадження 3/573/517/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Свиргуненко Ю. М.

з участю секретаря: Федорченко Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля матеріали, які надійшли із Білопільського ВП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

19 серпня 2017 року о 20 годині 15 хвилини в м. Ворожба Білопільського району по вул. Слобідській водій ОСОБА_1 керував мопедом NEW HUSSAR б/н в стані алкогольного спяніння. Після продуття газоаналізатора алкотестера 6810 «Драгер» позитивна проба 0,98 проміле. Від керування транспортного засобу відсторонений.

Своїми вищевказаними протиправними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 А ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

У судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе не визнав, суду зазначив, що 19 серпня 2017 року приблизно о 20 годині разом зі своїм товаришем стояв за першим Ворожбянським переїздом, в районі кавярні «Фламінго», пив пиво та обговорював покупку мопеду. Наміру їхати далі не мав, хотів залишити транспортний засіб у товариша, що проживає поруч. В цей час до них підїхав автомобіль булого кольору. З нього вийшов чоловік, який не представився та запропонував йому вирішити питання, що він розцінив як вимагання грошей. Після того як він відмовився, інспектор поліції зупинив понятих, дав йому продути алкотестер, після чого із застосуванням психічного тиску склав протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не зважаючи на те, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав, вина останнього знайшла своє підтвердження в судовому засіданні достатньою сукупністю належних і допустимих доказів.

Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 повідомив, що 19 серпня 2017 року близько 20 години разом зі своєю дружиною їхав на власному автомобілі у м. Ворожба. За залізничним переїздом їх зупинили працівниками поліції, які запросили їх бути присутніми в якості свідків під час продуття ОСОБА_1 драгеру на визначення стану його спяніння. За результатами продуття драгера рівень алкоголю в організмі останнього склав 0,98 проміле. Після цього поліцейським було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того, працівник поліції ОСОБА_3, будучи допитаним у судовому засіданні в якості свідка зазначив, що 19 серпня 2017 року ніс службу та повертаючись із м. Буринь до м. Суми на службовому автомобілі, перед переїздом у м. Ворожба, побачив чоловіка, який їхав на мопеді без шолому та різко маневрував. Зупинивши останнього, запропонував пройти тест на визначення стану алкогольного спяніння, на що він агресивно відреагував, але у присутності свідків продув драгер. За результатами продуття стан спяніння становив 0,98 проміле. Після цього, він склав відносно ОСОБА_1 два адміністративні протоколи за ч. 1 ст. 130 та ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується також дослідженими судом письмовими доказами, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №523009 від 19 серпня 2017 року, який за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів та результатом тесту, згідно з якими у ОСОБА_1 виявлена позитивна проба алкоголю 0,98 проміле, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4, у відповідності з якими остання була присутня в якості свідка під час продуття ОСОБА_1 драгеру, результат якого склав 0,98 проміле.

Досліджені судом докази є належними та допустимими і не викликають сумнівів у їх законності та достовірності.

Разом з тим, доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував мопедом у стані алкогольного спяніння, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. З огляду на встановлені фактичні обставини, суд розцінює дану позицію особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, як спосіб захисту від адміністративної відповідальності. Крім того, суд враховує, що останній, намагаючись уникнути адміністративної відповідальності, зловживаючи своїми правами та будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, протягом двох разів не зявлявся у судові засідання без повідомлення причин.

Відповідно до ст. 245 КУпАП основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із Законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пункт 2.9 «а» ПДР України забороняє водію керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин, деяких лікарських препаратів, тощо, що знижують реакцію і увагу водія.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об'єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

В силу ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Частина 2 статті 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України, ст. 33 КУпАП свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Таким чином, при визначенні виду та міри стягнення суд на підставі ст. 33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого правопорушення та особу ОСОБА_1, його ставлення до скоєного, приходить до висновку, що стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами є таким, що буде сприяти запобіганню вчиненню останнім нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП стягненню з ОСОБА_1 на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 320 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 40-1, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі частини 2 статті 308 КУ ПАП у разі несплати ОСОБА_1 штрафу протягом 15 днів, з метою примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу в сумі 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 320 (триста двадцять) гривень.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Термін предявлення постанови до виконання 3 місяці.

Суддя: