Справа № 206/4500/17
Провадження № 3/206/1588/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року суддя Самарського районного суду міста Дніпропетровська Маштак К.С., в залі суду в м. Дніпро, розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, тимчасово не працюючого, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

18.08.2017 о 01 год. 10 хв. в м. Дніпро по вул. Кольська 17, водій ОСОБА_1 керував т/з Daewoo Lanos, д.н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння. Огляд на стан сп'яніння проводився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків із застосуванням приладу ДРАГЕР ARHK 0528. Тест позитивний 0.42 проміле. Тест 6820. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

05.09.2017 від ОСОБА_1 до канцелярії суду надійшла заява на ім`я Голови Самарського районного суду м. Дніпро з проханням направити складений відносно нього адміністративний протокол БР 101447 на адресу Жовтневого районного суду м. Дніпро, так як на даний час мешкає на ж/м Сокіл-1АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Виходячи з встановлених судом обставин та положень ч. 1, 2 ст. 276 КУпАП клопотання про направлення справи про адміністративного правопорушення у відношенні ОСОБА_1 до іншого суду не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Справи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП можуть, а не мають розглядатись за місцем проживання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Доводи щодо того, що особа не має змоги приймати участь та надавати докази в даному суді не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та суд розцінює їх лише як спробу уникнути відповідальності, та затягнути судовий розгляд з метою спливу строків притягнення до адміністративної відповідальності, враховуючи також ту обставину, що подати дане клопотання до Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 зміг особисто.

Крім того, такого суду, як Жовтневий районний суд м. Дніпро взагалі не існує в Україні.

Також, 20.09.2017 ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, заяву не підтримав, зловживаючи своїм правом на участь у розгляді справи, оскільки достовірно знав, що відносно нього складено протокол, який направлений до суду, в суд не зявився. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду він не направляв. Тому, на підставі ст. 268 КУпАП, суддя вирішив розглядати справу без участі ОСОБА_1, оскільки він був належним чином повідомлений про розгляд справи, що підтверджується підписом у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, оголошення про розгляд справ містяться на офіційному веб-сайті судової влади, що дає особі можливість дізнатися про стан судового провадження.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаною про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, про те, що розгляд адміністративної справи відбудеться 20.09.2017 року, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу, тому суддя вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тим більше, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов'язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобовязанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Правилами дорожнього руху України заборонено керувати транспортним засобом в стані алкогольного спяніння (п. 2.9а). Ці вимоги Правил ОСОБА_1 порушив.

Дії ОСОБА_1 кваліфікуються вірно за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Винність у вчиненні адміністративного правопорушення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується наступними доказами.

Протоколом про адміністративне правопорушення БР № 101447 від 18.08.2017, з якого вбачається, що ОСОБА_1 керував т/з Daewoo Lanos, д.н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння. Огляд на стан сп'яніння проводився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків із застосуванням приладу ДРАГЕР ARHK 0528. Тест позитивний 0.42 промілей.

Актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що ОСОБА_1 в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пройшов тест на стан алкогольного спяніння, який показав позитивний результат 0,42 ‰. З результатами був згоден.

Письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, з яких вбачається, що вони були запрошені в якості свідків при складенні протоколу за ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1. В їхній присутності ОСОБА_1 погодився в установленому законом порядку пройти перевірку для визначення стану спяніння за допомогою приладу «Драгер». Про що вони засвідчили підписом у протоколі БР 101447. Результат склав 0,42 ‰.

Відеоматеріалами з нагрудних відеореєстраторів співробітників Управління патрульної поліції в м. Дніпрі, з яких вбачається, що ОСОБА_1 пройшов в установленому законом порядку в присутності двох свідків тест на стан алкогольного спяніння за допомогою приладу Драгер та при складанні протоколу не вказував жодних відомостей щодо його проживання на ж/м Сокіл-1, 5/55.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, зокрема, винуватість водія поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеоматеріалами з нагрудних відеореєстраторів співробітників Управління патрульної поліції в м. Дніпрі та іншими матеріалами в їх сукупності.

Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об'єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей вважаю вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведеною повністю.

За загальними правилами накладення стягнення за адміністративне правопорушення, встановленими ст. 33 КУпАП стягнення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України (ч. 1 ст. 33 КУпАП). При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Враховуючи, що санкція ч. 1 статті 130 КУпАП передбачає безальтернативне покарання, вважаю необхідним призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням обставин справи та особи правопорушника, вважаю за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) Постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується, особою, на яку покладено таке стягнення в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме, 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33-35, 130, 221, 245, 276-280, 283-287 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200,00 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 320,00 грн.

Штраф має бути сплачений не пізніше, як через п'ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення. Строк пред'явлення постанови до виконання 3 місяці.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя К.С. Маштак