Єдиний унікальний номер 722/190/17
Номер провадження 3/719/69/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року м.Новодністровськ

Суддя Новодністровського міського суду Чернівецької області Цицак В.Л., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Сколівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою Чернівецька область, мікрорайон «Діброва»АДРЕСА_1, громадянина України, за ч.2 ст.123 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

06 червня 2017 року до Новодністровського міського суду Чернівецької області повторно надійшла справа №722/190/17 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.123 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №139113/64, складеного 07.02.2017р. інспектором СРПП №4 Сколівського ВП ОСОБА_2, ОСОБА_1 07 лютого 2017року о 17 год. 50 хв. в с.Тухля, Сколівського району, керуючи транспортним засобом Volkswagen, державний номер НОМЕР_1, розпочав рух на заборонений сигнал світлофора. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п. 20.5 (в) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р., із змінами та доповненнями, за що передбачена відповідальність згідно ч. 2 ст. 123 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 540.

За таких обставин вважаю за можливе провести розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Проаналізувавши зміст ст.ст. 7, 254, 268, 279 КУпАП приходжу до висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення, як підстава для притягнення особи до відповідальності та один із засобів доказування, повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

За змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Під час розгляду даної справи встановлено, що ч. 2 ст. 123 КУпАП передбачено відповідальність за вїзд на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений.

За вказане правопорушення може бути накладено одне із наступних стягнень: штраф в розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу у його власника чи без такого або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року з оплатним вилученням транспортного засобу у його власника чи без такого або адміністративний арешт на строк від семи до десяти діб з оплатним вилученням транспортного засобу у його власника чи без такого.

Однак, із суті вчиненого правопорушення, відображеної в протоколі АП2 №139113/64 від 07.02.2017р., не вбачається, що ОСОБА_1 здійснив вїзд на залізничний переїзд, коли рух через переїзд заборонено, а лише зазначено, що останній розпочав рух на заборонений сигнал світлофора, що суттєво впливає на кваліфікацію вчиненого правопорушення. Зокрема, відповідальність за проїзд на заборонний сигнал світлофора передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

При цьому, у звязку із невідповідністю суті адміністративного правопорушення диспозиції статті КУпАП суд двічі (постанови суду від 21.02.2017р. та від 24.03.2017р.) направляв матеріали справи про адміністративне правопорушення на доопрацювання в Сколівськt ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області. Однак, працівники відділу поліції жодних заходів щодо усунення недоліків не вжили; у справі, окрім протоколу серії АП2 №139113/64 від 07.02.2017р., інші докази вини ОСОБА_1 відсутні.

Відповідно до п. 4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010р. № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку; кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Так, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». У справі «Маліге проти Франції» («Malige v. France», заява № 27812/95, рішення від 23.09.1998р.) ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91).

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у звязку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв'язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, ЄСПЛ зазначив, що за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

З огляду на зазначене, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, оскільки обставини, які викладені в протоколі серії АП2 №139113/64 від 07.02.2017р. не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 123 КУпАП, а суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, вважаю за необхідне провадження у справі закрити у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 221, 245, 247, 256, 276-277, 279, 280, 283-285, 287, 294, 298 КУпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою Чернівецька область, мікрорайон «Діброва»АДРЕСА_1) за ч. 2 ст. 123 КУпАП - закрити у звязку із відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, за винятком постанов прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Чернівецької області через Новодністровський міський суд Чернівецької області.

Суддя: