АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 605/114/17Головуючий у 1-й інстанції Горуц Р.О.
Провадження № 33/789/123/17 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - cт.172-7 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2017 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Коструба Г.І. з участю особи, притягнутої до адмінвідповідальності ОСОБА_1, прокурора Шергея А.В., захисника ОСОБА_1- ОСОБА_2, розглянувши адміністративну справу відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1, працюючого заступником заступником голови Підгаєцької районної державної адміністрації,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Підгаєцького районного суду Тернопільської обл. від 31 березня 2017 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Як вбачається з постанови, ОСОБА_1, будучи заступником голови Підгаєцької РДА та головою районної комісії по вирішенню спірних питань щодо призначення всіх видів соціальних допомог, склад якої був затверджений розпорядженням голови Підгаєцької РДА за №149-од від 23 червня 2016 року, і відповідно до підпункту "в" пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про запобігання корупції" (далі - Закону) є суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язане із корупцією, всупереч інтересам держави 30 вересня 2016 року під час проведення засідання вищезазначеної районної комісії не повідомив у встановлених Законом випадках та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів перед та під час прийняття рішення згідно протоколу №17 від 30 вересня 2016 року щодо призначення субсидії ОСОБА_1 для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на понаднормову площу житла (74,1 м.кв.) в опалювальний період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року включно, щомісячно в сумі 3074,44 грн., чим вчинив адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1, будучи заступником голови Підгаєцької РДА та головою районної комісії по вирішенню спірних питань щодо призначення всіх видів соціальних допомог, склад якої був затверджений розпорядженням голови Підгаєцької РДА за №149-од від 23 червня 2016 року і відповідно до підпункту "в" пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про запобігання корупції" (далі -Закону) є суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язане із корупцією, всупереч інтересам держави 30 вересня 2016 року, під час проведення засідання вищезазначеної районної комісії, в порушення п.3 ч.1 ст.28 Закону вчинив дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме: взяв участь у голосуванні, проголосувавши "За" при прийнятті рішення згідно протоколу №17 від 30 вересня 2016 року щодо призначення субсидії ОСОБА_1 для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на понаднормову площу житла (74,1 м.кв.) в опалювальний період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року включно, щомісячно в сумі 3074,44 грн., чим вчинив адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 31 березня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП, та закрити провадження в зв'язку із відсутністю в його діях складу правопорушень.

Також апелянт просить викликати в судове засідання та заслухати пояснення свідків:

- ОСОБА_3, прож.: АДРЕСА_2;

- ОСОБА_4, прож.: АДРЕСА_3;

- ОСОБА_5, прож.: АДРЕСА_4;

- ОСОБА_6, прож.: АДРЕСА_5;

- ОСОБА_7, прож.: АДРЕСА_6;

- ОСОБА_8.: АДРЕСА_7;

- ОСОБА_9, прож.: АДРЕСА_8;

- ОСОБА_10, прож.: АДРЕСА_9.

Стверджує, що адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1 та 2 ст. 172-7 КУпАП, він не вчиняв, а постанова суду про визнання його винним у вчиненні зазначених правопорушень та накладення адміністративного стягнення є незаконною.

Зокрема зазначає, що під час судового засідання в суді першої інстанції у зв"язку з тим, що він на той час хворів та перебував на лікуванні, почував себе погано, і, щоб уникнути подальших стресів, які могли б негативно відобразитися на його здоров'ї, бажаючи якомога швидше припинити судовий процес, не розуміючи усіх можливих негативних наслідків, визнав себе винним. Також з цією ж метою він повідомив і про те, що ознайомлений з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, хоча, насправді, на той час він був ознайомлений тільки з протоколами про вчинення корупційних адміністративних правопорушень, а з іншими матеріалами він не знайомився.

На спростування доводів місцевого суду, на підставі яких його визнано винним, апелянт зазначає, що в матеріалах справи є копія його заяви від 30 вересня 2016 року до комісії з вирішення спірних питань щодо призначення всіх видів соціальних допомог, в якій він вказав на наявність конфлікту інтересів.

Вказує, що дана заява була подана ним перед початком засідання комісії та долучена до матеріалів. Членам комісії він повідомив про зміст даної заяви і заявив, що участі у розгляді своєї заяви брати не буде. В подальшому, як зазначає ОСОБА_1, участі у розгляді своєї заяви не брав та не голосував з цього приводу взагалі.

На підтвердження вищезазначеного посилається на пояснення члена комісії - ОСОБА_5 (а.с. 107-108).

Також вказує, що пояснення членів комісії ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_3 містять у собі ряд протиріч, дописок та виправлень та самі по собі не можуть слугувати доказами у справі.

Суд на це уваги не звернув, свідків в зал судового засідання не викликав та їх пояснень не вислухав.

Крім того стверджує, що про зміст пояснень вищевказаних осіб він не знав, з ними ознайомився лише 7 квітня 2017 року, коли ознайомлювався з матеріалами справи, і лише тоді дізнався, що в їх поясненнях є відомості, які не відповідають дійсності. У зв'язку з цим він не заявляв клопотання про виклик зазначених осіб в суд для заслуховування їх пояснень.

Про те, що пояснення, які долучені до матеріалів справи, не відображають реального ходу подій під час засідання комісії 30 вересня 2016 року, свідчать і власноручно написані пояснення ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_8, копії яких долучені до апеляційної скарги. Вказує, що згідно даних пояснень перед початком засідання комісії він повідомив про наявність конфлікту інтересів та не голосував під час прийняття рішення за його заявою.

Також зазначає, що в протоколі №17 від 30 вересня 2016 року в графі, в якій відображено кількість членів комісії, які голосували «За» за результатами розгляду його заяви секретарем комісії ОСОБА_8 помилково вказана цифра «9» а не «8» , як це було насправді.

Також останньою помилково не було внесено в протокол засідання комісії його заява про конфлікт інтересів, хоча сама заява до матеріалів засідання долучена була.

Крім того згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Однак у протоколах №№0900018 та 0900019 про адмінправопорушення в порушення вимог вищевказаної норми:

- не вказано ім'я та по батькові особи, яка склала даний протокол, а зазначено лише ініціали;

- зазначено неіснуюче місце вчинення правопорушення, а саме: «АДРЕСА_10»;

- не зазначено прізвища та адреси свідків.

Поряд з цим в протоколах зазначено, що 30 вересня 2016 року під час засідання комісії були присутні: ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_12 та ОСОБА_9, хоча насправді ОСОБА_12 в той день участі у роботі комісії не брав, а ОСОБА_13, яка брала участь у засіданні комісії, в протоколах не вказана взагалі.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_1 та просили її задовольнити, прокурора, який просить залишити постанову судді першої інстанції без змін, приходжу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП суд повинен належним чином з"ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом"якшують чи обтяжують відповідальність, а також з"ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідженням матеріалів встановлено, що судом першої інстанції всебічно, повно та об"єктивно досліджено та правильно дано обгрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП.

Ч.ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП, за якою особа визнана винною, передбачає настання відповідальності у вигляді накладення штрафу за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Суб"єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1,2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції".

У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими та представницькими повноваженнями, що впливає на об"єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання корупції" реальний конфлікт інтересів- суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об"єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Обов"язковою ознакою, за якою будь-яка неправомірна поведінка державних службовців або інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, може визнаватися корупційною, є корисливий або інший особистий інтерес таких осіб або інтерес третіх осіб.

Крім того, корупційні правопорушення характеризуються умисною формою вини.

Об"єктивна сторона даного правопорушення полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які можуть вплинути на об"єктивність або неупередженість прийняття рішень, привести до невиконання або неналежного виконання своїх посадових обов"язків, тому зобов"язана була повідомити про це своєму керівникові, однак не зробила цього.?

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

? Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП, його вина у вчиненому підтверджується доказами, яким суд дав вірну юридичну оцінку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працював заступником голови Підгаєцької РДА та головою районної комісії по вирішенню спірних питань щодо призначення всіх видів соціальних допомог.

30 вересня 2016 року під час проведення засідання вищезазначеної районної комісії не повідомив у встановлених Законом випадках та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів перед та під час прийняття рішення згідно протоколу №17 від 30 вересня 2016 року щодо призначення йому субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на понаднормову площу житла (74,1 м.кв.) в опалювальний період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року включно, щомісячно в сумі 3074,44 грн. і, крім того, під час проведення засідання вищезазначеної районної комісії взяв участь у голосуванні, проголосувавши "За" при прийнятті рішення згідно протоколу №17 від 30 вересня 2016 року щодо призначення цієї субсидії.

Згідно протоколів про вчинення корупційного адміністративного правопорушення № 0900018 від 14 березня 2017 р. та № 0900019 від 14 березня 2017 р. ОСОБА_1 вчинені адміністративні правопорушення. передбачені ч.1,ч.2 ст.172-7 КУпАП щодо протиправних дій, пов"язаних з корупцією.

Доводи в апеляційній скарзі ОСОБА_1 про те, що ним було повідомлено членів районної комісії по вирішенню спірних питань щодо призначення всіх видів соціальних допомог про конфлікт інтересів у зв"язку з необхідністю призначення йому субсидії, про що нібито свідчить долучена до матеріалів справи заява (а.с.65), адресована комісії, не відповідають дійсності.

Так, згідно протоколу №17 від 30 вересня 2016 р. засідання комісії з вирішення спірних питань щодо призначення всіх видів соціальних допомог комісія в повному складі в кількості 9 осіб одноголосно вирішила призначити субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг 48 особам, в тому числі і ОСОБА_1, який також голосував за прийняття даного рішення, в тому числі і за себе.

Даний протокол підписаний головою комісії ОСОБА_1 та секретарем комісії ОСОБА_8

В судовому засіданні Апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що по кожній особі голосування проводилось окремо. За себе він не голосував, а позначка у протоколі про те, що за нього проголосувало також 9 членів комісії, як і за решту заявників, в тому числі відповідно і він, є технічною помилкою.

Разом з тим,в судовому засіданні місцевого суду ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні повністю визнав, щиро розкаявся і додав, що з матеріалами справи ознайомлений та з ними згідний.

З пояснень членів комісії, які вони давали в процесі перевірки даного факту оперуповноваженим Національної поліції, вбачається, що ніяких заяв щодо конфлікту інтересів на засіданні комісії ОСОБА_1 не робив (ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8.). При цьому остання зазначила, що ОСОБА_1 не тільки не повідомляв комісію про конфлікт інтересів, а і голосував за позитивне рішення щодо себе.

В судовому засіданні Апеляційного суду Тернопільської обл. ОСОБА_8 та ОСОБА_4, допитані в якості свідків за клопотанням сторони захисту, пояснили, що ОСОБА_1 дійсно звертався до членів комісії з заявою про наявність у нього конфлікту інтересів та за себе не голосував. При цьому на запитання прокурора та суду, чому вони змінили свої показання у судовому засіданні на прямо протилежні тим, що давали оперуповноваженому Національної поліції, чіткої відповіді не дали. При цьому їхні письмові пояснення з цього приводу ОСОБА_1 були долучені і до апеляційної скарги. Тим не менш звертає на себе увагу той факт, що всі три пояснення ( ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_8 ) є абсолютно ідентичними за своїм змістом та не відрізняються одне від одного жодним словом, що наводить на думку про їхнє написання або під диктування, або шляхом переписування одне в одного з метою сприяти уникненню від адміністративної відповідальності ОСОБА_1, відповідно, викликає сумнів у їхній достовірності, а тому апеляційним судом вони, як і пояснення в судовому засіданні свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_8, не можуть бути прийняті до уваги.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо невідповідності протоколів про вчинення адміністративного правопорушення працівниками Національної поліції України в Тернопільській обл. є безпідставними.

Це ж стосується тверджень в апеляційній скарзі про те, що місцевим судом в судове засідання не викликався та не допитувався і ряд свідків. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 в судовому засіданні вину свою у вчиненні корупційних правопорушень визнав і будь-яких клопотань, в тому числі про необхідність виклику в судове засідання свідків, не заявляв, будучи ознайомленим при складанні протоколів про адміністративні правопорушення зі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, захист своїх інтересів здійснював сам, а тому вважати, що під час розгляду справи місцевим судом були порушені його конституційні права, у суду апеляційної інстанції немає.

З урахуванням викладеного вважаю, що апеляційні доводи є необґрунтованими, а вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП, є доведеною.

При накладенні стягнення суд першої інстанції відповідно до ст.33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу винного, його позитивні характеристики за місцем роботи та проживання, того, що вперше притягується до адміністративної відповідальності, прийшов до вірного висновку про накладення на нього стягнення в межах санкції ст. 172-7 КУпАП з призначенням мінімального штрафу як достатньої міри відповідальності з метою запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Апеляційного суду Тернопільської обл.-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Підгаєцького районного суду Тернопільської обл. від 31 березня 2017 р., якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП, - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Г.І. Коструба