Справа № 461/4004/17 Головуючий у 1 інстанції: Городецька Л.М.
Провадження № 33/783/1052/17 Доповідач: Гуцал І. П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області ОСОБА_1, з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 7 серпня 2017 року про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 7 серпня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 320 гривень судового збору.

Не погоджуючись з рішенням судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 7 серпня 2017 року в частині накладеного адміністративного стягнення та звільнити його від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП у звязку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням та провадження у справі закрити.

В обгрунтування апеляційних вимог зазначив, що, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя місцевого суду не в повній мірі дотримався вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП.

Вказує, що він вперше притягується до адміністративної відповідальності, вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, проживає разом з батьками, а його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною та фактично перебуває на його утриманні, його робота повязана з керуванням транспортним засобом, а тому позбавлення права керування поставить в скрутне матеріальне становище його сімю. Вважає, що зазначені обставини помякшують його відповідальність.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 в підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновок судді місцевого суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обгрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Суддя апеляційного суду не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність постанови судді, оскільки висновок судді підтверджується сукупністю зібраних і перевірених доказів.

Приймаючи рішення по справі, суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 259312 від 1 червня 2017 року (а.с. 2), який складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, результатом тесту Drager (а.с. 1), актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів від (а.с. 3); рапортом інспектора взводу 1 роти бат. 3 УПП у м. Львові ДПП ОСОБА_3 (а.с. 4), поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 5, 6).

Згідно ст. ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що обране стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами є явно несправедливим, то такі вважаю безпідставними та спрямовані на уникнення апелянта від адміністративної відповідальності.

ОСОБА_2 обгрунтовано визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а стягнення, накладене на нього, відповідає Закону ст. 33 КУпАП, тому підстав для задоволення апеляційної скарги апелянта не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 7 серпня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_1