АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/1035/17 Справа № 190/1020/17Головуючий у 1 й інстанції ОСОБА_1 Доповідач - Калініч Н.І.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2017 року м. Дніпро

Суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Калініч Н. І., за участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3 на постанову Пятихатьского районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2017 року, якою:

-ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого водієм у Вільногірському ГМК, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3

- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, стягнуто судовий збір в розмірі 320 гривень.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно викладених у постанові судді першої інстанції обставин, ОСОБА_2 19 серпня 2017 року о 22 год. 50 хв. по вул. Клименко в м. Пятихатки Дніпропетровської області керував мопедом «NAVIGATOR» в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п.2.9 ПДР України. Відповідно до довідки КЗ «Пятихатська ЦРЛ» ДОР» у ОСОБА_2 20.08.2017 року о 00 год. 10 хв. за допомогою Алкотеста 6510 встановлено алкогольне спяніння - 0,39 проміле.

В своїй апеляційній скарзі особа яка притягується до адміністративної відповідальності, просить постанову судді першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову.

В апеляційній скарзі особа що притягається до адміністративної відповідальності зазначає, судом першої інстанції не було дотримано вимоги ст. 278 КУпАП, а саме у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені свідки, також в матеріалах справи знаходиться довідка про перевірку ОСОБА_2 по базі «АРМОР» про наявність водійського посвідчення, яка ніким із уповноважених осіб не підписана та не завірена належним чином.

Також на думку ОСОБА_2 в матеріалах справи відсутнє направлення на проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, що на його думку є порушенням процедури.

В апеляційній скарзі зазначається, що після того як працівники поліції відпустили ОСОБА_2 після складання протоколу про управління транспортним засобом без належної категорії (посвідчення) він пішов в напрямку дому та зайшов до магазину «Лідія», де випив пляшку пива. Як вказує в апеляції ОСОБА_2 зібравшись йти далі додому, згадав, що працівники поліції не надали копію постанови про адміністративне порушення та повернувся до них. Так, приблизно о 23-год. 19.08.2017р. між ОСОБА_2 та працівниками поліції виникла сварка на ґрунті того, що йому працівниками поліції не надано копії постанови. Працівник поліції почали наполягати, що ОСОБА_2 в стані сильного сп'яніння порушує громадський порядок медичне обстеження на стан спяніння. Тобто особа що притягається до адміністративної відповідальності звертає увагу на те що працівниками поліції безпідставно складено адміністративний протокол після проходження медичного огляду, виходячи з того що на момент зупинки він був тверезий.

Разом з тим в апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує що в постанові суду першої інстанції вказано не правдиві відомості, буцімто він був присутній в судовому засідання та надавав пояснення що суперечить фактичним обставинам адміністративної справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і обєктивне зясування обставин кожної справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення та іншими документами.

Таким чином, суддя розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен оцінити докази, одним із яких є протокол, та висловити думку з приводу, чому спростовує даний доказ і які наводить докази щодо відсутності адміністративного правопорушення.

Вказані вимоги закону, суд першої інстанції виконав в повному обсязі, та постановив рішення, яке може вважатися обґрунтованим оскільки наявні посилання на докази які досліджено в судовому засіданні.

Факт вчинення адміністративного правопорушення та вина ОСОБА_2,окрім протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується рапортом інспектора Пятихатської ВП ЖВП ГУНП в Дніпропетровській області, в якому викладені фактичні обставини скоєного ОСОБА_2 інкримінованого правопорушення; відповідно до довідки КЗ «Пятихатської ЦРЛ» ДОР» від 20.08.2017 року ОСОБА_2 знаходився в стані алкогольного спяніння згідно проведеного тестування приладом Алкотест 6510 який виявив 0, 39 проміле.

Обєктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в поясненнях поліцейського, по справі не вбачається.

Крім того, апелянт у протоколі про адміністративне правопорушення власноручно зазначив що випив вранці пива, що фактично спростовує його доводи в апеляційній скарзі, проте що працівники поліції зупинили його тверезим.

Крім того, у судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 не заперечував факт того, що саме 19 серпня 2017 року вживав алкогольні напої ( пиво) та проходив за особистою заявою перевірку на алкогольне спяніння у лікувальному закладі, де було виявлено алкогольне спяніння, у його присутності було складено протокол про адміністративне правопорушення, який він підписав особисто.

Не можна погодитися з доводами апеляційної скарги про порушення прав ОСОБА_2 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки відповідно до вказаного протоколу йому було розяснено його права та обовязки.

Доводи про відсутність у суді першої інстанції не знайшли свого підтвердження, оскільки спростовуються постановою суду, де зазначено про участь у суді правопорушника, а саме ОСОБА_2

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Таким чином, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки не виникає сумніву щодо доведеності винуватості останнього у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, так як правопорушення повністю знайшло своє підтвердження наявними в матеріалах справи доказах, яким суд першої інстанції надав належну оцінку.

Однак, постанова судді першої інстанції підлягає зміні в частині накладення адміністративного стягнення, оскільки суд першої інстанції припустився помилки при застосуванні стягнення передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік.

Суд правильно визначив розмір штрафу, однак визначаючи розмір штрафу суд не врахував, що відповідно ст. 27 КУпАП покарання у виді штрафу призначається не у твердій сумі, а у ставках неоподаткованого мінімуму доходів громадян, установленого законодавством України на момент постановлення рішення.

Відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень.

Таким чином, на підставі викладених обставин, приходжу до висновку, що постанова судді першої інстанції підлягає зміні в частині накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И ЛА :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Пятихатьского районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2017 року, відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП змінити.

Вважати ОСОБА_2 притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із стягненням штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

В решті постанову судді першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_4