Справа № 720/866/17
Провадження № 3/720/402/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2017 року суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області Ляху Г.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, молодшого інспектора прикордонної служби 3 категорії 4 групи молодших інспекторів 2 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Мамалига» Чернівецького прикордонного загону, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, за ст. 172-20 ч. 3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

03 червня 2017 року близько 04 години 10 хвилин під час несення військової служби в ході проведення контрольного шикування на території відділу прикордонної служби «Мамалига» Чернівецького прикордонного загону, молодший інспектор прикордонної служби 3 категорії ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги ст. 13 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України.

Правопорушник вину визнав в повному обсязі та пояснив суду, що дійсно 03 червня 2017 року перебував на військовій службі у ВПС «Мамалига» в стані алкогольного спяніння. У вчиненому щиро розкаявся.

Крім того, вина ОСОБА_1 у виконанні ним обовязків військової служби в нетверезому стані підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, довідкою КУ «Новоселицька центральна районна лікарня» про стан його спяніння № 205 від 03 червня 2017 року та іншими матеріалами справи.

Враховуючи, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення в умовах особливого періоду, вважаю, що його дії правильно кваліфіковані за ст. 172-20 ч. 3 КУпАП.

Надаючи юридичної кваліфікації встановленим обставинам справи в частині вчинення правопорушення в умовах особливого періоду, слід виходити з того, що за змістом частини першої Закону України від 25 березня 1992 року «Про військовий обов'язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України, пов'язаній із захистом Вітчизни.

Поняття особливого періоду наведене у частині першій статті 1 Закону України від 21 жовтня 1993 року «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за правилами якої особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Таким чином, особливий період пов'язується, зокрема, із проведенням мобілізації.

Загальновідомим є факт, що Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014, затвердженим Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VI, в Україні оголошено часткову мобілізацію.

За змістом статті 1 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті, є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу.

У частині четвертій статті 3 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду.

Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду.

Водночас статтею 1 Закону № «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надано визначення поняттю демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, на організацію і штати мирного часу.

Системний аналіз наведених правових норм, а також загальновідомих обставин іноземної агресії щодо України дає суду підстави стверджувати, що у проміжок між періодами проведення мобілізації стан особливого періоду не припинявся та скасування особливого періоду буде здійснено Указом Президента «Про демобілізацію»

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, особу порушника, обставини, що пом'якшують та обтяжують його відповідальність, а також його майновий стан.

Приймаючи до уваги, що правопорушник вину визнав та у вчиненому щиро розкаявся, приходжу до висновку про необхідність накладання на нього адміністративного стягнення у виді штрафу та стягнення з нього на користь держави судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 172-20 ч.3, 221, 283, 284, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П о с т а н о в и в:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-20 ч. 3 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі двохсот пятнадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3655 (три тисячі шістсот пятдесят пять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 320 гривень зарахувавши їх на рахунок № 0001, МФО 820019, код кваліфікації доходів бюджету 22030106, , отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві.

Постанова може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її винесення через Новоселицький районний суд до апеляційного суду Чернівецької області.

Суддя: