АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/2103/2017 Суддя у першій інстанції: Криворот О.О.
Категорія: ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м.Києва Фрич Т.В., за участю представника ОСОБА_3 -захисника Кучерука М.В., розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_3- захисника Кучерука М.В. на постанову судді Солом'янського районного суду міста Києва від 15 червня 2017 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Солом'янського районного суду міста Києва від 15 червня 2017 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та застосовано на нього адміністративне стягнення у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір, що становить 320 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням представника ОСОБА_3 - Кучерук М.В. подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 15 червня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження № 760/8175/17 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу правопорушення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП

На обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги вказує про те, що суд виніс постанову незаконно, необґрунтовано, крім того рішення прийнято з грубими порушеннями норм матеріального та процесуального права, що потягло за собою однобічне та неповне з'ясування судом усіх фактичних обставин справи, їх не дослідження та не надання їм належної оцінки, що є наслідком перешкоджання доступу до правосуддя.

Так, апелянт зазначає, що 19 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та 21 грудня 2016 року постановою Оболонського районного суду м. Києва визнано його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак 23.06.2017 року рішенням Апеляційного суду м. Києва постанову Оболонського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасовано, а провадження у справі закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення. У зв'язку з чим, апелянт вважає, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Також, апелянт зазначає, щодо стану сп'яніння, то ОСОБА_3 відмовився від проведення огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» та повідомив, що хоче пройти огляд на стан сп'яніння у медичному закладі та навіть наполягав на проведенні такого огляду. Але працівники патрульної поліції відмовились їхати до медичного закладу.

Крім того, представника ОСОБА_3 - захисник Кучерук М.В. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року, оскільки про те, що у справі було винесено постанову дізнався лише 24 липня 2017 року у приміщенні Солом'янського районного суду м. Києва, а судовий розгляд відбувся без його участі та без участі ОСОБА_3

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання представника ОСОБА_3 - захисника Кучерука М.В. про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 05 червня 2017 року є обгрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки строк пропущено з поважних причин, а саме справу розглянуто у відсутність особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, відсутні дані про вручення ОСОБА_3 копії постанови суду, відповідно до вимог закону.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Кучерука М.В. -представника ОСОБА_3, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги вважаю, що вона підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_3, 06.05.2017 о 01 год. 10 хв., в м. Києві по вул. В.Гетьмана, 22, керував автомобілем марки «БМВ» д.н.з. НОМЕР_1, повторно протягом року, з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.

З такими висновками суд апеляційної інстанції не погоджується, оскільки ч.2 ст.130 КУпАП передбачає повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч.1 цієї статті.

Однак, в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3., не зазначено об'єктивну сторону ч.2 ст.130 КУпАП, а саме повторність. Незважаючи на це, стягнення судом на ОСОБА_3 накладено саме за цією нормою.

Під час розгляду справи судом першої інстанції всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені судом та доводитись сукупністю належних і допустимих доказів.

Слід зазначити, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою, має доводитись в суді; суд також немає права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Оскільки діючи таким чином, суд перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачено, що "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення".

У оскаржуваній постанові суд першої інстанції, як на підтвердження факту повторності формально зіслався на зібрані та дослідженні в судовому засіданні письмові докази, щодо притягнення протягом року гр. ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, не давши їм правової оцінки.

В той же час захисником Кучерук М.В. який діє в інтересах ОСОБА_3, надано копію постанови Апеляційного суду м. Києва від 23 червня 2017 року про те, що постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасовано, провадження у справі закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вказане свідчить про те, що в даній справі щодо ОСОБА_3, відсутня кваліфікуюча ознака, а саме повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою ст. 130 КУпАП, а відтак доводи захисника Кучерука М.В. щодо відсутності ознак повторності в діянні ОСОБА_3, викладені у апеліційній скарзі вважаю обгрунтованими.

В той же час, в протоколі серії БР №132857 від 06 травня 2017 року зазначено, що ОСОБА_3 06.05.2017 о 01 год. 20 хв., в м. Києві по вул. В.Гетьмана, 22, керував автомобілем марки «БМВ» д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, у встановленому законом порядку та в присутності двох свідків відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР. А отже вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На запит Апеляційного суду м.Києва, з метою перевірки доводів викладених у апеляційній скарзі, з управління патрульної поліції у місті Києві витребувано відеозапис з нагрудних камер поліцейських з місця події зазначеної у протоколі, з якого убачається, що ОСОБА_3 дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, у встановленому законом порядку, що в свою чергу спростовує доводи апеляційної скарги в частині, що ОСОБА_3 відмовився від проведення огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» та повідомив, що хоче пройти огляд на стан сп'яніння у медичному закладі та навіть наполягав на проведенні такого огляду. Але працівники патрульної поліції відмовились їхати до медичного закладу.

Крім того, винуватість ОСОБА_3. в скоєнні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується: протоколомсерії №132857 від 06 травня 2017 року /а.с. 1/, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 /а.с.2/, розпискою ОСОБА_8 /а.с. 3/, та рапортом інспектора роти № 9 батальйону № 2 УПП в м. Києві лейтенанта поліції Іванова В.В. /а.с. 4/.

Таким чином, ОСОБА_3. необхідно визнати винуватим в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В той же час, відповідно до ч.2 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладене не пізніше, як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення. Як вбачається із матеріалів справи, адміністративне правопорушення мало місце 06 травня 2017 року.

Згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суд,-

п о с т а н о в и л а:

Клопотання представника ОСОБА_3 - захисника Кучерука М.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року - задовольнити.

Апеляційну скаргу представника Кучерука М.В. в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, - змінити.

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Провадження у справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва Т.В.Фрич