АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/2185/2017Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Федосєєв С.В.
Головуючий в апеляційній інстанції: Маліновський О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Маліновський О.А.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 - адвоката Кравченко Т.Т. на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2017 року щодо

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2017 року ОСОБА_4 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Як зазначено у постанові, ОСОБА_4 29 квітня 2017 року о 00 год. 10 хв„ керував автомобілем НОМЕР_1, в м. Києві по вул. Празька з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, тремтіння рук. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_4 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, захисник ОСОБА_4 - адвокат Кравченко Т.Т. подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом допущено неповноту та неправильність встановлення обставин, які мають значення для справи.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що зі слів ОСОБА_4, 29.04.2017 року о 00 год. 10 хв., рухаючись на автомобілі НОМЕР_1, в м. Києві, по вул. Празька, він був зупинений працівниками поліції, під час зупинки у працівників поліції виникла підозра, що ОСОБА_4 керує транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. У зв'язку із вказаним, працівники поліції запропонували ОСОБА_4 пройти огляд за допомогою приладу «ДРАГЕР». ОСОБА_4 повідомив, що він не вживає алкоголю, так як має хронічне захворювання на вірусний гепатит С та захворіння на цукровий діабет тип 1. Коли працівники поліції, переконались, що у ОСОБА_4 відсутній запах алкоголю з порожнини рота, почали стверджувати, що він перебуває в стані наркотичного сп'янінням, оскільки на їхню думку, його зовнішній вигляд відповідав ознакам наркотичного сп'яніння, а саме тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагували на світло. ОСОБА_4 пояснив, що тремтіння пальців рук пов'язане з його хворобою та хвилюванням. У зв'язку із вказаним, працівники поліції знову запропонували ОСОБА_4 пройти огляд за допомогою приладу «ДРАГЕР».

На таку пропозицію ОСОБА_4 відмовився та попросив у працівників поліції надати йому направлення для проходження огляду на стан наркотичного сп'янінням в медичному закладі або супроводити його до медичного закладу для проходження такого огляду.

Однак, незважаючи на таку пропозицію, працівники поліції запросили двох свідків, для того щоб зафіксувати його відмову на проходження огляду за допомогою приладу «Драгер».

Після чого, було складено протокол про адміністративне правопорушення № 149373 серія БР від 29 квітня 2017 року.

Таким чином, слід дійти висновку, що в діях ОСОБА_4 відсутній прямий умисел.

До цього протоколу додано пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, за якими водій в присутності свідків відмовився від проходження медичного огляду у встановленому Законом порядку в лікаря нарколога та за допомогою приладу «ДРАГЕР» для визначення стану сп'яніння.

З пояснень цих двох свідків, що наявні в матеріалах адміністративної справи не вбачається, від якого саме огляду на стан сп'яніння відмовився ОСОБА_4, від огляду в лікаря нарколога чи від огляду за допомогою приладу.

Крім вищевикладеного слід наголосити на тому, що особу одного із свідків, а саме ОСОБА_7 було встановлено на підставі медичної довідки, це дає підстави вважати, що він не є учасником дорожнього руху.

При цьому, водій транспортного засобу не відсторонювався від керування ним, а також автомобіль не вилучався.

Проте, суддею під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_8, в задоволенні клопотання про допит свідків та залучення медичних висновків про стан здоров'я, було відмовлено та винесено рішення, яким останнього визнано винуватим.

Судом не взято до уваги, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_4, працівниками поліції були допущені істотні та суттєві порушення вимог чинного законодавства, а саме йому не було роз'яснено права, як того вимагає ч. 4 ст. 256 КУпАП, він був позбавлений змоги надати свої письмові пояснення, як того вимагає ч. 1 ст. 256 КУпАП, що виключає можливість зафіксувати у протоколі обставини, що можуть бути використані як докази його невинуватості.

Також судом не взято до уваги ті обставини, які виключають вину ОСОБА_4, зокрема те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, працівник поліції позбавив права пройти медичне обстеження та надати можливість для написання пояснень.

Судом першої інстанцій порушено вимоги КУпАП, зокрема не спрямовано судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Судом також порушено право на справедливий судовий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд першої інстанції в порушення вимог закону невірно встановив фактичні обставини справи, оцінив докази по справі та дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що призвело до безпідставного притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, в зв'язку з несвоєчасним початком слухання справи, її розгляд з винесенням постанови було проведено у відсутності ОСОБА_4, чим порушено його права передбачені статтею 268 КУпАП.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

При розгляді справи судом першої інстанції у відповідності зі ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП були повно, всебічно та об'єктивно встановлені фактичні обставини та зібрані у справі докази в їх сукупності, дана їм належна оцінка, керуючись законом суд прийшов до законного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а також відеозаписом з відеореєстратора нагрудного знаку патрульного поліцейського.

Суд першої інстанції належним чином обґрунтував критичну оцінку наданого до суду висновку щодо результатів медичного огляду виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №003308 від 04.05.2017 року (складений 01.05.2017 року о 13 год. 50 хв.) з якого вбачається, що у ОСОБА_4 ознак сп'яніння не виявлено, оскільки викладені в ньому обставини не стосуються події, що відбулась 29.04.2017 року о 00 год. 10 хв. в м. Києві по вул. Празька.

Доводи апеляційної скарги захисника про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі є безпідставними та не підтверджені належними доказами.

Зокрема, безпідставними є посилання захисника на порушення прав ОСОБА_4, передбачених статтею 268 КУпАП, у зв'язку з розглядом справи за його відсутності, оскільки судом належним чином обґрунтовано рішення про можливість розгляду справи без участі ОСОБА_4, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Суд першої інстанції, врахувавши положення ст. ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_4 стягнення, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування та закриття провадження у справі апеляційним переглядом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 - адвоката КравченкоТ.Т. залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2017 року щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.А. Маліновський