Справа № 366/2296/17 Головуючий у І інстанції Тетервак Н. А.
Провадження № 33/780/988/17 Доповідач у 2 інстанції Капічон
Категорія 274 31.10.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2017 року м. Київ

Суддя апеляційного суду Київської області Капічон О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Іванківського районного суду Київської області від 12 вересня 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, місце роботи невідоме,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн.; стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 320 грн.,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №881979 та постанови судді, 16 липня 2017 року близько 20 години 00 хвилин поблизу с. Горностайпіль, по напрямку дороги в бік с. Зорин Іванківського району ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законним вимогам працівників поліції будучи у п'яному вигляді, а саме: на зауваження не реагував та чинив втечу.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк для подачі апеляційної скарги та оскаржувану постанову скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити за відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. Вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова не відповідає обставинам справи та винесена з порушенням норм процесуального права. Зокрема вказує, що опору працівникам поліції та втечі він не чинив; після того, як його зупинили працівники поліції, вони тривалий час утримували апелянта біля його автомобіля на спеці, у зв'язку з чим, йому стало погано, на стан алкогольного сп'яніння, не зважаючи на його наполягання, його ніхто не перевіряв, хоча, як потім з'ясувалося, у поліцейських була така можливість, оскільки вони мали прилад «Драгер». Всі ці обставини апелянт був позбавлений можливості донести до суду першої інстанції, оскільки після зміни адреси та належного повідомлення про ці обставини, суд продовжував направляти повідомлення на його стару адресу та розглянув справу в його відсутність що, на думку апелянта, порушило його права. Крім того, в апеляційній скарзі зазначено, що копію постанови він отримав лише 28 вересня 2017 року, через що пропустив строк апеляційного оскарження з поважних причин.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився, про день та час розгляду його апеляційної скарги повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи міститься розписка, а тому вважаю за можливе розглянути справу у відсутність апелянта.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, приходжу до висновку, що вона підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Так, ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Іванківського районного суду Київської області від 12 вересня 2017 року, яке обґрунтовано тим, що ним було змінено адресу проживання, про що в належному порядку повідомлено суд першої інстанції. Однак, виклики йому продовжували надсилати на стару адресу, у зв'язку з чим, він не був належним чином повідомлений про розгляд справи щодо нього.

В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1, відповідно до якої у зв'язку із зміною адреси проживання, він просив кореспонденцію на його ім'я направляти за адресою: АДРЕСА_2 /а.с. 15/. Вказана заява була отримана судом першої інстанції 12 вересня 2017 року.

Разом з тим, виклики ОСОБА_1 направлялися за адресою, за якою він уже не проживав, про прийняте рішення суду першої інстанції йому було не відомо, а копія постанови від 12 вересня 2017 року була отримана ним 26 вересня 2017 року /а.с. 24/, у зв'язку з чим приходжу до висновку про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження та вважаю за можливе його поновити.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, приходжу до висновку, що судом першої інстанції вказаних вимог дотримано не було.

Так, ст. 185 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії АА №881979 зазначено, що 16 липня 2017 року близько 20 години 00 хвилин поблизу с. Горностайпіль, по напрямку дороги в бік с. Зорин Іванківського району ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законним вимогам працівників поліції будучи у п'яному вигляді, а саме: на зауваження не реагував та чинив втечу /а.с. 1/.

Із пояснень фельдшера ШМД ОСОБА_2 вбачається, що 16 липня 2017 року о 19 годині 50 хвилин на ППБ надійшло повідомлення про виклик для надання медичної допомоги водію, якого за порушення правил дорожнього руху зупинили працівники поліції. По приїзду на місце, водій ОСОБА_1 сидів на землі, перебував в п'яному вигляді, поводив себе неадекватно. Йому запропонували зробити укол від болю в серці, він відмовився; тиск був у нормі, від госпіталізації відмовився. Перебуваючи вже в кареті швидкої допомоги, громадянин ОСОБА_1 попросив зупинитися, відкрив сам двері і вискочив з карети швидкої медичної допомоги у невідомому напрямку втік /а.с. 3/.

Свідок ОСОБА_3, який є водієм карети ШМД в своїх поясненнях зазначив, що 16 липня 217 року близько 19 години 50 хвилин прийшло повідомлення про скаргу на здоров'я якогось чоловіка біля с. Горностайпіля по дорозі в с. Зорин. Приїхавши на місце було виявлено, що громадяни ОСОБА_1, який знаходився у п'яному вигляді та неадекватно себе поводив, почав просити, щоб його доставили в лікарню через погане самопочуття і йому запропонували пройти в карету швидкої медичної допомоги, на що він всіма способами відвертався, але потім сів. Від'їхавши від місця близько 100 метрів він почав кричати зупини автомобіль і, відчинивши двері, побіг у поле в невідомому напрямку. Також в поясненнях вказано, що працівники поліції розповіли йому про те, що ОСОБА_1 вчинив втечу від свого автомобіля, тому що був зупинений працівниками поліції і в ході було виявлено, що він в п'яному вигляді /а. с. 4/.

Аналіз положень статті 185 КУпАП дає можливість прийти до висновку, що під злісною непокорою розуміється відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов'язків, або у відмові, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Вказане тлумачення викладено в Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011.

Опір, на відміну від злісної непокори може полягати в таких діях, як спроба вирватися при затриманні, перешкоджання законному застосуванню сили. Він полягає в активних діях, зокрема, застосуванні фізичної сили, перешкоджанні виконанню функцій по охороні правопорядку.

Так, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення не можна зробити висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення серії АА №881979 не містить даних, які б відображали, в чому саме полягала злісна непокора працівникам поліції, а пояснення екіпажу швидкої медичної допомоги, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, як свідки, базуються на словах поліцейських, тобто, є показаннями з чужих слів.

Що стосується рапортів поліцейських Іванківського ВП сержанта поліції ОСОБА_4 та рядового поліції ОСОБА_5 /а.с. 5-6/, то з пояснень, викладених у них є незрозумілим, які ж законні вимоги вони пред'являли ОСОБА_1 і в чому виразилася злісна непокора останнього.

Разом з тим, суд звертає увагу апелянта на те, що посилання на порушення судом першої інстанції норм ЦПК України у даному випадку є некоректними, оскільки порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення регламентовано Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, дії ОСОБА_1 не можуть кваліфікуватися як злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, що вказує на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

За таких обставин постанова судді підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294, п.1 ч.1 ст.247 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Іванківського районного суду Київської області від 12 вересня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Іванківського районного суду Київської області від 12 вересня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП скасувати, а провадження по справі щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Капічон