АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 635/3700/17 Головуючий 1 інстанції: Караченцев І.В.
Провадження № 33/790/1251/17 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Асавалюк О.О., з участю правопорушника ОСОБА_2, допитавши свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, переглянувши представлені відеоматеріали, розглянувши в режимі звукозапису у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою адвоката Трофименка М.С., який діє в інтересах ОСОБА_2 на постанову Харківського районного суду Харківської області від 11 09 2017 року? -

В С Т А Н О В И В:

Постановою вищевказаного суду -

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн.

Судом першої інстанції, з посиланням на протокол про адміністративне правопорушення, встановлено, що 25.06.2017 року, о 04 год. 15 хв., по вул. Спортивній, 27 в с. Манченки Харківського району Харківської області, водій ОСОБА_2 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, керуючи транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, окрім цього водій ОСОБА_2 у присутності двох свідків: ОСОБА_6 та ОСОБА_7, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП України.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції захисник ОСОБА_2 - адвокат Трофименко М.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову районного суду скасувати та закрити провадження по справі на підставі положень ст. 38 КУпАП.

У своїй скарзі апелянт посилається на те, що районним судом при прийняті рішення було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно та необ'єктивно з'ясовані обставини справи. Зокрема, ОСОБА_2 не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, що підтверджується відсутністю в матеріалах будь-яких даних щодо вручення або отримання судової повістки. Крім того, зазначає, судом було відмовлено у задоволені клопотання про допит свідків, зазначених у протоколі.

Заслухавши доводи ОСОБА_2, який просив про задоволення апеляційної скарги, пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи та представлені правопорушником відеоматеріали, перевіривши доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, з чим погоджується і апеляційний суд.

В судовому засіданні апеляційного суду правопорушник пояснив, що вночі 25.06.2017 він разом з товаришем ОСОБА_3 поверталися додому в с. Шарівка Валківського району Харківської області з м. Харкова. Автомобіль належить ОСОБА_2, однак за кермом був його товариш, оскільки він напередодні вживав алкогольні напої. Приблизно о 04 год. ранку вони зупинилися на узбіччі через поломку автомобіля та вирішили, що ОСОБА_3 поїде на попутному автомобілі додому за акумулятором, а ОСОБА_2 залишиться чекати його в автомобілі на пасажирському сидінні. Приблизно через 20 хв. до автомобіля останнього під'їхав патрульний автомобіль поліції, з метою з'ясування причини зупинки. У інспектора виникла підозра, що ОСОБА_2 як власник автомобіля знаходиться в стані алкогольного сп'яніння і керував автомобілем у такому ж стані, тому він запропонував йому пройти огляд у встановленому законом порядку. ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду оскільки за кермом був інший водій, а він знаходився на пасажирському сидінні, як під час руху автомобіля, так і в момент, коли до нього звернулися працівники поліції. В медичний заклад для огляду відмовився їхати, оскільки побоявся залишити автомобіль без нагляду. Таким чином, на думку правопорушника, протокол відносно нього був складений без законних на те підстав, однак він у ньому підписався та написав «згоден», бо злякався та поліцейські пригрозили, що не видадуть йому тимчасове водійське посвідчення та не нададуть копію протоколу.

З метою перевірки вищезазначених тверджень ОСОБА_2, апеляційним судом було допитано у якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які намагалися підтвердити доводи ОСОБА_2, зазначені у апеляційній скарзі.

ОСОБА_4 вказав, що начебто, проїжджаючи в цей день і час, випадково бачив, як ОСОБА_2 стояв біля автомобіля, з ввімкненим аварійним сигналом, в цей час до нього під'їхав патрульний автомобіль поліції. Таким чином, на його думку, не зрозуміло, чи саме ОСОБА_2 керував тоді автомобілем.

Пояснення ОСОБА_4 суд не може взяти до уваги, оскільки його показання не співпадають з показаннями самого правопорушника, який у додаткових письмових поясненнях та у судовому засіданні апеляційного суду зазначив, що у момент, коли до нього під'їхав патрульний автомобіль поліції він знаходився на пасажирському сидінні. Тому у суду виникають сумніви щодо достовірності показань вказаного свідка.

Крім того, у судовому засіданні був досліджений запис з відеореєстратора, наданий ОСОБА_2 На ньому видно, що начебто 25.06.2017 року о 04 год. 00 хв. автомобіль зупинився та з нього вийшли ОСОБА_3 - з боку водійського сидіння та ОСОБА_2 - з боку пасажирського сидіння.

Суд, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю не може прийняти наданий відеозапис як належний та допустимий доказ, оскільки достеменно не відомо, коли саме був знятий відеозапис, оскільки на ньому відсутні помітки з часом, датою чи будь-якими іншими відомостями, які б підтверджували, що відеозаписом зафіксовані події саме тієї ночі.

Даний відеозапис містить відео файли, які не є характерними для запису відеореєстратора автомобіля.

Крім того, заява ОСОБА_2 про те, що причиною ненадання цих записів до суду раніше є позиція його двох захисників, не заслуговує на увагу, так як нічим не підтверджується.

Доводи апелянта про те, що районним судом не в повній мірі досліджені обставини справи, оскільки не було допитано в судовому засіданні свідків, зазначених у протоколі, не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи містяться їх письмові пояснення, написані власноручно та засвідчені підписами (а.с.2, 3).

Апелянт також у скарзі зазначив, що ОСОБА_2 не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

ОСОБА_2 було відомо про те, у якому суді відбудеться розгляд адміністративної справи відносно нього, що підтверджується відміткою у проколі (а.с.1), та про те, коли відбудеться засідання, оскільки від нього особисто та через захисника до районного суду надходили клопотання про перенесення розгляду справи (а.с.10-14).

Справа відносно ОСОБА_2 не може бути закрита на підставі ст. 38 КУпАП, про що просить апелянт, оскільки районним судом не були порушенні строки накладення адміністративного стягнення.

Окрім вищевикладеного, вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 26.06.2017 року та розпискою ОСОБА_8 про те, що він у зв'язку із відстороненням від керування транспортним засобом через стан сп'яніння ОСОБА_2 отримав від останнього автомобіль НОМЕР_1, для того, щоб доставити його до місця стоянки (а.с.1,4).

Враховуючи дані обставини, суд з огляду на матеріали адміністративної справи, обґрунтовано приходить до висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті, а тому підстав для його скасування за обставин, вказаних в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 294 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ :

Постанову Харківського районного суду Харківської області від 11 09 2017 року про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, винним за ч.1 ст.130 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на ОДИН рік, із стягненням судового збору, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

В порядку ст.294 КУпАП оскарження даної постанови не передбачено.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області О.М. Курило