Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/138/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Петров Р. І.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2017 року. Суддя Апеляційного суду Кіровоградської області Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.01.2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, проживаючого в АДРЕСА_1

визнаний винуватим в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 ( десять тисяч двісті) гривень 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 320 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до постанови судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.01.2017 року (а.с.10) ОСОБА_3 01.01.2017 року, о 15-10 год., керував автомобілем «ЗАЗ - 1102», д/н НОМЕР_3, по вул. Романа Шухевича в м. Кропивницькому в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 2 від 01.01.2017 року, тобто скоїв адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.01.2017 року, ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 ( десять тисяч двісті) гривень 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, також стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 320 грн.

Не погоджуючись з судовим рішенням ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.01.2017 року стосовно нього за ч.1 ст.130 КУпАП України, а адміністративну справу закрити.

Свої вимоги мотивує тим, що він був зупинений безпідставно. З правами та обов'язками його ніхто не ознайомлював, про що свідчить відсутність відповідних позначень, висновків в протоколі, відповідно він був позбавлений права на правову допомогу. Крім того, йому не могло бути відомо про порядок проведення огляду на стан сп'яніння, і він був позбавлений гарантованих законодавством прав. Також, йому був наданий для проведення огляду незрозумілий алкомметр, при цьому, незрозуміло чому огляд не проводився на місці. Вказав, що він не був присутнім при розгляді його справи, а тому порушено його право на захист.

Крім того, просить поновити строк подання апеляційної скарги, оскільки постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.01.2017 року він отримав 21.03.2017 року. Копію даної заяви щодо ознайомлення, з метою отримання підтвердження дати коли він отримав постанову, зміг отримати лише 10.04.2017 року, а тому вважає, що строк подання апеляційної скарги пропустив з поважних причин.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, який підтримав клопотання про поновлення строку та доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що клопотання про поновлення строку подання апеляційної скарги підлягає задоволенню, а апеляційна скарга частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як убачається з матеріалів справи, районним судом стосовно ОСОБА_4 за ч.1 ст.130 КУпАП справа розглядалася за його відсутності. Згідно заяви про отримання копії постанови Кіровського районного суду м.Кіровограда від 24.01.2017 року, ОСОБА_4 вказану постанову отримав 21.03.2017 року. Апеляційну скаргу, яку ОСОБА_4 подав 31.03.2017 року, ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 05.04.2017 року було повернуто у зв'язку з закінченням визначеного ч. 2 ст. 294 КУпАП, строку подання апеляційної скарги на постанову судді районного суду та клопотання про поновлення цього строку із зазначенням поважних причин пропуску, не подав. Також роз'яснено ОСОБА_3, що повернення апеляційної скарги не позбавляє його права повторно звернутися до суду з цією апеляційною скаргою та письмовим клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді з наведенням поважних причин пропуску цього строку.

В поданій ОСОБА_3 апеляційній скарзі від 17.04.2017 року, апелянтом зазначено та обґрунтовано поважність причин пропуску строку подання апеляційної скарги на постанову судді районного суду. Згідно яких убачається, що дійсно розгляд страви стосовно ОСОБА_3, всупереч його заяви, було розглянуто за його відсутності. Згідно заяви про отримання копії постанови Кіровського районного суду м.Кіровограда від 24.01.2017 року, ОСОБА_4 вказану постанову отримав 21.03.2017 року (а.с. 15).

Таким чином, строк подання ОСОБА_3 апеляційної скарги, необхідно рахувати з для отримання ним копії судового рішення, тобто з 21.03.2017 року.

Враховуючи вищевикладене, вважаю необхідним поновити ОСОБА_3 строк оскарження постанови судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 24.01.2017 року, якою його притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно до ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. В ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст.280 та 283 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вказаних вимог закону, районний суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3, недотримався, через що постанова суду підлягає скасуванню , виходячи з такого.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 за №14, «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, зазначено:

-звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників;

-суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи це можливо лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і якщо від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

Як убачається з матеріалів справи, розгляд вказаної справи відбувся без участі особи яка притягається до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, що ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином. Районний суд у постанові формально зазначив, що ОСОБА_3 подав до суду заяву в якій просив відкласти розгляд справи у зв'язку з його перебуванням у відряджені, проте, районний суд вказане питання залишив без розгляду.

Крім того, відповідно до ст. 277-2 КУпАП, повідомлення про розгляд справи, здійснюється повісткою особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Проте, в матеріалах справи відсутні відомості, щодо своєчасного повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та всупереч вказаної норми закону, міститься телефонограма (а.с.6), разом з цим, така форма повідомлення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності про дату і місце розгляду справи, не передбачена Кодексом України про адміністративну відповідальність.

Таким чином, розгляд справи без участі ОСОБА_3, як особи яка притягається до адміністративної відповідальності, є порушенням його права на захист.

Апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

З'ясувавши обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши поясненя ОСОБА_3, зваживши доводи апеляції, а також перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Згідно диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2.9/а/ ПДР України, передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ст.266 ч.2,3 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Пунктом 6 Розділу II Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року встановлено, що огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Із аналізу наведених вимог законодавчих актів слід зробити висновок, що огляд на визначення перебування особи, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного сп'яніння має бути проведеним поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, виключно у присутності двох свідків, і тільки у разі відмови особи від проходження такого огляду або незгоди із результатами такого огляду, лікарем закладу охорони здоров'я.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснив, що у стані алкогольного сп'яніння не перебував. Їхав у лікарню за мамою. В машині також перебували його дружина та дитина. Був безпідставно зупинений працівниками поліції. Апеляцію підтримує повністю.

Разом з тим, вина ОСОБА_3 підтверджується дослідженими в судовому засіданні апеляційної інстанції доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №220834 від 01.01.2017 року, згідно якого, ОСОБА_3 01.01.2017 року, о 15-10 год. керував автомобілем НОМЕР_2, по вул. Романа Шухевича в м. Кропивницькому в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 а ПДР України(а.с. 1).

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 2 від 01.01.2017 року, згідно якого ОСОБА_3 перебуває у стані алкогольного сп'яніння (а.с. 3).

- поясненнями ОСОБА_3, з яких убачається, що він 01.01.2017 року приблизно о 15.00 годині, на автомобілі їхав до своєї мами, яка знаходилася у лікарні. Під час руху був зупинений працівниками поліції, у зв'язку з тим, що на його автомобілі не працював задній лівий габаритний ліхтар, про що він особисто переконався. Під час спілкування з працівниками поліції йому було запропоновано на місці пройти огляд на стан визначення алкогольного сп'яніння, на вказану пропозицію він відмовився та погодився пройти огляд на визначення стану алкогольного сп'яніння у медичному закладі. З висновком медичного закладу ОСОБА_3 погодився та вину визнав, розкаявся (а.с.4).

Таким чином, на підставі висновку щодо результатів медичного огляду, згідно якого ОСОБА_3 перебуває у стані алкогольного сп'яніння, поліцейським складений протокол про притягнення останнього до адміністративної відповідальності, до якого був долучений вказаний висновок, а тому порушень щодо складання зазначених документів відповідно до Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апелянта щодо того, що він не перебував у стані алкогольного сп'яніння та щодо порушення працівниками поліції вимог Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, є необґрунтованими.

Доводи ОСОБА_3 про те, що він незаконно був зупинений працівниками поліції є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 35 Закону України «Про поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу. У даному випадку ОСОБА_3 був зупинений з у зв'язку з непрацюючим габаритним ліхтарем автомобіля, яким він керував, що власноручно підтвердив у поясненнях які він надав на місці. Не надав апелянт доказів незаконної його зупинки працівниками поліції і до апеляційного суду.

Виходячи з сукупності вищенаведених доказів зібраних по справі, перевіривши їх при розгляді даної справи, вважаю доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, яке передбачено ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до ст. 294 ч. 8 п. 3 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Згідно ст. 247 ч. 1 п. 7 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 38 ч. 2 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що адміністративне правопорушення було вчинено 01.01.2017 року. Тому, на час розгляду справи в суді апеляційної інстанцій закінчилися строки накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_3 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпаП, а тому постанова підлягає скасуванню із винесенням нової постанови, а провадження по справі необхідно закрити у зв'язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ч.2 ст. 38 ч.2,п.7 ч.1 ст. 247, ч.2, п.3 ч.8 ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку подання апеляційної скарги, задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 строк подання апеляційної скарги на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.01.2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.01.2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження по даній справі закрити, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя:Підпис:

Згідно з оригіналом.

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області Л.Я.Ткаченко