Справа № 163/558/17 Провадження №33/773/413/17 Суддя в 1 інстанції: Чишій С. С.
Категорія: ст. 472 МК УкраїниДоповідач: Денісов В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 року місто Луцьк

Суддя Апеляційного суду Волинської області Денісов В.П., з участю представника митниці ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 16 березня 2017 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина ОСОБА_3, що проживає в ОСОБА_3 за адресою: Rodqau An der Lutheiche 6, непрацюючий,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.472 МК України з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 22998 (двадцять дві тисячі девятсот девяносто вісім) гривень 64 копійки з конфіскацією в дохід держави 800 євро, що за офіційним курсом НБУ становили 22998,64 гривні.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави 320 (триста двадцять) гривень.

ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що він, слідуючи 18.02.2017 з України в ОСОБА_4 через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС пасажиром рейсового автобуса «Неоплан», номерний знак WI8869V, сполученням «Київ-Варшава», не задекларував за встановленою формою 800 євро, що за офіційним курсом НБУ становили 22998,64 гривні, які знаходились в плечовій сумці разом із задекларованою валютою і були виявлені після перерахунку задекларованої валюти, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.472 МК України.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді щодо нього скасувати і, застосувавши ст.22 КУпАП, звільнити його від відповідальності та повернути вилучені кошти в сумі 800 Євро. Посилається на те, що згідно з Протоколами до Конвенції з захисту прав людини, будь який державний орган має з повагою відноситись до майна (власності) особи і застосовувати конфіскацію як вид покарання у виключних випадках. Зазначає, що він визнав вину у скоєнні правопорушення, проте вчинив його неумисно, оскільки хвилювався. Він має на утриманні троє малолітніх дітей, займається на території ОСОБА_3 підприємницькою діяльністю і може надати до суду належні документи. Із урахуванням даних обставин, конфіскацію коштів вважає непомірним для нього стягненням.

ОСОБА_2 в судове засідання не зявився. Жодних клопотань від нього про відкладення розгляду справи не надходило.

А тому відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП його неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника митниці ОСОБА_1, який заперечував апеляцію та просив залишити постанову судді без змін, перевіривши доводи скарги та вивчивши матеріали справи, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до п.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Висновки судді першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, не оспорює в апеляційній скарзі й сам ОСОБА_2

Разом з тим, доводи в апеляційній скарзі про необхідність звільнення його від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП- у звязку з малозначністю вчиненого правопорушення, не заслуговують на увагу.

Як правильно зазначив суддя першої інстанції у постанові, підстав для визнання правопорушення малозначним не встановлено та жодних доказів з цього приводу в судовому засіданні не надано. Сума незадекларованої валюти і статус ОСОБА_2 як іноземця не можуть бути віднесені до обставин, що свідчать про малозначність, оскільки вся сума переміщуваної валюти становить 10800 євро, а всі громадяни, що перетинають митний кордон, мають однакові права і обовязки.

Накладаючи стягнення, суддя першої інстанції відповідно до вимог ст.33 КУпАП, врахував характер вчиненого правопорушення, дані про матеріальний та сімейний стан ОСОБА_2, ступінь його вини та інші обставини, тому обрав стягнення згідно з санкцією статті 472 МК України, яка іншого стягнення не передбачає.

Правових підстав для помякшення цього стягнення немає і в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи вищенаведені обставини, апеляційний суд не знаходить законних підстав для звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП.

Таким чином, постанова судді є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_2, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 16 березня 2017 року щодо нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області ОСОБА_5