Справа № 337/3292/17
Провадження № 3/337/1057/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2017 року суддя Хортицького районного суду м. Запоріжжя Гнатик Галина Євгенівна, розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м.Запоріжжі матеріали по протоколам БР № 270896, БР № 227880, БР № 270769, що надійшли з УПП у м.Запоріжжі відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: м.Дніпропетровськ, Запорізьке шосе, 62, кВ. 151, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124, 139 ч. 1, 130 ч. 1 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

На розгляд до Хортицького районного суду м.Запоріжжя надійшли адміністративні матеріали з протоколами: БР № 270896, БР № 227880, БР № 270769 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124, 139 ч. 1, 130 ч. 1 КУпАП.

Оскільки, вказані адміністративні матеріали складені відносно однієї і тієї ж особи, станом на 30.10.2017 року судом не розглянуті, суд вважає, що матеріали підлягають обєднанню в одне провадження.

Протокол БР № 270896 складений про те, що ОСОБА_1, 29.08.2017 року, о 14 годині 55 хвилин, керуючи транспортним засобом «ЗАЗ TF 699Р», державний номер НОМЕР_1, рухаючись по вул.Воронезькій, 3 у м.Запоріжжі, при зміні напрямку руху, не переконався, що це буде безпечно, не дотримався безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, був не уважний, в наслідок чого скоїв наїзд на перешкоду, а саме на дорожній знак 1.33. В наслідок ДТП пошкоджені дорожній знак та автомобіль, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Протокол БР № 227880 складений про те, що ОСОБА_1, 29.08.2017 року, о 14 годині 55 хвилин, рухаючись по вул.Воронезькій, 3 у м.Запоріжжі, керував транспортним засобом «ЗАЗ TF 699Р», державний номер НОМЕР_1 і здійснив пошкодження елементів вулично шляхової мережі, а саме- дорожнього знаку 1.33, чим порушив п. 1.5 ПДР України.

Протокол БР № 270769 складений про те, що ОСОБА_1, 29.08.2017 року, о 14 годині 55 хвилин, рухаючись по вул.Воронезькій, 3 у м.Запоріжжі, керував транспортним засобом «ЗАЗ TF 699Р», державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків: ОСОБА_2, ОСОБА_3 чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. Протокол складено за ст.130 ч.1 КпАП України.

Як вбачається з пояснень свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, 29.08.2017 року, о 17 годині 05 хвилин, в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан спяніння за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав. Суду пояснив, що 29.08.2017 року він був на святкуванні дня народження знайомого, свій автомобіль залишив у дворі житлового будинку. У процесі розмови із знайомими, йому стало відомо, що в цьому дворі був пошкоджений чийсь транспортний засіб, особа, яка його пошкодила, зникла, тому він вирішив відігнати машину з двору на стоянку для автомобілів. Він попросив куму ОСОБА_4 відігнати автомобіль на стоянку, так як сам не міг, а вона має навики керування транспортним засобом. ОСОБА_4 разом з ним пішла до автомобіля, сіла за кермо, а він на місце пасажира. Під час руху транспортного засобу ОСОБА_4 не впоралася з керуванням автомобіля та скоїла наїзд на дерево, після чого намагалася обїхати яму та виїхала на бордюр, зачіпила та пошкодила дорожній знак. Автомобіль зупинився, його відкинуло на проїзну частину, де його і залишили. Так як ОСОБА_4 перебувала у стресовому стані, вона пішла додому. У автомобілі заклинило пасажирські двері, тому він через сидіння водія вийшов на вулицю і стояв біля автомобіля, потім сидів, саме коли до нього підїхали працівники поліції. З самого початку він казав працівникам поліції, що не він керував транспортним засобом, що за кермом була інша особа, але відносно нього були складені протоколи. Вину не визнає, бо він не перебував за кермом автомобіля, а тому, як пасажир мав право відмовитися від проходження огляду на стан спяніння.

Допитаний у судовому засіданні 10.10.2017 року у якості свідка інспектор патрульної поліції ОСОБА_5, суду пояснив, що 29.08.2017 року під час патрулювання Хортицького району у м.Запоріжжі, він побачив, що посеред дороги стоїть автомобіль «Ланос», який має пошкодження. За кермом сидів чоловік- Кувакін С.В. На питання, про те, що травилося, він відповів, що все гаразд, вони самі розберуться. У цей час він побачив пошкоджений дорожній знак, та зламане дерево. ОСОБА_1 казав, що за кермом був не він, а інша особа. Він особисто не бачив як сталася ДТП, а також те, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем, ОСОБА_1 казав, що автомобілем керувала його подруга. Вони викликали інший екіпаж для допомоги, бо треба було скласти три протоколи. Крім того, було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан спяніння спочатку на місці, а потім і у медичному закладі, на що він відмовився. Очевидець, неповнолітній хлопець казав, що за кермом автомобіля був чоловік.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка інспектор патрульної поліції ОСОБА_6 суду пояснила, що 29.08.2017 року вона чергувала у складі екіпажу, коли було отримано повідомлення, що по вул.. Воронезькій,3 скоєно наїзд на дорожній знак, а чоловік, який скоїв наїзд, перебуває у стані алкогольного спяніння. Коли вони приїхали на місце ДТП, вона складала протокол лише по ст. 130 ч.1 КУпАП, оскільки чоловік відмовився від проходження огляду на стан спяніння як на місці так і в медичному закладі. Вона особисто не бачила як ОСОБА_1 керував автомобілем. Про події їй відомо зі слів інспекторів ПП, які також повідомили їй, що вони не бачили хто саме керував автомобілем. Їй особисто ОСОБА_1 не казав про те, що автомобілем керував не він. Працівники ПП не зупиняли вказаний автомобіль, а виявили його, коли автомобіль стояв, про що також їй відомо з їх слів.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_1 є її кумом і 29.08.2017 року вони разом були у компанії на святкуванні дня народження. У процесі бесіди, ОСОБА_1 було прийнято рішення не залишати автомобіль у дворі житлового будинку, а поставити його на стоянку. У неї не має водійського посвідчення, але вона володіє навиками керування. Вони разом з ОСОБА_1 підійшли до його автомобіля, вона сіла за кермо, а ОСОБА_1 поряд, на пасажирське сидіння. Коли вона розпочала рух по вул.Воронезькій, зі швидкістю, приблизно 60 км на годину, то не впоралася з керуванням, виїхала до дерев та збила одно дерево, потім зачепила дорожній знак, після чого автомобіль вилетів на проїзну частину і зупинився. Вона перебувала у стресовому стані, вийшла з автомобіля, ОСОБА_1 сказав, що сам викличе евакуатор та розбереться з усім самотужки, а вона може іти додому. Про те, що сталося потім їй не було відомо. На наступний день ОСОБА_1 їй розповів, що мимо проїздили працівники патрульної поліції, які склали відносно нього протоколи. Крім того казав, що він повідомляв патрульних про те, що автомобілем керував не він.

У судовому засіданні 30.10.2017 року захисник ОСОБА_1 ОСОБА_7 заявив клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за складеними відносно нього протоколами за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушень, передбачених ст. 124, 139 ч. 1, 130 ч. 1 КУпАП.

Вивчивши матеріали справ, заслухавши пояснення ОСОБА_1, свідків, думку адвоката, ознайомившись з відеозаписом з нагрудних камер патрульного поліцейського, суд вважає, що провадження по справі про адміністративні правопорушення підлягають закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 139 ч. 1, 130 ч. 1 КУпАП з наступних підстав.

У відношенні ОСОБА_1 складено три протоколи: БР № 270896, БР № 227880, БР № 270769 про те, що він 29.08.2017 року, о 14 годині 55 хвилин, рухаючись по вул.Воронезькій, 3 у м.Запоріжжі, керував транспортним засобом «ЗАЗ TF 699Р», державний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, від проходження огляду на стан спяніння відмовився як за допомогою приладу «драгер» так і у медичному закладі; при зміні напрямку руху, не переконався, що це буде безпечно, не дотримався безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, був не уважний, в наслідок чого скоїв наїзд на перешкоду- дерево, а також здійснив пошкодження елементів вулично шляхової мережі, а саме дорожнього знаку 1.33, чим порушив вимоги п. 10.1, 2.3, 12.1, 1.5 ПДР України.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, тощо.

Згідно зі ст. 251 КУПАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган ( посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини що помякшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У статті 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15 травня 2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У практиці Європейського суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки ( рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії»), отже адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобовязана доводити свою невинуватість.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і ОСОБА_8 ООН від 27.07.2006 року, обєктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обовязків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Відповідно до принципу V, викладеного у Рекомендації № (94) 12 «Незалежність, дієвість та роль суддів», ухваленій Комітетом ОСОБА_9 Європи на 518 засіданні заступників міністрів 13.10.1994 року, судді, зокрема, зобовязані проводити справу неупереджено, спираючись на власну оцінку фактів та власне тлумачення закону; забезпечити, щоб кожна сторона мала однакові можливості бути заслуханою, і щоб процедурні права кожної із сторін дотримувались відповідно до положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_1, суду пояснив, що 29.08.2017 року він був на святкуванні дня народження знайомого, свій автомобіль залишив у дворі житлового будинку. У процесі розмови із знайомими, йому стало відомо, що в цьому дворі був пошкоджений чийсь транспортний засіб, особа, яка його пошкодила, зникла, тому він вирішив відігнати машину з двору на стоянку для автомобілів. Він попросив куму ОСОБА_4 відігнати автомобіль на стоянку, так як сам не міг, а вона має навики керування транспортним засобом. ОСОБА_4 разом з ним пішла до автомобіля, сіла за кермо, а він на місце пасажира. Під час руху транспортного засобу ОСОБА_4 не впоралася з керуванням автомобіля та скоїла наїзд на дерево, після чого намагалася обїхати яму та виїхала на бордюр, зачіпила та пошкодила дорожній знак. Автомобіль зупинився, його відкинуло на проїзну частину, де його і залишили. Так як ОСОБА_4 перебувала у стресовому стані, вона пішла додому. У автомобілі заклинило пасажирські двері, тому він через сидіння водія вийшов на вулицю і стояв біля автомобіля, потім сидів, саме коли до нього підїхали працівники поліції. З самого початку він казав працівникам поліції, що не він керував транспортним засобом, що за кермом була інша особа, але відносно нього були складені три протоколи. Вину не визнає, бо він не перебував за кермом автомобіля, а тому, як пасажир мав право відмовитися від проходження огляду на стан спяніння.

Доводи ОСОБА_1 у частині того, що не він керував транспортним засобом у момент скоєння ДТП та пошкодження дорожнього знаку, повністю підтверджуються поясненнями свідка ОСОБА_4, яка пояснила, що саме вона перебувала за кермом автомобіля, під час скоєння ДТП.

Пояснення ОСОБА_1 у судовому засіданні про те, що він повідомляв працівників поліції про те, що не він керував транспортним засобом, а його знайома, підтверджуються поясненнями свідка- інспектора патрульної поліції ОСОБА_5, який при допиті у суді пояснив, що він не бачив, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем, а ОСОБА_1 повідомляв його про те, що автомобілем керувала його подруга.

Пояснення ОСОБА_1, свідка ОСОБА_5 у цій частині, повністю підтверджуються відтвореним у судовому засіданні відеозаписом подій 29.08.2017 року, який суд, відповідно до ст. 251 КУпАП вважає доказом по справі, з якого вбачається, що ОСОБА_1 повідомив інспектора ПП про те, що автомобілем керувала жінка.

Крім того, при складанні протоколу відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, за скоєння ДТП 29.08.2017 року, свідки ДТП у протоколі не вказані.

До матеріалів справи додано пояснення неповнолітнього свідка ОСОБА_10 від 29.08.2017 року, яке він надав у присутності законного представника матері- Дробязко Т.В., про те, що автомобілем « Ланос», який скоїв наїзд на дерево та дорожній знак, керував чоловік у голубій футболці.

Ця особа також не зазначена у якості свідка.

Судом свідок ОСОБА_10, разом з законним представником ОСОБА_11, двічі викликалися до суду: на 10.10.2017 року та 24.10.2017 року, але до суду вказані особи не зявилися. Повістка з викликом до суду на 24.10.2017 року повернута суду з відміткою поштового відділення звязку «за закінченням терміну зберігання».

Судом вжито всіх передбачених законом заходів для виклику за клопотанням сторони захисту неповнолітнього свідка ОСОБА_10 з його законним представником ОСОБА_11, проте зазначені особи за викликами до суду не зявилися.

Будь яких інших доказів того, що ОСОБА_1 керував автомобілем у час скоєння ним ДТП, пошкодження дорожнього знаку, суду не надано.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З вищевказаного вбачається, що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 139 ч.1 КУпАП, суду не доведена, а навпаки, спростовується доказами, отриманими у ході судового розгляду справи, а тому, відповідно до п.1 частини 1 ст. 247КУпАП, провадження по справі за ст. 124, 139 ч.1 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ч. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан спяніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан спяніння в заклади охорони здоровя та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки спяніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1, 29.08.2017 року не керував автомобілем «ЗАЗ TF 699Р», державний номер НОМЕР_1, а саме не виконував функцій водія, не скоював правопорушень, передбачених ст. 124, 139 ч.1 КК України, а тому, його відмова від проходження огляду на місці виявлення пошкодженого автомобіля «ЗАЗ TF 699Р», державний номер НОМЕР_1, є правомірною і не може тягти за собою відповідальність, передбачену ст. 130 ч.1 КУпАП, а тому,провадження по справі за ст. 130 ч.1 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КК України.

Керуючись ст. 247, 283, 284, 285 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Обєднати в одне провадження адміністративні справи відносно ОСОБА_1 по складеним відносно нього протоколам: БР № 270896, БР № 227880, БР № 270769.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, 139 ч. 1, 130 ч. 1 КУпАП закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 139 ч. 1, 130 ч. 1 КУпАП.

Копію постанови направити до УПП у м.Запоріжжі для вирішення питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності винної особи у скоєнні вказаних адмінправопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Хортицький райсуд м. Запоріжжя на протязі 10 днів з дня її оголошення.

Суддя: Гнатик Г.Є.