АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/2228/2017 Суддя у першій інстанції: Бородій В.М.
Категорія: ч.5 ст.212-3 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Фрич Т.В., за участю адвоката (потерпілого) Рубля О.С., розглянувши апеляційну скаргу адвоката (потерпілого) Рубля О.С. на постанову судді Подільського районного суду міста Києва 04 серпня 2017 року щодо

ОСОБА_4, який займає посаду керівника інформаційного агентства ТОВ «РБК-Україна», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Г.Сковороди, 21/16,

за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Подільського районного суду міста Києва від 04 серпня 2017 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.212-3 КУпАП - закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням адвокат (потерпілий) Рубля О.С. подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Подільського районного суду міста Києва від 04 серпня 2017 року скасувати, та прийняти нову постанову, якою визнати винним керівника інформаційного агентства ТОВ «РБК-Україна» ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП та притягнути його до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

Свої доводи мотивує тим, що адвокатські запити від 07.06.2017 року та від 09.06.2017 року керівнику інформаційного агентства ТОВ «РБК-Україна» ОСОБА_4 направлялись усіма можливими способами доставки листів та повідомлень. У матеріалах справи містяться докази відправки адвокатом Рублею О.С. даних адвокатських запитів рекомендованими листами з повідомленням про вручення ПАТ «Укрпошта», цінними листами з описом вкладення, а також електронною поштою на ті електроні адреси, які вказані на веб-сайті ТОВ «РБК-Україна». Додаткового звертає увагу суду, що дані листи з адвокатськими запитами відправлялись на адресу зареєстрованого місцезнаходження ТОВ «РБК-Україна», а саме: м. Київ, вул. Патріса Лумумби, 13, та на адресу фактичного місцезнаходження ТОВ «РБК-Україна»: м. Київ, вул. Г.Сковороди, 21/16. В усіх випадках дані відправлення залишились без уваги адресата та/або ігнорувалися, та повертались відправнику у зв'язку із закінченням строку зберігання.

Також апелянт зазначає, що висновок суді першої інстанції про те, що ні орган уповноважений на складання протоколу, ні потерпілий, ні досліджені документи в їх сукупності, не спростували твердження захисника ОСОБА_4, що жодної неправомірної відмови в наданні інформації адвокату Рублі О.С. не було, оскільки ніяких адвокатських запитів до ОСОБА_4 не надходило, він про них не знав - є не законним. Той факт, що уповноважена особа ТОВ «РБК-Україна» Климова отримала кур'єрське відправлення у якому містились адвокатські запити адвоката Рублі О.С. від 07.06.2017 року та від 09.06.2017 року, сам по собі презюмує, що керівник ТОВ «РБК-Україна» ОСОБА_4 не міг не знати про їх надходження.

В запереченнях на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_4 - захисник ОСОБА_6, просить залишити постанову Подільського районного суду м. Києва від 04 серпня 2017 року без зміни, а скаргу без задоволення.

В доповненнях до заперечення на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_4 - захисник ОСОБА_6 зазначає, що відповідно до листа Національної асоціації адвокатів України від 09.08.2017 № 689/0/2-17, Рада адвокатів міста Києва здійснює свою професійну діяльність за адресою: м. Київ, вул. Ярославська, 6, поверх 3 і головою Ради адвокатів міста Києва вказано ОСОБА_8, проте акт про неявку особи від 25.07.2017 (а.с. 4) та протокол про адміністративне правопорушення від 25.07.2017 підписано іншою особою, а саме головою Ради адвокатів міста Києва ОСОБА_9 із зазначенням іншої адреси Ради: м. Київ, Білоруська, 30, що становить під сумнів правомірність складання цих документів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката Рублі О.С. який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії КВ № 000045, який складений 25.07.2017 року головою Ради адвокатів міста Києва ОСОБА_9, вбачається, що 28.06.2017 року ОСОБА_4, обіймаючи посаду керівника інформаційного агентства ТОВ «РБК-Україна», перебуваючи на своєму робочому місці, що за адресою: 04070, м. Київ, вул. Григорія Сковороди, 21/16, діючи умисно всупереч вимогам ч. 2 ст. 24 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, яке виразилось у неправомірній відмові в наданні інформації на адвокатські запити адвоката Рубля О.С. від 07.06.2017 року та 09.06.2017 року.

Постановою судді Подільського районного суду міста Києва від 04 серпня 2017 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.212-3 КУпАП, - закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

З такими висновкам суд апеляційної інстанції погоджується, виходячи з наступного.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 встановлено, що суддя першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно з'ясував обставини справи, дав належну оцінку доказам у їх сукупності і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам КУпАП. Висновки суду про відсутність у діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП є обґрунтованими.

Так, відповідно до диспозиції ч. 5 ст. 212-3 КУпАП відповідальність настає за неправомірну відмову в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, у відповідь на адвокатський запит, запит кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, її палати або члена відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до висновку, що не встановлено наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.212-3 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст. 251 КУпАП (в редакції Закону №1952-V111 (1952-19) від 16.03. 2017 року) обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. У зв'язку з цим доказування винуватості особи та збирання доказів не може перекладатись на суд.

Згідно ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом, передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.5 ст. 212-3 КУпАП неправомірна відмова в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності у відповідь на адвокатський запит, запит кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, її палати або члена відповідно до ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб від двадцяти п'яти до п'ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Вказані приписи свідчать, що відповідальність за допущені порушення несе фізична посадова особа і лише за свої винні дії, що підтверджується належними та допустимими доказами.

Системний аналіз ч.2 ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», яка покладає обов'язок на керівників організацій надати адвокату запитувану інформацію, та ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, яка передбачає об'єктивну сторону правопорушення за відмову у наданні запитуваної інформації, свідчить про те, що відповідальність за ненадання запитуваної інформації може наставати лише в тому разі, якщо відмова в наданні інформації буде неправомірною, тобто якщо інформація згідно вимог закону підлягає наданню, а суб'єкт правопорушення безпідставно відмовив у цьому.

Водночас, судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_4 відмовився надавати інформацію адвокату Рубля О.С. на його запит.

Ні орган уповноважений на складання протоколу, ні потерпілий, ні досліджені документи в їх сукупності, не спростували твердження захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6, що жодної неправомірної відмови в наданні інформації адвокату Рублі О.С. не було, оскільки ніяких адвокатських запитів до ОСОБА_4 не надходило, він про них не знав.

Згідно змісту закону суб'єктивна сторона правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП характеризується умисною формою вини, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Також є доречним посилання суду першої інстанції на наступне.

Так, відповідно до вимог ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку, на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції також зазначив, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст. 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах,одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З такими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

Стосовно доводів апелянта, що адвокатські запити від 07.06.2017 року та від 09.06.2017 року направлялись усіма можливими способами доставки листів та повідомлень. У матеріалах справи містяться докази відправки адвокатом Рублею О.С. даних адвокатських запитів рекомендованими листами з повідомленням про вручення ПАТ «Укрпошта», цінними листами з описом вкладення, а також електронною поштою на ті електроні адреси, які вказані на веб-сайті ТОВ «РБК-Україна» та в усіх випадках дані відправлення залишились без уваги адресата та/або ігнорувалися, та повертались відправнику у зв'язку із закінченням строку зберігання, є голослівними в частині того, що отримання їх адресатом ігнорувалось, так як факт їх повернення відправнику у зв'язку із закінченням строку зберігання, не є підтвердженням того, що особа, якій вони направлялися, умисно їх не забирала із поштового відділення.

Стосовно доводів апелянта, що висновок судді першої інстанції про те, що ні орган уповноважений на складання протоколу, ні потерпілий, ні досліджені документи в їх сукупності, не спростували твердження захисника ОСОБА_4, що жодної неправомірної відмови в наданні інформації адвокату Рублі О.С. не було, оскільки ніяких адвокатських запитів до ОСОБА_4 не надходило, слід зазначити наступне.

Так, як зазначив суд першої інстанції та встановив суд апеляційної інстанції, в матеріалах долучених до протоколу та додаткових матеріалах наданих потерпілим під час слухання справи, не зафіксовано коли та за яких обставин саме ОСОБА_4 як посадова особа отримав інформацію про зміст запитів адвоката Рубля О.С. та вчинив якісь діяння (дію чи бездіяльність)по не виконанню запиту, діючи при цьому умисно.

Крім того слід зауважити, що матеріали справи не містять інформації про фактичне місце знаходження ТОВ «РБК-Україна» за адресою: м. Київ вул. Г.Сковороди, 21/16, за якою на твердження апелянта отримано його запити кур'єрським відправленням 21.06.2017 року відповідальною особою Климовою.

Натомість міститься інформація в матеріалах справи, з якої убачається, відповідно до повного витягу з державного реєстру друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності /а.с. 46/, що місцезнаходження ТОВ «РБК-Україна» м. Київ, вул. Фрунзе, 1-3 (блок А), офіс 41. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань /а.с. 47/ вбачається, що місцезнаходження юридичної особи м. Київ, вул. Патріса Лумумби, 13.

Щодо доповнень до заперечення на апеляційну скаргу, представника ОСОБА_4 - захисника ОСОБА_6 про те, що протокол складено неуповноваженою особою, оскільки відповідно до листа Національної асоціації адвокатів України від 09.08.2017 № 689/0/2-17, Рада адвокатів міста Києва здійснює свою професійну діяльність за адресою: м. Київ, вул. Ярославська, 6, поверх 3 і голова Ради адвокатів міста Києва вказано ОСОБА_8, проте акт про неявку особи від 25.07.2017 (а.с. 4) та протокол про адміністративне правопорушення від 25.07.2017 підписано іншою особою, а саме головою Ради адвокатів міста Києва ОСОБА_9 із зазначенням іншої адреси Ради: м. Київ, Білоруська, 30, то вони є безпідставними, виходячи з наступного.

Як убачається з наданої інформації Ради адвокатів міста Києва на підтвердження повноважень на складання адміністративних протоколів Головою Ради адвокатів міста Києва, надано витяг з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 09.11.2017 року, сформований станом на 25.07.2017 року (день складання протоколу серія КВ000045) з якого убачається, що ОСОБА_9 16.06.2017 року (Голова Ради адвокатів міста Києва поновлена на посаді на термін п'ять років, тобто до 12 жовтня 2017 року).

Таким чином, обставини викладені у протоколі серія КВ № 000045 від 25.07.2017 року щодо неправомірної відмови в наданні інформації керівником Інформаційного агентства ТОВ «РБК-Україна» ОСОБА_4 на адвокатські запити адвоката Рубля О.С. від 07.06.2017 року та від 09.06.2017 року, не знайшли свого підтвердження в суді як першої так і апеляційної інстанції, та спростовуються наданими до суду доказами.

До того ж, будь-яких інших доказів на підтвердження обставин, викладених у протоколі про порушення ч. 5 ст. 212-3 КУпАП керівником Інформаційного агентства ТОВ «РБК-Україна» ОСОБА_4, адвокатом (потерпілимого) Рублею О.С. суду апеляційної інстанції надано не було.

За таких обставин, як у суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати, що керівник Інформаційного агентства ТОВ «РБК-Україна» ОСОБА_4 неправомірно відмовив у наданні інформації на адвокатські запити адвоката Рубля О.С. від 07.06.2017 року та від 09.06.2017 року.

Враховуючи, що суддею місцевого суду правильно встановлені фактичні обставини провадження, які не спростовані доводами апеляційної скарги, вважаю, що рішення про закриття провадження в справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу цього правопорушення, постановлено з дотриманням вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката (потерпілого) Рубля О.С., - залишити без задоволення.

Постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 04 серпня 2017 року, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.212-3 КУпАП, - закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.В.Фрич