АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/1946/2017 Суддя у першій інстанції: Домарєв О.В.
Категорія: ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Фрич Т.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 29 червня 2017 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Дарницького районного суду міста Києва від 29 червня 2017 року, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір, що на день винесення постанови становить 320 грн.

Згідно постанови, 08.04.2017 року приблизно о 03 год. 10 хв. біля буд. № 12 по вул. Срібнокільській в м. Києві, ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, був зупинений працівниками поліції, які виявили у водія ознаки алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук. Огляд ОСОБА_3, на стан сп'яніння проводився в присутності двох свідків за допомогою приладу «Drager», який показав результат - 0,77 %, що свідчить про те, що ОСОБА_3, перебував в стані алкогольного сп'яніння.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києва.

На обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги вказує, що судове рішення винесене з грубим порушенням норм процесуального права та невірно застосовано матеріальні норми, що потягло за собою однобічне та не повне з'ясування судом усіх фактичних обставин справи, в результаті чого суд першої інстанції грубо порушив його право на захист, яке гарантоване йому ст. 55 Конституції України та ст. 268 КУпАП, так як його захисником було направлено в суд клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням в іншому процесі.

Також, апелянт зазначає, що вимірювання стану сп'яніння здійснювалось за допомогою приладу «Драгер», працівниками поліції не пред'явлено жодного документа, який підтверджував, що даний прилад проходив відповідну повірку, як того вимагають статті 16 та 17 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», не надання відомостей з приводу повірки ставить під сумнів точність та правильність вимірювань стану алкогольного сп'яніння.

Крім того, апелянт зазначає, що судом не допитано свідків, які нібито були присутні під час вимірювання, а отже не можна встановити дійсність обставин вчиненого правопорушення.

Також ОСОБА_3, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва, оскільки про винесену постанову дізнався лише 10.07.2017 року.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 29 червня 2017 року, підлягає поновленню, оскільки про винесену постанову він дізнався лише 10.07.2017 року і такі його твердження не спростовані матеріалами справи.

ОСОБА_3 про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі, у зв'язку з чим вважаю за можливе проводити апеляційний розгляд у його відсутність відповідно до ст. 268 КУпАП, крім того слід зазначити, що за адресою зазначеною в апеляційні скарзі, проживає зовсім інша особа, яка з"явилася в судове 11.08.2017 року та надала на підтвердження документи, що вона відношення до справи немає, внаслідок чого було відкладено засідання на 15 вересня 2017 року про яке ОСОБА_3 повідомлено в телефоному режимі, про що складено довідку.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Таким чином, суд апеляційної інстанції враховує зазначені обставини та неодноразову неявку в судові засідання ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції, та оцінює такі дії як намір уникнути відповідальності за скоєне правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Згідно постанови, 08.04.2017 року приблизно о 03 год. 10 хв. біля буд. № 12 по вул. Срібнокільській в м. Києві, ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, був зупинений працівниками поліції, які виявили у водія ознаки алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук. Огляд ОСОБА_3, на стан сп'яніння проводився в присутності двох свідків за допомогою приладу «Drager», який показав результат - 0,77 %о, що свідчить про те, що ОСОБА_3, перебував в стані алкогольного сп'яніння.

З такими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

Так, матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_3 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме в керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Зокрема, крім протоколу про адміністративне правопорушення, який було складено щодо ОСОБА_3 та в якому останній власноруч зазначив, що він згоден із обставинами, викладеними в протоколі / а.с.1/, той факт, що останній керував автомобілем НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння, підтверджується наступними доказами: довідкою, роздрукованою приладом Drager з результатом тесту на стан алкогольного сп'яніння, відповідно до якого ОСОБА_3 перебував в стані алкогольного сп'яніння з результатом 0,77 % та який пройшов повірку 25.11.2016 року/а.с. 2/, поясненнями свідків, які засвідчили факт проходження ОСОБА_3 огляду на стан сп'яніння із вищезазначеним результатом /а.с.3,4/, актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де ОСОБА_3 зазначив, що він згоден із результатами огляду на стан сп'яніння/а.с.5/, а також переглянутим в судовому засіданні відео записом з місця події, який надійшов з Дарницького районного суду м. Києва.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_3, що судове рішення винесене з грубим порушенням норм процесуального права та невірно застосовано матеріальні норми, що потягло за собою однобічне та не повне з'ясування судом усіх фактичних обставин справи, а тому суд першої інстанції грубо порушив його право на захист, яке гарантоване йому ст. 55 Конституції України та ст. 268 КУпАП, так як його захисником було направлено в суд клопотання про відкладання розгляду справи у зв'язку з перебуванням в іншому процесі, то вони є голослівним, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи судове засідання призначене на 09 червня 2017 року було відкладено за клопотанням захисника на 29 червня 2017 року в яке знову на дійшло клопотання від захисника про відкладення розгляду справи, тому суд першої інстанції вмотивовано відмовив в його задоволенні про що зазначено в оскаржуваній постанові Дарницького районного суду від 29 червня 2017 року, з якої убачається, що суд врахувавнаведені обставини та положення закону ірозглянув справу у відсутність ОСОБА_3, який був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Крім того, суд вважав за недоцільне задоволення клопотання захисника Чорної О.О. про відкладення розгляду справи на тривалий строк, що перевищує строк, протягом якого на особу може бути накладене адміністративне стягнення відповідно до ст. 38 КУпАП. Таким чином, враховуючи, що матеріали справи не містять відомостей щодо неможливості особистої участі ОСОБА_3 при розгляді зазначеної справи, а також враховуючи, що ОСОБА_3 було роз'яснено право залучити іншого захисника у зв'язку із перебуванням адвоката ЧорноїО.О. у довготривалій відпустці, суд вбачає в діях учасників процесу ознаки свідомого затягування розгляду справи з метою уникнення відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, про що також свідчить повторне клопотання захисника про неможливість взяти участь у судовому засіданні 29.06.2017 р. через зайнятість в іншому судовому засіданні, що на думку суду не свідчить про поважність зазначеної причини неприбуття в судове засідання.

У зв'язку з чим враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП, суд першої інстанції законно розглянув справу у його відсутність.

Що стосується доводів апеляційної скарги, що вимірювання стану сп'яніння здійснювалось за допомогою приладу «Драгер», працівниками поліції не пред'явлено жодного документа, який підтверджував, що даний прилад проходив відповідну повірку, як того вимагають статті 16 та 17 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», не надання відомостей з приводу повірки ставить під сумнів точність та правильність вимірювань стану алкогольного сп'яніння, то вони спростовуються переглянутим відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якої вбачається що ОСОБА_3, не пред'являв даної вимоги до поліцейських під час складання протоколу, та як убачається з чеку Драгера, останній проходив калібрування.

Крім того, слід зазначити, що нормами статтей 272, 278-279 КУпАП не передбачено обов'язкової участі свідків при розгляді справ про адміністративні правопорушення, що в свою чергу спростовує доводи апелянта, що судом не допитано свідків, які нібито були присутні під час вимірювання.

У зв'язку з викладеним вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Дарницького районного суду міста Києва від 29 червня 2017 року, без змін.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду у постанові та були підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Клопотання ОСОБА_3. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 29 червня 2017 року, - задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 29 червня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.В.Фрич