Справа № 297/1823/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Феєра І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 19.09.2017.

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, мешканець АДРЕСА_1, пенсіонер, одружений, визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 та ч. 4 ст. 130 КУпАП та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 320,00 грн. судового збору.

Із протоколів про адміністративне правопорушення серії БР №059142, серії БР 059143 від 18.08.2017 та постанови судді від 19.09.2017 вбачається, що 18.08. 2017, о 14 год., по вул. Виноградній в м. Берегово, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 2105», державний реєстраційний номер «НОМЕР_1», та під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 2107», державний реєстраційний номер «НОМЕР_2», власникоком якого є ОСОБА_2, що був припаркований на узбіччі дороги, в результаті чого автомобілі були частково пошкоджені, чим порушив вимоги п. п. 10.9, 2.10 Правил дорожнього руху України. Після скоєної дорожньо - транспортної пригоди, ОСОБА_1 вжив алкогольні напої, чим порушив вимоги п. 2.10 «є» Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді від 19.09.2017 - скасувати, провадження в справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП. Уважає, що висновок судді про доведеність його вини ґрунтується на припущеннях і недопустимих доказах, а факт порушення ним вимог п. 2.10 «є» Правил дорожнього руху України та вчинення передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, не доведений у встановленому законом порядку. Посилається на те, що він не може вважатися таким, що порушив п. 2.10 «є» Правил дорожнього руху України, оскільки вживав алкоголь після спливу встановленого законом строку для проведення медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, який має бути проведений не пізніше ніж протягом двох годин з моменту настання дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, вказує й на те, що йому не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння у лікаря.

-2-

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП, апеляційний суд розглядає справу про адміністративне правопорушення у відсутності правопорушника ОСОБА_1, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, але до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Як убачається зі змісту апеляційної скарги висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4 та 124 КУпАП, не оспорюється, про що свідчить і факт відсутності в апеляційній скарзі мотивів на спростування такого висновку, у зв'язку з чим, враховуючи положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд не переглядає висновок судді в цій частині, і вважає, що такий ґрунтується на сукупності зібраних по справі доказів, яким дана належна оцінка.

Доводи апеляційної скарги про те, що факт порушення ним вимог п. 2.10 «є» Правил дорожнього руху України та вчинення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, не доведений у встановленому законом порядку, апеляційний суд відхиляє з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також, встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

З матеріалів справи вбачається, що суд повно та всебічно дослідив обставини вчинення правопорушення, наявні в справі докази, а тому висновок, викладений у постанові суду, про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові обставин є законним.

Відповідно до п.2.10 «є» Правил дорожнього руху України у разі причетності до дорожньо- транспортн6ої пригоди водій зобов'язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Частиною 4 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що об'єктивна сторона правапорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП виражається у формі вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу працівника міліції,

-3-

до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Матеріалами справи підтверджено, що 18.08.2017, о 14 год. по вул. Виноградній в м. Берегові, за участі ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода, після вчинення якої, останній залиши місце пригоди, що підтверджується протоколом серії БР 059143 від 18.08.2017 (а. с. 9), схемою дорожньо- транспортної пригоди від 18.08.2017 (а. с. 10) та письмовими поясненнями ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 (а. с. 2, 12, 13).

Крім того, матерілами справи також підтверджено, що після вчинення даної дорожньо - транспортної пригоди, ОСОБА_1 поїхав додому в с. Н. Ремети Берегівського району, де випив одне пиво 0,5 л., що підтверджується як протоколом серії БР №059142 від 18.08.2017 (а. с. 1), так і письмовими поясненнями самого ОСОБА_1, які останній надав інспектору Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області Сюч В.В. (а. с. 2)

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що висновок судді про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП ґрунтується на припущеннях і недопустимих доказах, апеляційний суд відхиляє виходячи з наступного.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-яі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст. 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, протокол про адміністративне правопорушення серії БР №059142 від 18.08.2017, складений щодо ОСОБА_1, указаним вимогам законодавства відповідає, оскільки містить усі необхідні дані, які передбачені ч.1 ст. 256 КУпАП, і є належним та допустимим доказом підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

-4-

Крім того, у своїх поясненнях, які містяться у протоколі, та доданих до нього на окремому аркуші, ОСОБА_1 визнав факт вживання ним алкоголю (0,5 л пива), після вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди.

Указані докази здобуті відповідно до вимог законодавства і підстави для визнання їх недопустимими відсутні.

Зміст диспозиції ч. 4 ст. 130 КУпАП вказує на те, що водію транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, заборонено вживання у тому числі й алкоголю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Як убачається з фактичних обставин справи, ОСОБА_1 вживав алкоголь після вчинення дорожньог - транспортної пригоди, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння, оскільки від такого останній відмовився, і рішення про звільнення ОСОБА_1 від проведення такого огляду працівником поліції не приймалось, що свідчить про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10 «є» Правил дорожнього руху України, а тому, доводи апеляційної скарги про те, що він не може вважатися таким, що порушив п. 2.10 «є» Правил дорожнього руху України, оскільки вживав алкоголь після спливу встановленого законом строку для проведення медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, який мав бути проведений не пізніше ніж протягом двох годин з моменту настання дорожньо-транспортної пригоди, апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують факту вживання ОСОБА_1 алкоголю після вчинення ним дорожньо - транспортної пригоди. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд враховує й те, що апелянт у підтвердження вказаних доводів, не надав жодних належних доказів про те, що він вживав алкоголь саме через дві години після вчинення дорожньо - транспортної пригоди.

З урахуванням вищенаведеного, такими, що не спростовують факту вживання ОСОБА_1 алкоголю після вчинення ним дорожньо - транспортної пригоди й не підтверджені жодними доказами, апеляційний суд визнає й доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що інспектор Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області Сюч В.В. був упереджений при складанні протоколу, що в нього були підстави фальсифікувати такий, - на такі дані не вказується як в апеляційній скарзі, так і не вказувалось під час розгляду справи апеляційним судом. У зв'язку із зазначеним, апеляційний суд приходить до висновку про те, що вказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов'язків діяв у межах наданих йому повноважень, протокол ним складено згідно вимог «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 та ст. 256 КУпАП.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено й факту застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусового підписання ним протоколу та інших документів, що містяться у справі, у тому числі і його письмових пояснень.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1, суддя дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахував характер та обставини вчинених правопорушень, особу правопорушника.

-5-

З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог передбачених пунктом 2.10 «є» Правил дорожнього руху України та скоєнні, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, а адміністративне стягнення накладено на нього в межах санкції вищевказаної статті, є справедливим і таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги та які б свідчили про незаконність постанови надано не було.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 19.09.2017 щодо ОСОБА_1. - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя :