Номер провадження: 33/785/1172/17
Номер справи місцевого суду: 520/7129/17
Головуючий у першій інстанції Чаплицький В.В.
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., при секретарі Стояновій Л.І., за участю особи, яка притягнута до відповідальності - ОСОБА_2 та її представника - адвоката Попроцького Д.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Одеса від 30.06.2017 року,-

встановив

Зазначеною постановою судді,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. В.Дальник Біляївського району Одеської області, з вищою освітою, яка займає посаду державного інспектора відділу погашення боргу ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, яка у даний час перебуває у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з 02.02.2016 року по 07.06.2017 року, та яка проживає за адресою: АДРЕСА_1

притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень.

Відповідно до постанови судді, у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_2, яка є державним службовцем 12-го рангу, має спеціальне звання «Інспектор податкової та митної справи 1 рангу», без поважних причин, несвоєчасно подала, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства, за місцем роботи у ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2016 рік за формою, що визначається НАЗК, чим порушила вимоги фінансового контролю та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі за відсутністю в її діях складу правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначила, що пропустила строк подачі декларації з поважних причин, оскільки неодноразово намагалася подати декларацію, але з причин некоректної роботи даної програми подати декларацію не здалося можливим.

Так, апелянт вказує, що лише 17 травня змогла попасти на прийом до фахівців комп'ютерного відділу ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, та після значного проміжку часу та за допомогою фахівців вказаного відділу подала декларацію.

Крім того, апелянт зазначає, що вважає причину пропуску подачі декларації вважає поважною, оскільки вона у даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною та не мала змоги одразу звернутися до кваліфікованого спеціаліста для вирішення даного питання.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення апелянта та її представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, заслухавши пояснення свідка, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до положень ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обґрунтовуючи своє рішення в частині винуватості ОСОБА_2 у вчинені зазначеного правопорушення, суддя районного суду послалася як на докази: документи, які підтверджують, що ОСОБА_2 є державним службовцем, яку за законом України «Про державну службу» віднесено до осіб, що підпадають під дію Закону України «Про запобігання корупції» в зв'язку з чим для них обов'язковим подання декларації у визначений строк у органи ДФС за місцем мешкання.

При цьому районним судом наведені документи на підтвердження своїх висновків з приводу того, що ОСОБА_2 є суб'єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме :

-Наказ ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області № 2-О від 20.06.2013 року, згідно якого ОСОБА_2 є державним службовцем 12 рангу;

-Наказ ДПІ від 27.12.2013 року № 130-О про присвоєння ОСОБА_2 спеціального звання «Інспектор податкової та митної справи 1 рангу»;

-Наказ ДПІ №7-О від 02.02.2016 року про призначення ОСОБА_2 на посаду державного інспектора відділу погашення боргу ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області з підтвердженням раніше присвоєного спеціального звання.

-ОСОБА_2 06.12.2007 року склала присягу державного службовця.

Апеляційний суд погоджується з висновком районного суду, згідно якого ОСОБА_2 підпадає під дію п. 3 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про державну службу» так як займана нею посада відноситься до посад категорії «В» державної служби і на неї поширюється дія п.п в/ п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», а також вимоги ст. 45 вищевказаного Закону про необхідність для цих осіб обов'язкової подачі щорічної декларації у строк до 01 квітня шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_2 не заперечувалось ані в районному, ані в апеляційному суді того факту, що вона є державним службовцем і також те, що їй було відомо про необхідність подачі декларації у визначений законом строк.

Також ОСОБА_2 не заперечувала того факту, що цей строк було нею порушено і вона подала декларацію пізніше, аніж 01 квітня 2017 року.

При цьому, апеляційний суд не може погодитись з доводами ОСОБА_2 та її представника про те, що вона не мала фізичної можливості подати декларацію до 01.04.2017 року з поважних причин, так як це не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні.

Так, на перевірку доводів ОСОБА_2 про те, що вона не мала можливості заповнити декларацію в строк до 01.04.2017 року, так як її електронний ключ було заблоковано і вона не могла потрапити на прийом до спеціалістів ДФС в Київському районі м. Одеси, апеляційним судом було допитано свідка ОСОБА_4

Даний свідок пояснив суду, що він працює державним інспектором ДФС в Київському районі м. Одеси і ОСОБА_2 є його колегою по роботі. Вона дійсно зверталась до нього по допомогу по наданню декларації і посилалась на те, що в неї був заблокований електронний ключ. З цього приводу він звернувся до АЦСК / акредитованого центру сертифікації ключів/, де у відділі технічної підтримки працівники розблокували електронний ключ. Крім того, після розблокування інформації, при її заповненні, не було можливості зберегти внесену інформацію. Шляхом проведення певних маніпуляцій, перевантаження сторінки, переходженням між розділами інформації, ОСОБА_2 була особисто внесена інформація, а він відправив її декларацію до Єдиного реєстру.

Також свідок ОСОБА_4 додав, що ОСОБА_2 перебувала у декретній відпустці і первинно звернулась до нього вже в квітні, а потім в середині травня. В цей час вона іноді дзвонила йому і говорила, що не може подати декларацію, але в нього не було можливості розблокувати електронний ключ через брак часу. Близько 70% працівників ДФС зверталися до нього з питаннями про неможливість внесення декларації. Але всього 6 осіб з 108 було притягнуто до відповідальності. Причиною цих порушень вважає неналежне усвідомлення цих осіб саме розділом заповнення декларації та їх обізнаність про таке заповнення.

Апеляційний суд погоджується з висновком районного суду в частині того, що ОСОБА_2 не було надано доказів поважності причини неподання декларації в строк, передбачений законодавством, так як в апеляційному суді встановлено, що вона до 01.04.2017 року, а також і пізніше могла звернутись до спеціаліста з питання розблокування електронного ключа та своєчасно подати декларацію, однак звернулась до нього лише у квітні 2017 року, а потім вже у середині травня 2017 року, тобто поза межами встановленого законом строку для подання декларації, чим порушила вимоги закону.

Встановлені під час розгляду справи районним судом та підтверджені в ході апеляційного розгляду обставини, свідчать про те, що факт порушення ОСОБА_2 встановлених законом обмежень щодо несвоєчасного подання декларації, знайшов своє підтвердження, що беззаперечно вказує на наявність в її діях складу корупційного адміністративного правопорушення.

Адміністративне стягнення накладено районним судом на ОСОБА_2 у відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП та в межах передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами, підтверджена винуватість ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні, а тому постанова районного суду є законною та обґрунтованою.

Позиція апелянта на час розгляду справи апеляційним судом щодо невизнання своєї вини та посилання на допущені районним судом порушення, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеса від 30.06.2017 року відносно ОСОБА_2, якою вона притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП з накладенням на неї стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області В.М.Прібилов