РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Провадження № 3/510/318/17

Справа № 510/621/17

06.06.2017 року м. Рені Одеської області

Суддя Ренійського районного суду Одеської області Гончарова-Парфьонова О.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, пенсіонера, який проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КпАП України,

встановив:

05 травня 2017 року о 23 год. 17 хв. ОСОБА_1, порушив порядок перетинання державного кордону України у пункті пропуску для міжнародного автомобільного сполучення «Рені-авто»: намагався перетнути державний кордон України без відповідних документів.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив дії, за які передбачена адміністративна відповідальність відповідно до ч. 1 ст. 204-1 КпАП України.

У судове засідання ОСОБА_1 не зявився, про дату та час розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі, спрямував до суду копію пенсійного посвідчення та витягу з історії хвороби.

Частиною 2 ст. 268 КпАП України передбачені випадки обовязкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про розгляді справ про адміністративні правопорушення, а саме: адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, 173-2, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 КпАП України.

У звязку з тим, що правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КпАП України не відноситься до цього переліку, суд вважає, що справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 можливо розглядати у його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1. вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КпАП України незаконне перетинання або спроба незаконного перетинання державного кордону України.

Так, відповідно до ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року передбачено, що перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред'явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону, а саме: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на вїзд в Україну).

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 затверджено Правила перетинання державного кордону України громадянами України, пунктом 2 яких передбачено, що перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну.

Відповідно до ст. 4 Конституції України, в Україні існує єдине громадянство.

Поняття єдиного громадянства розкривається у ч. 1 ст. 2 Закону України « Про громадянство України» від 18 січня 2001 року якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Отже, суд вважає, що вїзд на територію України громадянами України за предявленням паспортів, виданих на імя громадян іноземних держав, всупереч вимогам Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 204-1 КпАП України.

Так, вина ОСОБА_1 підтверджується зібраними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення ПдРУ № 094747 від 06 травня 2017 року, рапортом інспектора прикордонної служби впс «Рені» від 06 травня 2017 року, копіями паспортів громадянина України та громадянина ОСОБА_2 Болгарія, які видані на імя ОСОБА_1 та іншими документами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що до правопорушника необхідно застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КпАП України, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 24, 27, 33, 40-1, ч. 1 ст. 204-1, 221, 268, 284 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1 700 (одна тисяча сімсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) грн. в дохід держави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Ренійський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк предявлення постанови до виконання три місяця.

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонова