Справа № 727/7605/17
Провадження № 3/727/3144/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2017 року Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Слободян Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, тимчасово не працюючого, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КпАП України, - ВСТАНОВИВ:

В суд на розгляд надійшов протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 в якому зазначено, що ОСОБА_1, 27.07.2017 року о 02.15 год. в м. Чернівці по вулиці Головна, 176 керував автомобілем Фольксваген Пассат, державний номерний знак НОМЕР_1, перебуваючи з явними ознаками алкогольного спяніння. У встановленому законом порядку водій пройшов тестування приладом Драгер в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.9А Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.130 ч.1 КпАП України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину не визнав та пояснив, що в основу звинувачення судом взято незаконний та складений з численними порушеннями вимог КпАП України протокол про адміністративне правопорушення; другий примірник протоколу йому вручено не було. Пояснив, що свідків при складанні протоколу не було, він від підпису в протоколі не відмовлявся так як йому ніхто не пропонував в протоколі підписуватися. Просив за відсутністю в його діях складу правопорушення за ст.130 ч.1 КпАП України закрити провадження по справі.

Заслухавши правопорушника ОСОБА_1, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та матеріали, додані до протоколу, приходжу до наступного висновку.

Згідно з ст. 7 ч.1 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КпАП України, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, за даними дослідженого протоколу про адміністративне правопорушення від 27.07.2017 року складеного о 02.23 годин по вул. Головна, 176 (серії БР № 238935), ОСОБА_1 27.07.2017 року о 02.15 год. в м. Чернівці по вулиці Головна, 176 керував автомобілем Фольксваген Пассат, державний номерний знак НОМЕР_1, перебуваючи з явними ознаками алкогольного спяніння. У встановленому законом порядку водій пройшов тестування приладом Драгер в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.9А Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.130 ч.1 КпАП України.

Так, згідно диспозиції ст.130 ч.1 КпАП України, відповідальність особи, яка керувала транспортним засобом настає за умов відмови особи від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, який пропонується пройти чи проводиться відповідно до встановленого порядку. З протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 238935 від 27.07.2017 року складеного інспектором роти № 4 БУПП в м. Чернівці ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КпАП України вбачається, що останньому пропонувалося пройти медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою технічного пристрою "Драгер".

Водночас, відповідно до п.3 "Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху", затвердженого наказом МВС України №33 від 01.03.2010 року "Про затвердження переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху" визначено вичерпний перелік спеціальних технічних засобів, серед яких, такий, як "Драгер", який згідно протоколу про адміністративне правопорушення працівники міліції мали намір використати при проведенні огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки ОСОБА_1В відсутній.

Також, в порушення вимог ст.256 КпАП України, у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення, відсутні дані про серію та номер вказаного пристрою, що позбавляє суд можливості перевірити та зробити висновок про те чи пройшов зазначений технічний пристрій державну реєстрацію, сертифікацію та відповідну повірку та чи допущений він до використання. Ці обставини мають суттєве значення для правильного вирішення справи, оскільки не дотримання встановленого порядку щодо проведення огляду на стан спяніння особи на місці зупинки, унеможливлює визнання судом, здобутих по справі доказів, належними та допустимими, в розумінні вимог ст.251 КпАП України. Пунктом 2 ч.1 ст.278 КпАП України визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення. Вищенаведене не узгоджується із рекомендаціями викладеними в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті".

Проаналізувавши пояснення ОСОБА_1 в частині відсутності свідків на місці складання протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджуються іншими безпосередньо дослідженими в судовому засіданні документами. Як вбачається з даних протоколу про адміністративне правопорушення свідками в ньому зазначені: - ОСОБА_3, житель ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, житель ІНФОРМАЦІЯ_4. З письмових пояснень вказаних осіб (а.с.3), відібраних інспектором роти № 4 батальйону УПП м. Чернівці ОСОБА_5 видно, що як ОСОБА_3, так і ОСОБА_4 (пояснення абсолютно аналогічні за своїм змістом) підтвердили погодження пройти водієм ОСОБА_1 перевірку на визначення стану спяніння за допомогою приладу Драгер. Для перевірки показів вказаних свідків, останні викликалися в судові засідання, однак не зявилися, з телефонограм направлених як ОСОБА_3, так і ОСОБА_4 за вказаними в поясненнях даними засобу звязку, вбачається, що ОСОБА_3 не належить такий засіб звязку мобільний телефон вказаний в його поясненнях як НОМЕР_2; особа за вказаним номером телефону повідомила що таку особу як ОСОБА_3 вона не знає, фактично проживає з сімєю в м.Стрий Львівської області. Аналогічне стосується і свідка ОСОБА_4, особа за засобом звязку мобільним телефоном НОМЕР_3, як такого, що належить і вказаний в поясненнях свідка ОСОБА_4, в телефонограмі про виклик до суду повідомив, що проживає в м. Харкові особу ОСОБА_4 не знає і ніколи в м. Чернівцях не був, в м. Львові по вул. Шевченка 1/11 ніколи не проживав.

Крім наведеного, судом встановлено, що інспектором роти № 4 батальйону УПП м. Чернівці ОСОБА_2 не було відібрано пояснень з приводу вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, останньому не було розяснено його прав передбачених як ст.63 Конституції України, так і вимогами ст.268 КпАП України; підпис про це відсутній в протоколі, що було підтверджено останнім в засіданні.

Також до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 238935 від 27.07.2017 року було додано постанову БР № 731991 від 27.07.2017 року за порушення ОСОБА_1 п. 30.2 ПДР і з даної постанови чітко вбачається вчинення правопорушення ОСОБА_1 27.07.2017 року о 02.15 год. що є неприпустимим, оскільки в один і той же день і час і в одному і тому ж місці (а саме 27.07.2017 року о 02.15 год. по вул. Головна, 176 в м. Чернівці) відносно особи одночасно не могло проводитися два розгляди справи на місці працівником поліції (а саме за порушення вимог п. 30.2 ПДР з передбаченою відповідальністю за ст. 121 ч.6 та за порушення п. 2.9 «А» ПДР з передбаченою відповідальністю за ст. 130 ч.1 КпАП України. За наведених обставин, оскільки суд надає перевагу доказам, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні, приходить до висновку, що пояснення ОСОБА_1 є логічними і правдивими.

З врахуванням усіх вище наведених обставин, викликає обґрунтовані сумніви, які виключають можливість визнання наведеного вище протоколу як допустимого та достовірного доказу в справі. Допитати в силу наведених обставин в судовому засіданні свідків не представилося можливим на спростування вище наведених обставин чи їх підтвердження. Інші будь-які належні та допустимі докази на підтвердження провини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КпАП України, в матеріалах справи відсутні.

Також, з метою перевірки вищевказаних пояснень ОСОБА_1 до суду не зявився і інспектор роти № 4 батальйону УПП м. Чернівці ОСОБА_2, відомостей про поважність причини неявки суду не надала.

За сукупністю досліджених доказів, суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення провини особи у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.130 ч.1 КпАП України. А, отже, пояснення ОСОБА_1 матеріалами справи не спростовані.

Згідно з роз'ясненнями п.24 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії слід звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України, у ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Приймаючи дане рішення, суд керується п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

За таких обставин, провадження у справі підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КпАП України.

Відповідно до ст.247 ч.1 КпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247 п.1, 283, 284, 287, 289 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5, тимчасово не працюючого, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КпАП України, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Слободян Г.М.