АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2017 року суддя Апеляційного суду міста Києва Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 14 серпня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 14 серпня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати через порушення норм процесуального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного розгляду справи, та дійшов необґрунтованого висновку, що він керував автомобілем у стані наркотичного сп'яніння, оскільки це не відповідає фактичним обставинам провадження та не підтверджується належними та допустимими доказами. З позиції апелянта, не може слугувати належним і допустимим доказом вчинення правопорушення і визнання ним факту вживання незначної кількості спиртних напоїв чи наркотичного засобу, оскільки це мало місце за тривалий час до зупинки транспортного засобу. Зазначає, що він також не відмовлявся від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан сп'яніння, оскільки це не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

З огляду на викладене вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За наслідками розгляду апеляційної скарги просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що він 09.07.2017 року о 02 год. 30 хв. керував автомобілем «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1, по проспекту Глушкова, 12-А у місті Києві з ознаками наркотичного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чимпорушив п.2.5 ПДР України.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя обґрунтував даними протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1, поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, складеного уповноваженою особою органів поліції, ОСОБА_1 09.07.2017 року о 02 год. 30 хв. керував автомобілем «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1, по проспекту Глушкова, 12-А у місті Києві з ознаками наркотичного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Даний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила. Також протокол містить дані про свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження у медичній установі перевірки на стан наркотичного сп'яніння.

Протокол підписаний правопорушником з поясненнями про те, що він «вживав марихуану вчора, авто зобов'язуюсь залишити на місці»,

Дана обставина також врахована судом під час вирішення справи та оцінена в сукупності з іншими наявними доказами.

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що суддя припустився порушень процесуального закону при розгляді даної справи та незаконно притягнув його до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані наркотичного сп'яніння, оскільки ОСОБА_1 на підставі складеного щодо нього протоколу визнаний судом винним саме у порушенні п.2.5 ПДР України, тобто у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Такий висновок суду про порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України є обґрунтованим, підтверджується належними та допустимими доказами та відповідає матеріалам провадження.

Накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, відповідає як межам санкції ч.1 ст.130 КУпАП, так і характеру вчиненого правопорушення та особі порушника.

Апеляційним переглядом не встановлено неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення вимог процесуального закону.

Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 14 серпня 2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз