Номер провадження: 33/785/628/17
Номер справи місцевого суду: 520/1906/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши його апеляційну скаргу на постанову Київського районного суду м. Одеси від 21.03.2017 року відносно:

ОСОБА_2, який народився 17.03.1988 року в м. Одесі, громадянина України, який мешкає за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, 7 А, кв. 19

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права на керування транспортними засобами строком на 1 рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн.

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 30.01.2017 року о 06 год. 30 хв. ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. Краснова в м. Одесі у стані алкогольного спяніння, згідно з роздруківкою приладу «Драгер» ARСD-0485, результат 1,01 проміле алкоголю, чим порушив вимоги п. 2.9 а «Правил дорожнього руху України».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, протиправною, з огляду на наступне:

- суд 1-ї інстанції не дослідив всіх обставин справи та не надав їм обєктивної оцінки, чим порушив його права і безпідставно притягнув до відповідальності, адже він не здійснював керування транспортним засобом, оскільки, дійсно, знаходився у алкогольного спяніння. Автомобіль був припаркований біля його будинку і він не мав наміру ним керувати, а працівники патрульної поліції його не зупиняли, а лише підійшли до нього, коли він стояв на місці;

- суд не задовольнив його клопотання і не допитав у якості свідка ОСОБА_3, який би підтвердив той факт, що автомобіль дійсно не рухався.

За таких обставин, ОСОБА_2 вважає, що його притягнуто до відповідальності на підставі припущення, тому просив скасувати постанову Київського районного суду м. Одеси від 21.03.2017 року сто воно нього, а провадження у справі закрити. Апелянт просить також суд викликати та допитати у якості свідка ОСОБА_3.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги і просив її задовольнити, допитавши свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, свій висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя суду першої інстанції мотивував змістом протоколу про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи.

Під час апеляційного розгляду був досліджений протокол про адміністративне правопорушення серії БР №156326 від 30.01.2017 року (а.с.2), зі змісту якого видно, що ОСОБА_2 особисто написав у протоколі, що керував автомобілем у міжквартальному проїзді, а стан алкогольного спяніння підтверджений результатом тестування приладом «Драгер» (1,01 проміле) (а.с. 3).

Зазначені обставинами підтверджуються також: актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 5, 6).

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції, на задоволення клопотання ОСОБА_2, був допитаний свідок ОСОБА_3, який суду пояснив, що 30.01.2017 року, вранці, він виглянув з балкона та побачив, що автомобіль сина припаркований, а його самого не видно. Через півгодини він вийшов у двір і побачив сина, а сусід йому сказав, що працівники поліції чекали поки син сяде за кермо автомобілю, після чого затримали. Як син проходив огляд, він не бачив, але працівники поліції поводили себе чемно.

Свідок ОСОБА_4 пояснив апеляційному суду, що 30.01.2017 року він отримав орієнтування на автомобіль «Шевроле», який був виявлений під час руху у міжквартальному проїзді біля будинку №7-а по вул. Краснова. Коли автомобіль зупинився, з нього вийшов ОСОБА_2, з ознаками алкогольного спяніння, що підтвердилось результатами тестування приладом «Драгер».

Обєктивно оцінивши докази у справі, суду першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення і правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Доводи ОСОБА_2 про те, що суд 1-ї інстанції не дослідив всіх обставин справи та не надав їм обєктивної оцінки, безпідставно притягнув його до відповідальності, адже він не здійснював керування транспортним засобом апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються наведеними вище доказами, в тому числі особистим написом у протоколі, що він керував автомобілем у міжквартальному проїзді.

Перебування у стані алкогольного спяніння, під час цього, ОСОБА_2 не заперечує.

Отже, вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП доведена доказами, які є належними та допустимими, не довіряти яким у суду апеляційної інстанції підстав немає.

Відповідно до приписів ст.ст. 33-36 КУпАП, накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення, суддя суду першої інстанції належним чином мотивував застосування стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами характером, ступенем суспільної небезпеки та тяжкістю вчиненого правопорушення, відсутністю обставин, що помякшують відповідальність, а також особою правопорушника.

У відповідності до приписів п.1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу чи протест прокурора без задоволення, а постанову без змін.

Таким чином, за результатами апеляційного розгляду, підстави для скасування судового рішення та закриття провадження у справі, - відсутні.

Керуючись ст.ст. 280, 285, 294 КУпАП, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 21.03.2017 року про накладення на ОСОБА_2 стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца