АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/25/2017 Суддя у першій інстанції: Римар Є.П.
Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Фрич Т.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, його захисника - адвоката Глушко М.С., іншого учасника ДТП ОСОБА_5, розглянувши апеляційну скаргу адвоката Шаповалова А.М., в інтересах ОСОБА_3, на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2016 року, щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за ст. 124 КУпАП України -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_3 закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв'язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням захисник Шаповалов А.М., в інтересах ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Оболонського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2016 року скасувати та закрити провадження у справі на підстав п.1, ч.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування своїх доводів вказує на те, що постанова суду ухвалена з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, що потягло за собою однобічне та не повне з'ясування судом всіх фактичних обставин справи, що є наслідком необґрунтованого та надто суворого застосування міри відповідальності як виду адміністративного стягнення, за вчинення особою правопорушення.

Так, апелянт вказує на те, що судом першої інстанції було визнано ОСОБА_3 винним у вчиненні ним адміністративного правопорушення з підстав порушенням ним п. 10.4. та п.13.1. ПДР.

Разом з тим, зіткнення відбулося до в'їзду на Оболонський проспект, тобто по вулиці Малиновского яка має на даній ділянці 3 смуги, розділені суцільною лінією дорожньої розмітки. Однак при в'їзді на Оболонський проспект, на перехресті, ОСОБА_3 мав право перебувати в лівій смузі, оскільки не змінював напрямок руху так як по цьому напрямку це просто неможливо і рухався відповідно до дорожньої розмітки, як це передбачено п. 10.4 ПДР.

Крім того, апелянт вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення за своїм змістом не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено свідків даної дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно протоколу ОСОБА_3 порушив п.13.1. Правил де зазначається, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Однак, згідно схеми ДТП, наявної в матеріалах справи та характеру пошкоджень обох автомобілів чітко вбачається, що транспортний засіб ОСОБА_3 перебував виключно в своїй смузі, на відстані приблизно 40 см. від суцільної розділової лінії праворуч, однак автомобіль марки «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1, в момент зіткнення перетинав суцільну розділову лінію між середньою і лівою смугами, тобто порушивши ПДР перемістився з середньої смуги в ліву.

Крім того, апелянт вказує на те, що після ДТП сторони пройшли перевірку на стан алкогольного сп'яніння, в присутності свідків, згідно висновку огляду на перебування у стані алкогольного сп'яніння, у водія ОСОБА_5 був виявлений різкий запах з порожнини рота, тремтіння пальців рук та вміст алкоголю в крові в розмірі 2.01 проміле.

Однак в матеріалах справи відсутній протокол про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_5, хоча Оболонський районний суд м. Києва розглядав адміністративну справу відносно водія «Шкода», державний номер НОМЕР_1, ОСОБА_5 та притягнув його до адміністративної відповідальності, а суд першої інстанції безпідставно залишив поза увагою клопотання ОСОБА_3 про витребування доказів, а саме, про витребування протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 130 КУпАП водія ОСОБА_5, що дало б змогу законно та об'єктивно розглянути дану справу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3 та його захисника Глушко М.С., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, ОСОБА_5, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245,280,256 КУпАП України, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_3 17.06.2016 року, близько 11 год. 20 хв. в м. Києві, по пл. Дружби Народів 1, керуючи автомобілем «Ніссан» д.н.з. НОМЕР_2 не впорався з керуванням, в порушення вимог п. 13.1 ПДР України, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1, обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Таким чином ОСОБА_3 своїми діями порушив п.п. 2.3 «б», 10.4, 12.1, 13.1 ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

З такими висновками суду першої інстанції, погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 13.1 Правил дорожнього руху України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватисьбезпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху України встановлено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен врахувати зокрема дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п. 10.4 Правил дорожнього руху України, перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в'їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Так, з пояснень водія ОСОБА_3 вбачається, що він 17 червня 2016 року, приблизно об 11 год. 45 хв. керуючи автомобілем «Ніссан» д.н.з. НОМЕР_2 рухаючись по площі Дружби Народів в сторону Оболонського проспекту зі швидкістю 10 км/ год намагався виїхати на Оболонський проспект /головна дорога/, зайнявши крайній лівий ряд, тому що він був вільний від автомобілів, та через декілька метрів мав намір ще раз повернути ліворуч. Простоявши деякий час, очікуючи того, щоб проїхали автомобілі, що рухалися по Оболонському проспекту, та розпочинаючи рух у своїй смузі руху раптово відчув удар. Виявилося, що зіткнення відбулося передньою правою частиною його автомобіля, він вдарив в ліву задню частину автомобіля марки «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1, що опинився попереду його транспортного засобу.

З пояснень водія ОСОБА_5 вбачається, що він 17.06.2016 року,приблизно об 11 год. 45 хв., керуючи автомобілем «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1 рухався по Оболонському проспекту зі сторони Оболонської площі. На виїзді з правостороннього руху в право, пригальмував, щоб пропустити автомобілі зліва, відповідно до правил дорожнього руху і отримав удар в задню частину автомобіля від автомобіля «Ніссан» д.н.з. НОМЕР_2, після чого він ще автоматично проїхав приблизно 20 метрів та зупинився.

За клопотанням захисника Шаповала А.М., в інтересах ОСОБА_3 апеляційним судом 25 листопада 2016 була призначена комплексна авто-технічна експертиза, виконання якої доручалось експертам Київського науково -дослідного інституту судових експертиз, з попередженням їх про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України.

Відповідно до висновку експерта №20091/16-52 від 31.08.2017 ( а.с.70-72), за таких обставин та дорожньої обстановки, що викладені в наданих на дослідження матеріалах справи, а саме поясненнях водія автомобіля Nissan, з технічної точки зору, водій даного автомобіля ОСОБА_3 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 2.3 «б» та 10.1 ПДР. Враховуючи наявний факт зіткнення даних транспортних засобів (автомобілів Nissan та Skoda), з врахуванням параметрів руху даних транспортних засобів перед пригодою, що викладенні в поясненнях водія автомобіля Nissan ОСОБА_3, в сукупності з зонами контактування транспортних засобів, можна дійти висновку, що дії водія автомобіля Nissan ОСОБА_3, з технічної точки зору, не відповідають вимогам п. 2.3 «б» та (або) 10.1 ПДР та дана невідповідність знаходиться в причинному зв'язку з виникненням пригоди. Питання щодо причини виникнення пригоди (зіткнення автомобілів Nissan та Skoda) в даному випадку передбачає собою в тому числі й юридичну оцінку дій водіїв вказаних вище транспортних засобів, що виходить за межі компетенції експертів. За такої умови, дане питання в рамках даного дослідження не вирішувалось.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вислухавши пояснення учасників ДТП, дослідивши письмові матеріали справи, схему ДТП, оцінивши характер та локалізацію механічних ушкоджень, висновок експерта, приходить до висновку, що дії водія автомобіля марки «Nissan» д.н.з.НОМЕР_2 ОСОБА_3 з технічної точки зору, не відповідали вимогам п. п. 2.3 «б», 10.1 ПДР України та дана невідповідність знаходиться в причинному зв'язку з виникненням пригоди, а тому суд апеляційної інстанції вважає, що зіткнення між автомобілем «Nissan» д.н.з. НОМЕР_2 та автомобілем «Skoda», д.н.з.НОМЕР_1відбулось внаслідок порушенням водієм автомобіля «Nissan» д.н.з.НОМЕР_2 ОСОБА_3 п. 2.3 «б», п. 10.4, п. 12.1, п. 13.1 ПДР України.

Що стосується тверджень апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення за своїм змістом не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки не зазначено свідків даної дорожньо-транспортної пригоди, то вони заслуговують на увагу, це не є істотним порушенням та жодним чином не спростовує вини ОСОБА_3 у даній дорожній обстановці.

Стосовно тверджень апелянта про те, що саме дії ОСОБА_5 були в причинному зв"язку з виникненням ДТП, вважаю необгрунтованими.

Як зазначає апелянт в апеляційній скарзі, що з схеми ДТП, наявної в матеріалах справи та характеру пошкоджень обох автомобілів чітко вбачається, що транспортний засіб ОСОБА_3 перебував виключно в своїй смузі, на відстані приблизно 40 см. від суцільної розділової лінії праворуч, однак автомобіль марки «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1, в момент зіткнення перетинав суцільну розділову лінію між середньою і лівою смугами, тобто порушивши ПДР перемістився з середньої смуги в ліву, то такі доводи спростовуються поясненнями ОСОБА_5 з яких вбачається, що він 17.06.2016 року, приблизно о 11 год. 45 хв., керуючи автомобілем «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1 рухався по Оболонському проспекту зі сторони Оболонської площі. На виїзді з правостороннього руху в право, пригальмував, щоб пропустити автомобілі зліва, відповідно до правил дорожнього руху і отримав удар в задню частину автомобіля від автомобіля «Ніссан» д.н.з. НОМЕР_2, після чого він ще автоматично проїхав приблизно 20 метрів та зупинився, які узгоджуються з матеріалами справи.

Твердження апелянта про те, що судом першої інстанції було визнано ОСОБА_3 винним у вчиненні ним адміністративного правопорушення з підстав порушенням ним п. 10.4. та п.13.1. ПДР, та разом з тим, зіткнення відбулося до в'їзду на Оболонський проспект, тобто по вулиці Малиновского, яка має на даній ділянці 3 смуги, розділені суцільною лінією дорожньої розмітки. Однак при в'їзді на Оболонський проспект, на перехресті, ОСОБА_3 мав право перебувати в лівій смузі, оскільки не змінював напрямок руху так як по цьому напрямку це просто неможливо і рухався відповідно до дорожньої розмітки як це передбачено п. 10.4 ПДР, то вони є голослівними, оскільки вони нічим не підтвердженні та не узгоджуюся з наявними у матеріалах справи доказами.

Твердження апелянта про те, що інший учасник ДТП ОСОБА_5 перебував під час ДТП в стані алкогольного сп"яніння, не заперечується самим ОСОБА_5, підтверджується також витребуваною апеляційним судом постановою Оболонського районного суду м. Києва від 04 листопада 2016 щодо ОСОБА_5 за ч.1 ст.130 КУпАП, та долученою до матеріалів справи(а.с.53), про те, вказана постанова не спростовує дій ОСОБА_3, що призвели до порушенням ним правил дорожнього руху України.

За таких обставин, постанова судді Оболонського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2016 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_10, без задоволення.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування постанови суду, апеляційною інстанцією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката Шаповалова А.М., в інтересах ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_3 закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв'язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, - залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного

суду міста Києва Т.В.Фрич