Провадження № 33/782/57/17
П О С Т А Н О В А

2 червня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області Чорнобривко Ю.В., за участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17.02.2017 року про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 за ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17.02.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, що передбачено ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто судовий збір у розмірі 320,00 грн.

В постанові зазначено, що 9 грудня 2016 року о 06-00 год. ОСОБА_2 у с. Чмирівка Старобільського району по вулиці Воздухофлотській, керуючи транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_4, мав ознаки алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушену координацію руху, у зв'язку з чим ОСОБА_2 було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинення транспортного засобу, або у медичному закладі. Однак, ОСОБА_2 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння у присутності свідків.

На постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 лютого 2017 року ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу, в якій він просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17.02.2017 року та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2 посилається на те, що постанову було винесено судом необґрунтовано, з порушенням принципу повного та всебічного розгляду справи, з порушенням його конституційного права на захист. Так апелянт вказує, що в суді першої інстанції справу було розглянуто за його відсутності, про час та дату розгляду його не було повідомлено, оскільки судові повістки помилково було направлені за адресою: АДРЕСА_1, замість вірної: АДРЕСА_2. Крім того з 15 лютого 2017 року по 20 лютого 2017 року він знаходився на стаціонарному лікуванні в КУ СМБ Лікарня м. Сєвєродонецьк, про факт розгляду провадження відносно нього він дізнався 20.03.2017 року після звернення до канцелярії Сєвєродонецького міського суду із заявою про ознайомлення зі справою та отриманням копії постанови.

Також вказує, що обставини викладені в протоколі та постанові не відповідають дійсності, а саме 09.12.2016 року о 06 годині ранку він рухався з пасажирами на автомобілі НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_4 з Станиці Луганської в м. Сєвєродонецьк через с.Чмирівка, Старобільського району. На вул. Воздухофлотській його зупинили працівники поліції та запитали чи вживав він алкоголь, на що він відповів, що випив дві пляшки пива об'ємом по 0,5 літри 12 годин тому. Працівники поліції почали складати протокол та сказали, що автомобіль відправлять на штрафмайданчик. Він заперечував те, що знаходиться у стані алкогольного сп'яніння, просив відвезти його до лікарні, щоб пройти освідування. Так як у нього в машині булі пасажири літнього віку, які стали обурюватися, він погодився на пропозицію працівника поліції, що він визнає свою провину в управлінні транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, а вони його відпустять. Він погодився і після складання протоколу йому дозволили повернутися за кермо та продовжити рух. Наголошує, що 09.02.2016 року алкогольних напоїв він не вживав, а пояснення та протокол були складені під тиском працівників поліції.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, що подала апеляційну скаргу - ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_3, які просили задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційна скарга підлягають задоволенню, з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що розгляд справи проведено за відсутності ОСОБА_2, копію оскаржуваної постанови йому вручено в суді першої інстанції 20.03.2017 року, а апеляційну скаргу подано 27.03.2017 року. Крім того, апелянт мешкає АДРЕСА_4 а повістка направлялась за адресою-АДРЕСА_1

У зв'язку з цим, вважаю обгрунтованими доводи ОСОБА_2 про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про належне повідомлення особи про день, місце та час слухання справи та вручення апелянту у визначений законом строк копії оскаржуваної постанови, а відтак пропущений строк підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, матеріали адміністративної справи свідчать про те, що зазначених вимог суд не дотримався.

Висновок судді суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на даних протоколу про адміністративне правопорушення, рапорту інспектора та поясненнях свідків.

Дослідивши під час апеляційного розгляду матеріали справи про адміністративні правопорушення, у тому числі протокол та пояснення свідків, приходжу до висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_2 вказаного складу адміністративного правопорушення.

Так, як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 9 грудня 2016 року серії АП1 № 903990, 9 грудня 2016 року о 06-00 год. ОСОБА_2 у с. Чмирівка Старобільського району по вулиці Воздухофлотській, керував транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації руху), від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно п.2.5 Правил Дорожнього Руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вбачається, що 9.12.2016 року близько 06 год. 10 хв. за адресою вул.Воздухофлотська у с. Чмирівка Старобільського р-ну., ОСОБА_2, який керував автомобілем НОМЕР_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився.

Відповідно до вимог ст.265-2 КУпАП,у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачено частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до матеріалів провадження про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, після складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1ст. 130 КУпАП, він не тільки не був позбавлений можливості подальшого управління транспортним засобом шляхом його затримання, більш того, він продовжив керування автомобілем з наявними у ньому пасажирами.

У зв'язку з тим, що старшим інспектором роти ДПС ОСОБА_8 не були виконані вимоги ст. 265-2 КУпАП про відсторонення від керування транспортним засобом особи, що знаходилась у стані алкогольного сп'яніння та відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння шляхом затримання цього транспортного засобу, суд апеляційної інстанції вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, та пояснення свідків самі по собі не можуть бути визнані достатніми та допустимими доказами наявності у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Інші докази на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.

Між тим, при винесенні оскаржуваної постанови суддя місцевого суду на допущені інспектором поліції порушення при складенні протоколу про адміністративне правопорушення уваги не звернув, оцінки та аналізу наявним у справі доказам не надав, та в порушення вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, не з`ясував усі обставини справи в їх сукупності, унаслідок чого, за відсутності в матеріалах справи належних доказів, дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апелянта про відсутність в його діях складу правопорушення є обгрунтованими, тому постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_9 задовольнити. Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 лютого 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 задовольнити.

Постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 лютого 2017 року відносно ОСОБА_9 скасувати, та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає

Суддя: Ю.В.Чорнобривко