Категорія: ст. 130 ч.1 КУпАП Головуючий 1 інстанції: Демочко Д.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року м. Маріуполь

Апеляційний суд Донецької області у складі судді судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області ОСОБА_1,

при секретарях Болдовській К.В., Меркуловій Я.О., Папакіній К.Ю.,

за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

захисника адвоката ОСОБА_3,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Першотравневого районного суду Донецької області від 09.06.2017 року, якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, пенсіонер, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (Шкільна), б. № 30, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, -

ВСТАНОВИЛА:

Суддею місцевого суду встановлено, що ОСОБА_2 28.05.2017 року, о 20.00год., в смт. Мангуш по вулиці Шкільна керував автомобілем ОСОБА_4 номерний знак АН 5528КВ з явними ознаками алкогольного спяніння та будучи зупинений працівниками ДАІ, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння ухилився шляхом відмови в присутності свідків, за що на нього було складено протокол за порушення п.2.5 ПДД України.

Постановою судді Першотравневого районного суду Донецької області від 07.07.2017 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік

Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, скасувати останню та закрити провадження по справі у зв`язку відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування вимог про поновлення строку на апеляційне оскарження, зазначає, що Першотравневий районний суд Донецької області у порушення вимог ст. 268 КУпАП розглянув справу у його відсутність, без належного повідомлення про місце, час та дату розгляду справи, про судове рішення йому стало відомо лише 31.07.2017 року, коли він особисто звернувся до суду, та в цей день у приміщенні суду він отримав копію вищезазначеної постанови.

Зазначає, що звернувся за правовою допомогою до адвоката, який після ознайомлення з матеріалами провадження допоміг йому скласти апеляційну скаргу, яку він і подав 10.08.2017 року до суду, тому вважає, що пропустив строк апеляційного оскарження з поважних причин.

Вважає, що при постановлені судового рішення, суд першої інстанції порушив його право на захист, не з`ясував всі обставини справи, не викликав та не допитав свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, не з`ясував його майновий стан та не прийняв до уваги обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до ст.34 КУпАП.

Також, на думку апелянта, протокол про адміністративне правопорушення щодо нього складений з порушенням, оскільки в копії цього протоколу, який він отримав від працівників поліції, взагалі не зазначені свідки ОСОБА_5П, та ОСОБА_6, які насправді не були присутні при складанні цього протоколу.

З огляду на наведене вважає протокол серії БР № 015483 щодо нього недопустимим доказом.

Зазначає, що 28.05.2017 року він взагалі не знаходився у стані алкогольного сп`яніння, а працівники поліції увійшли до його двору, коли автомобіль вже зупинився, обшукали салон і забрали його паспорт та силоміць відвезли його до стаціонарного блокпосту на виїзді з смт. Мангуш в сторону м. Бердянська, де і склали щодо нього протокол.

Протокол він не зміг прочитати, оскільки був без окулярів, тому і зробив надпис «відмовився».

Заслухавши ОСОБА_2 та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, просили закрити провадження по справі на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, допитавши свідка ОСОБА_5, перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги в її межах, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 вбачається, що судове рішення постановлено 07.07.2017 року, а апеляційна скарга особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, подана 10.08.2017 року, тобто з порушенням строку апеляційного оскарження.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Дана справа розглянута у відсутність ОСОБА_2, в матеріалах справи відсутні дані про своєчасне сповіщення належним чином останнього про місце та час розгляду справи, а судова повістка про виклик ОСОБА_2 до Першотравневого районного суду Донецької області на 07.07.2017 року на 10.20год., повернулась до суду першої інстанції з поштовою відміткою «За спливом терміну зберігання» (а/п 15), справу розглянуто 07.07.2017 року у відсутність правопорушника, копія постанови поштою йому взагалі не направлялась, отримав він оскаржувану постанову лише 31.07.2017 року, про що свідчить розписка на обкладинці провадження.

В матеріалах провадження наявні договір № 002198 від 04.08.2017 року про надання професійної юридичної допомоги, укладений між адвокатським об`єднанням «Перша колегія адвокатів» в особі голови колегії адвоката ОСОБА_7 і ОСОБА_2 (а/п 18-19), та клопотання адвоката ОСОБА_3 від 08.08.2017 року про ознайомлення з матеріалами провадження щодо ОСОБА_2 (а/п 17), з якими заявник ознайомився в цей же день, апеляційна скарга ОСОБА_2 надійшла до Першотравневого суду Донецької області вже 10.08.2017 року.

Враховуючи викладене, вважаю, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки невиконання судом першої інстанції вимог ст.ст. 268, 277-2 КУпАП, позбавило ОСОБА_2 можливості у визначений ч.2 ст. 294 КУпАП строк оскаржити постанову суду.

З урахуванням цього слід визнати, що ОСОБА_2 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом (ст. 268 КУпАП) права, якими наділена особа, котра притягається до адміністративної відповідальності, й зокрема права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою, тощо.

Порушення зазначеної норми адміністративного закону є суттєвою, яке тягне безумовне скасування судового рішення.

Відповідно до вимог ч.8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційна інстанція скасувавши постанову має право закрити провадження по справі або прийняти нову постанову.

Розглянувши по суті адміністративну справу щодо ОСОБА_2 приходжу до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя місцевого суду правильно дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 28.05.2017 року, о 20.00год., в смт. Мангуш по вулиці Шкільна керував автомобілем ОСОБА_4 номерний знак АН 5528КВ з ознаками алкогольного спяніння, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, своїми діями порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для визначення стану спяніння, а тому суд правильно визначив, що не виконання такого обовязку з боку водія є грубим порушенням Правил дорожнього руху України.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновками експерта, речовими доказами тощо.

Так, суддею суду першої інстанції обґрунтовано визначено як достовірні докази у справі протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 015483, складений 28.05.2017 року, письмові пояснення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_8 (а/п 4-5), згідно яких ОСОБА_2 у їх присутності відмовився від запропонованого працівниками поліції проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_2 показав, що 28.05.2017 року, приблизно о 20.00год. він знаходився за адресою проживання у ІНФОРМАЦІЯ_3 (Кірова), будинок № 30, та у своїх справах виїхав на автомобілі з двору, але через декілька хвилин згадав, що залишив дома документи на автомобіль, тому повернувся додому, заїхав до двору, а коли вийшов з нього, побачив поліцейських, які стверджували, що він не зупинився на їх вимогу, відібрали у нього мобільний телефон, застосували фізичну силу і відвезли на блок-пост, який знаходиться на відстані приблизно трьох кілометрів від його будинку. Стверджує, що поліцейські не зупиняли його, адміністративний протокол з приводу того, що він не зупинився на вимогу поліцейських, складений не був, також поліцейські не пропонували йому пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, свідків при цьому не було, він підписав всі документи, які йому надали поліцейські, але не читав їх, оскільки забув вдома окуляри, взагалі не розумів, що підписує, тому і відмовився надавати пояснення, а протокол прочитав лише вдома, в протоколі поліцейські не зазначили, що події відбувались біля його будинку. Зазначає, що він понад 11 років не вживає спиртні напої, і в цей день був теж тверезий.

Допитаний при апеляційному розгляді свідок ОСОБА_5 пояснив, що з ОСОБА_2 раніше не був знайомий, влітку 2017 року, приблизно у червні-липні, приблизно о 22.00год. -22.30год., вже було темно, повертався додому, та на блок-посту біля смт.Мангуш його зупинили працівники поліції і запропонували бути свідком при складанні протоколу, як потім йому стало відомо, щодо ОСОБА_2 Стверджує, що в його присутності та ще двох свідків ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_2, який був одягнений у сорочку в клітину, він бачив зі спіни, на відстані приблизно 3 метрів, чув його голос. Ознак алкогольного сп`яніння він не помітив у ОСОБА_2, за кермом його не бачив, однак сам ОСОБА_2 назвав своє прізвище, в протоколі про адміністративне правопорушення та в поясненнях його підпис.

Що стосується апеляційних вимог про те, що судом першої інстанції не викликані та не допитані свідки, то вони не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_2 не надавав до суду клопотання або заяви про виклик та допит свідків, він був обізнаний про складення щодо нього адміністративного протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки в вищевказаному протоколі міститься у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» його особистий підпис та надпис «відмовився», що не заперечував при апеляційному розгляді ОСОБА_2

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про відсутність у нього як ознак алкогольного спяніння, так й факту самого знаходження в такому стані, не є слушними, оскільки, відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для визначення стану спяніння, а тому не виконання такого обовязку з боку водія є грубим порушенням Правил дорожнього руху України. Самі підстави для такої вимоги, передбачені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, встановлення їх наявності є виключною компетенцією працівника поліції за його субєктивним сприйняттям наявних факторів, а тому факт того, що він був тверезим, взагалі не є вирішальним для даного правопорушення.

Таким чином, слід визнати, що даних, які б спростовували висновки місцевого суду в цій частині, апеляційна скарга не містить, і в суді апеляційної інстанції такі докази стороною захисту надані не були, а тому вимоги апеляційної скарги про закриття провадження в справі саме на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Що стосується вимог про неправомірну поведінку патрульних поліцейських при оформленні протоколу, то ці питання не є предметом апеляційного розгляду, матеріали провадження не містять будь-яких даних про звернення ОСОБА_2 зі скаргою на дії поліцейських при складанні протоколу щодо нього.

З матеріалів провадження вбачається, що у проколі серії БР № 015483 щодо ОСОБА_2, який складений 28.05.2017 року, зазначені свідки правопорушення ОСОБА_5 і ОСОБА_8, протокол не містить виправлень, дописок, тощо (а/п 2), тому у суду першої інстанції були відсутні підстави вважати, що цей протокол складений з порушенням вищевказаних вимог, а тому є неналежним доказом, були відсутні підстави для його направлення на доопрацювання.

Натомість, цей факт став відомим при апеляційному розгляді, судом апеляційної інстанції був допитаний свідок правопорушення ОСОБА_5, який підтвердив факт складання протоколу щодо ОСОБА_2 у його присутності та у присутності ще двох свідків, тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що протокол серії БР № 015483 щодо ОСОБА_2 від 28.05.2017 року складений з додержанням вимог діючого законодавства та є допустимим доказом у справі, відсутність у копії цього протоколу свідків правопорушення є технічною помилкою, оскільки копія протоколу зроблена без допомоги копіровального пристрою, з застосуванням копіровальної бумаги, тому доводи апелянта про відсутність в копії протоколу, який йому надали працівники патрульної поліції, даних про свідків, які були присутні при складанні цього протоколу, а саме ОСОБА_5 і ОСОБА_8, що є підставою вважати його недійсним не заслуговують на увагу.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для визначення стану спяніння.

Оскільки, адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає зокрема і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в діях ОСОБА_2 є склад даного адміністративного правопорушення.

Суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу про адміністративні правопорушення України, визначив вид стягнення та його розмір у межах, встановлених ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП.

Згідно п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справа про адміністративне правопорушення підвідомча суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше трьох місяців із дня вчинення правопорушення, а при тривалому правопорушенні не пізніше трьох місяців з дня його виявлення.

Враховуючи, що ОСОБА_2 порушив Правила дорожнього руху 28 травня 2017 року, то строк накладення адміністративного стягнення сплив, з цих підстав провадження в справі про адміністративне правопорушення належить закрити на підставі ст.247 ч.1 п.7 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП України.

На підставі викладеного і керуючись ст. 294, 247 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Першотравневого районного суду Донецької області від 07 липня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Першотравневого районного суду Донецької області від 07.07.2017 року про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за ч.1 статті 130 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, скасувати.

Закрити провадження по справі щодо ОСОБА_2 за ч.1 статті 130 КУпАП на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: