ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду міста Києва Дячук С.І., при секретарі Раігмової Т.О., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, прокурора Денисенко О.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, матеріали якої надійшли з Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство), стосовно

ОСОБА_1, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ, гр-ки України, з вищою освітою, не працює, остання займана посада на державній службі - заступник директора Департаменту економіки, фінансів та інвестицій Міністерства молоді та спорту України (далі - заступник директора) (проходження державної служби припинено 30 грудня 2016 року згідно з п. 6 ч. 1 ст. 83 Закону України - через незгоду на проходження державної служби у зв'язку із зміною істотних умов державної служби), працює, проживає та зареєстрована: АДРЕСА_1, не судима, -

звинуваченої у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) (в редакції Закону № 1774-VIIІ від 06 грудня 2016 року),

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, будучи заступником директора, тобто суб'єктом декларування, яка займала в силу ст. 50 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) відповідальне становище, всупереч вимогам ч. 2 ст. 52 Закону у десятиденний строк з моменту отримання у грудні 2016 року доходу на суму, яка перевищувала 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2016 року, а саме, в розмірі 100 528 грн 92 коп., письмово не повідомила про це Національне агентство з внесенням зазначеної інформації до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Дане триваюче порушення було виявлено 22 серпня 2017 року (дата пояснень ОСОБА_1.)

ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення визнала частково. Суду повідомила, що у грудні 2016 року звільнилась з Мінмолодьспорту, у зв'язку з чим їй при звільненні була виплачена компенсація за невикористану відпустку (в цілому обсяг виплат склав 79 920 грн. 49 коп. при нарахуванні 100 528 грн. 92 коп.). 23 грудня 2016 року з нею було проведено остаточний розрахунок по роботі, вона отримала 25 280 грн 18 коп. заробітної плати та 75 248 грн. 74 коп. - компенсацію за невикористану відпустку державного службовця, тобто з різних підстав, а фактично за мінусом обов'язкових відрахувань, відповідно - 20 097 грн 74 коп. та 59 822 грн 75 коп. Жодна з цих фактично виплачених сум не перевищувала 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2016 року - 68 900 грн. Заробітну плату та компенсацію за невикористані відпустки вона отримала на банківську карту лише 23 грудня 2016 року, що менше ніж 10 днів до 31 грудня 2016 року, і зазначені виплати увійшли в її декларацію за 2016 рік.

Не зважаючи на захисну позицію ОСОБА_1, її вина у вчинені адміністративного корупційного правопорушення за наведених вище обставин підтверджується сукупністю інших досліджених судом доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості.

Так, під час судового засідання дослідженням додатків до адміністративного протоколу безспірно встановлено, що ОСОБА_1, як державного службовця, спочатку було призначено на посаду заступника директора, а потім з 30 грудня 2016 року звільнено з цієї посади на підставі п. 6 ч. 1 ст. 83 Закону України - через незгоду на проходження державної служби у зв'язку із зміною істотних умов державної служби (накази Міністерства молоді та спорту від 21 червня 2016 року № 255-к/тр та від 14 грудня 2016 року № 525-к/тр).

Вказаних вище даних ОСОБА_1 в судовому засіданні не оспорювала, а їх системний аналіз в поєднані з положеннями ст. 1, п/п "в", п. 1 ч. 1 ст. 3, ст. ст. 45 та 50 Закону свідчить про те, що вона, як державний службовець являлася суб'єктом декларування, що займав відповідальне становище, відтак була зобов'язана з підстав, передбачених ч. 2 ст. 52 Закону у разі суттєвої зміни у майновому стані, а саме отримання доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2016 року, у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна письмово повідомити про це Національне агентство.

Відповідно до рішення Національного агентства від 10 червня 2016 року № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 958/29088 (зі змінами від 18.08.2016 року), повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб'єкта декларування, передбачені ч. 2 ст. 52 Закону, службових осіб, які станом на 01 вересня 2016 року чи пізніше цієї дати займають згідно зі ст. 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище, розпочинається з 01 вересня 2016 року, а для всіх інших суб'єктів декларування та декларацій (повідомлень) період подачі розпочинається з 01 січня 2017 року.

Як безспірно встановлено під час дослідження даних протоколу про адмінпорушення, які узгоджуються з показаннями ОСОБА_1 та дослідженими даними її розрахункового листка за грудень 2016 року, останній було нараховано і фактично виплачені 22 грудня 2016 року такі суми: 25 280 грн 18 коп. (заробітна плата за грудень 2016 року) та 75 248 грн 74 коп. (компенсація за невикористану відпустку), а всього - 100 528 грн 92 коп., а виплачено - 79 920 грн. 49 коп.

Отже, 22 грудня 2016 року ОСОБА_1 отримала дохід на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2016 року, тобто більше 68 900 грн., цей розмір перевищує й окремо нарахований їй дохід у виді компенсації за невикористану відпустку.

За змістом закону декларовані доходи включають: заробітну плату (грошове забезпечення), отриману як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом, гонорари та інші виплати згідно з цивільно-правовими правочинами, дохід від підприємницької або незалежної професійної діяльності, дохід від надання майна в оренду, дивіденди, проценти, роялті, страхові виплати, благодійну допомогу, пенсію, спадщину, доходи від відчуження цінних паперів та корпоративних прав, подарунки та інші доходи, а під заробітною платою розуміється як основна заробітна плата, так і будь-які заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) особі у зв'язку з трудовими відносинами.

Під час судового засідання не встановлено і сторонами не надано будь-яких даних, які вказували б на те, що ОСОБА_1, починаючи з 22 грудня 2016 року, не мала можливості з поважних причин повідомити Національне агентство про істотні зміни майнового стану.

Отже суд вважає доведеним, що ОСОБА_1, будучи суб'єктом декларування, який займав в силу ст. 50 Закону відповідальне становище, всупереч вимогам ч. 2 ст. 52 Закону у десятиденний строк з моменту отримання у грудні 2016 року доходу на суму, яка перевищувала 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2016 року, а саме, в розмірі 100 528 грн 92 коп., письмово не повідомила про це Національне агентство, а тому ці ОСОБА_1 кваліфікує як адмінпорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП (в редакції Закону № 1774-VIIІ від 06 грудня 2016 року).

Прокурор даний протокол про адмінпорушення стосовно ОСОБА_1 також підтримав.

При накладенні на ОСОБА_1 стягнення, суд згідно з вимогами ст.33 КУпАП враховує характер вчиненого порушення, яке не було злісним, дані про її особу, яка до адмінвідповідальності притягається вперше. Обставин, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, не встановлено. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги матеріальний стан ОСОБА_1, суд вважає достатнім призначити їй стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі.

На підставі викладеного і, керуючись ст. ст. 221, 279, 280, 283-285 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП (в редакції Закону № 1774-VIIІ від 06 грудня 2016 року), за якою накласти на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімуму доходів громадян, тобто у розмірі 1 700 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за ухвалення постанови про накладення адмінстягнення в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 320 грн.

Строк пред'явлення постанови до виконання - три місяці.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СУДДЯ С.І. ДЯЧУК