Справа № 163/2298/17 Провадження №33/773/836/17 Суддя в 1 інстанції: Павлусь О. С.
Категорія:ст. 472 МК України Доповідач: Лівандовська-Кочура Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2017 року місто Луцьк

Суддя Апеляційного суду Волинської області Лівандовська-Кочура Т.В. за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності Близнюка П.О., представника Волинської митниці ДФС Пікалюка М.С., розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 08 вересня 2017 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1. Волинська область, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 21 379 (двадцять одна тисяча триста сімдесят дев'ять) грн. 66 коп. з конфіскацією в дохід держави товару - 2 (два) шланга до розчинозмішувача загальною вартістю 21379 грн. 66 коп., вилучених згідно протоколу про порушення митних правил Волинської митниці ДФС №2673/20500/17.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь Волинської митниці ДФС 174 (сто сімдесят чотири) грн. 44 коп. витрат за зберігання товару.

Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави 320 грн. судового збору.

Вказаною постановою судді, ОСОБА_4 притягнуто до відповідальності за те, що він 02 серпня 2017 року слідуючи з Республіки Польща в Україну через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС по смузі «червоний коридор», в якості пасажира автомобіля марки «Мегsеdes Веnz Sргіпtег 313», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з причепом платформою НОМЕР_2, не задекларував за встановленою формою точних та достовірних відомостей щодо наявності, кількості та найменування товар, який підлягав обов'язковому декларуванню, а саме - шланг до розчинозмішувача в кількості 2 шт., загальною вартістю 21 379 грн. 66 коп., що знаходився в салоні транспортного засобу та на платформі-лафеті до цього автомобіля, без ознак приховування, чим відповідно вчинив правопорушення, передбачене ст.472 МК України.

Не погодившись із таким судовим рішенням ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність просить скасувати в частині накладення стягнення у вигляді штрафу та конфіскації вилученого товару та звільнити його від адміністративної відповідальності на підставі ст. .22 КУпАП за малозначністю вчиненого ним діяння. Вказує на те, що не мав прямого умислу на вчинення правопорушення та не приховував від митного контролю товари, які були вилучені. Стверджує, що накладене адміністративне стягнення є надто суворим.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, який скаргу підтримав із наведених у ній підстав, думку представника митниці, який просить постанову судді залишити без змін, приходжу до наступного висновку.

Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до вимог ст.489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції при прийнятті рішення були дотримані в повній мірі.

Так, відповідно до ст. 472 МК України адміністративним правопорушенням є недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Об'єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується дією (недостовірне декларування), або ж бездіяльністю (недекларування). Тобто, це незаявлення за встановленою письмовою, усною, або будь-якою іншою формою відомостей або заявлення недостовірних відомостей про товари, їх митного режиму і інших відомостей для митної мети.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, за обставин вказаних в оскаржуваній постанові, ґрунтується на досліджених судом доказах.

Згідно із ч.1 ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:

1)протоколом про порушення митних правил, протоколами

процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;

2)поясненнями свідків;

3)поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;

4)висновком експерта;

5)іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або

витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в

електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами

порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами

(тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх

предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними

засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів

порушення митних правил через митний кордон України.

Факт порушення митних правил ОСОБА_3, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими судом доказами. Так, його вина доводиться:

- протоколом про порушення митних правил №2673/20500/17 від

02 серпня 2017 року, який без жодних зауважень підписаний ОСОБА_3

(а.с.1-3). З цього протоколу вбачається, що ОСОБА_3 до митного

оформлення була подана фактура №25/2017 від 31 липня 2017 року на товар -

бетонозмішувач «Вгіпктапп» ОЕ 260/45, №0. Вже при повному

митному огляді транспортного засобу було виявлено незадекларований товар

- два шланги до бетонозмішувача, загальною вартістю 700 Євро, який

належить ОСОБА_3 Незадекларований товар знаходився в салоні

автомобіля та на платформі-лафеті до цього транспортного засобу;

- копією контрольного талону серії ТАВ №790205 для проходження по

«червоному коридору» (а.с.6);

- актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних

засобів, ручної поклажі від 02 серпня 2017 року, з якого вбачається, що в

результаті повного митного огляду транспортного засобу, який рухався по смузі руху «червоний коридор» було виявлено не задекларований товар - два шланги до бетонозмішувача, вартістю 700 Євро (а.с. 8);

-митною декларацією, з якої вбачається, що ОСОБА_3 задекларовано було лише бетонозмішувач (а.с.11);

-службовою запискою головного інспектора УПМП Волинської митниці ДФЄ Хмілярука А.Є. від 02 серпня 2017 року (а.с.20);

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 (а.с.9-10).

При цьому, вірно не було взято до уваги судом першої інстанції пояснення, надані ОСОБА_3 з приводу того, що він мав намір розмитнити виявлений незадекларований товар, оскільки вони спростовуються вищенаведеними доказами, які відповідають критеріям ст. 495 МК України.

Згідно із ч.1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Протоколом про порушення митних правил стверджується, що у поданій декларації ОСОБА_3 не вказав про переміщуваний ним товар у повному обсязі.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції при розгляді справи з'ясував усі обставини справи, дослідив наявні у ній докази, давши їм належну юридичну оцінку, і обґрунтовано прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

Проте, при накладенні адміністративного стягнення судом не враховано вимоги ст. 33 КУпАП, зокрема, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

У ст. 22 КУпАП зазначається, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням. При цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Враховуючи обставини справи, зокрема наявність у ОСОБА_3 на утриманні малолітніх дітей та вагітної дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, те, що умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України він не мав, щире каяття, а також, враховуючи, що наслідки даного порушення не представляють суспільної небезпеки, не завдали значної шкоди державним чи суспільним інтересам, тому, вважаю за можливе обмежитись усним зауваженням.

Вважаю, що застосування такого виховного заходу, як усне зауваження буде достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_3 нових правопорушень.

Враховуючи вищенаведене, вважаю за необхідне постанову про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України змінити, звільнивши останнього від адміністративної відповідальності за малозначністю скоєного та обмежитись щодо нього усним зауваженням.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Любомльського районного суду Волинської області від від 08 вересня 2017 щодо ОСОБА_3 в частині накладення адміністративного стягнення змінити.

Звільнити ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого ним правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Вилучені шланги до розчинозмішувача в кількості 2 (двох) штук вартістю 21 379 грн. 66 коп., вилучені згідно протоколу про порушення митних правил Волинської митниці ДФС № 2673/20500/17, повернути ОСОБА_3 або уповноваженій ним особі для подальшого митного оформлення.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя