Апеляційний суд міста Києва
Справа № 33/796/1751/2017
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 вересня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, її захисника - адвоката Антонова Є.Г., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 07 червня 2017 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 07 червня 2017 року

ОСОБА_2, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку м. Києва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 6 (шість) місяців.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок.

Як встановлено постановою судді, 16.03.2017 року о 08 год. 35 хв. по пр. Степана Бандери у м. Києві, гр. ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Skoda», д.н.з. НОМЕР_1 при перестроюванні не дотрималась безпечного інтервалу та здійснила зіткнення з автомобілем «MAN»,д.н.з. НОМЕР_2, внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні ушкодження, чим порушила п. 13.3 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову Оболонського районного суду м. Києва від 07.06.2017 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та пом'якши вид накладеного на ОСОБА_2 стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців на штраф у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Одночасно апелянт подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 07.06.2017, обґрунтовуючи яке, зазначила, що суд першої інстанції всупереч вимогам ч. 1 ст. 268 КУпАП розглянув справу без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та не надіслав копію постанови протягом трьох днів у зв'язку з чим вона була позбавлена можливості своєчасно оскаржити вказану постанову, копію якої отримала лише 23.06.2017.

На думку ОСОБА_2, оскаржувана постанова є незаконною та такою, що не відповідає вимогам ст. ст. 245, 268, 285 КУпАП.

Зокрема, апелянт зазначає про те, що суд першої інстанції всупереч вимогам ч. 1 ст. 268 КУпАП розглянув справу без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, чим порушив право на захист, а посилання в постанові судді на те, що ОСОБА_2 належним чином повідомлялась про час та місце слухання справи, проте в судове засідання не з'явилась, є безпідставним, оскільки з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 7) вбачається, що судову повістку отримала невідома особа, а підпис отримувача не є підписом ОСОБА_2, або її родичів.

Крім того, суд першої інстанції формально підійшов до встановлення обставин, передбачених ч. 2 ст. 33 КУпАП, обмежившись лише прямою вказівкою про їх наявність у постанові, хоча в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які обставини, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 негативно характеризується за місцем роботи чи проживання, притягувалась раніше до адміністративної відповідальності за вчинення аналогічного правопорушення чи вчиняла інші порушення, відповідальність за які передбачено Законом, що в сукупності надали б суду можливість обґрунтовано дійти висновків про особу порушника і обрання більш суворого виду стягнення, передбаченого санкцією ст. 124 КУпАП,.

Апелянт у своїй скарзі також звертає увагу на те, що з мотивувальної частини оскаржуваного рішення вбачається, що ОСОБА_2 вчинила лише одне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а тому, на її думку, безпідставним є посилання районного суду на ст. 36 КУпАП, так як зазначена норма права підлягає застосуванню у випадку вчинення кількох адміністративних правопорушень.

Також ОСОБА_2 зазначила про те, що при накладенні адміністративного стягнення, суд першої інстанції не повно з'ясував дані про особу правопорушника, і фактично не мотивував своє рішення щодо визначення найсуворішого виду адміністративного стягнення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та її захисника на підтримку поданої апеляційної скарги; перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

По-перше, враховуючи обставини, наведені в апеляційній скарзі про причини пропуску строку на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, вважаю, що цей строк ОСОБА_2 пропустила з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.

По-друге, правильно встановивши обставини адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та вину ОСОБА_2 у його вчиненні суддя, вирішуючи питання про накладення на порушника адміністративного стягнення, хоча і послався на те, що враховує характер вчиненого правопорушення, відомості про особу правопорушника, проте не врахував, що будь-які дані про особу ОСОБА_2, крім тих, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, в матеріалах справи відсутні, так само як і підстави для застосування ст. 36 КУпАП, оскільки остання притягувалась до адміністративної відповідальності за одне правопорушення.

Як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі ОСОБА_2, накладаючи на неї адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП, суддя не в повній мірі врахував вимоги ст. 33 цього Кодексу, що потягло за собою неправильне застосування норм матеріального права в частині накладеного адміністративного стягнення.

Зокрема, санкцією ст. 124 КУпАП, крім позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року, передбачений такий вид адміністративного стягнення, як штраф у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, однак суддя не мотивував належним чином свій висновок про неможливість застосування цього виду стягнення, зосередивши свою увагу лише на іншому виді стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, визнавши за доцільне позбавити ОСОБА_2 цього права строком не на один рік, а на шість місяців.

Разом з тим, незважаючи на те, що суддя мотивував своє рішення про вид та розмір накладеного адміністративного стягнення, проте, як вбачається з оскаржуваної постанови, обставини, передбачені ст. 33 КУпАП фактично не перевіряв, оскільки в наданих суду матеріалах дані, які б характеризували особу порушника, її майновий стан та її відношення до скоєного були відсутні, а тому мотиви прийнятого рішення в частині накладеного стягнення свідчать про формальний підхід до застосування загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених законом.

До цього слід також додати і те, що відповідно до вимог, передбачених ч. 2 ст. 30 КУпАП, позбавлення наданого громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом.

Між тим, як в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, так і в оскаржуваній постанові, відсутні будь-які дані про те, що допущені ОСОБА_2 порушення правил дорожнього руху були грубими або що вона протягом року повторно порушила порядок користування правом керування транспортними засобами, що могло б свідчити про наявність обставини, яка обтяжує відповідальність або вимагає застосування більш суворого адміністративного стягнення.

Приймаючи до уваги обставини та характер вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, особу порушника та ступінь її вини, а також інші обставини, на які вона посилається у своїй апеляційній скарзі, а саме: на повне визнання своєї вини та щире каяття у вчиненому, що є обставинами, які, відповідно до вимог закону, пом'якшують відповідальність; відсутність даних про те, що вона раніше притягувалась до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху та на те, що наявність у неї водійських прав пов'язана з виконання її обов'язків по роботі, де вона характеризується виключно позитивно, суд апеляційної інстанції вважає за можливе змінити постанову судді в частині накладеного на ОСОБА_2 адміністративного стягнення та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, замість позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців, тим самим задовольнивши подану нею апеляційну скаргу.

Напідставі викладеного, керуючисьст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 07 червня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення щодо неї.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 07 червня 2017 рокупро притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП змінити в частині накладеного стягнення.

Накласти на ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.

В решті зазначену постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва

С.О.Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Шевчук А.В.