Справа № 344/5046/17
Провадження № 33/779/225/2017
Категорія ч.1ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Деркач Н. І.
Суддя-доповідач Стефанів Н.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2017 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Стефанів Н.С., розглянувши апеляційну скаргу захисників Зоренко О.В. та Винника Ю.Г. в інтересах ОСОБА_4 на постанову судді Івано-Франківського міського суду від 04 травня 2017 року, -

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_4 - 320 грн. 00 коп. судового збору.

Згідно з постановою судді 09 квітня 2017 року о 00.05 год. в м. Івано-Франківську по вул. Івасюка, 42 ОСОБА_4 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, а саме, керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, невиразна вимова. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У поданій апеляційній скарзі захисники ОСОБА_4 зазначають, що при розгляді справи суд не з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду є незаконною, необґрунтованою, такою, що постановлена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує, що ОСОБА_4 не керував автомобілем НОМЕР_1 на вул.Івасюка, а в момент, коли до даного припаркованого автомобіля під'їхав поліцейський автомобіль, він знаходився поруч цього автомобіля, у якого був вимкнений двигун. В судовому засіданні в суді першої інстанції захисниками заявлялось клопотання про виклик свідків, перегляд відеозаписів, однак вказане клопотання судом безпідставно залишено без задоволення з мотивів обмеження часу розгляду справи. Просять допитати в судовому засіданні свідків, оглянути відеозаписи з нагрудної відеокамери інспектора УПП м. Івано-Франківська ОСОБА_5, а також з відео реєстратора службового автомобіля «ОПОРА-0107», належним чином дослідити інші матеріали справи, які не підтверджують факту вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення.

За наслідками апеляційного розгляду просять скасувати постанову Івано-Франківського міського суду від 04 травня 2017 року та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю у діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_4, захисників ОСОБА_4 - адвокатів Винника Ю.Г. та Зоренко О.В., які підтримали вимоги апеляційної скарги, заслухавши пояснення свідків та дослідивши відеозаписи, надані Управлінням патрульної поліції в місті Івано-Франківську, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Як вбачається із матеріалів справи, ці вимоги закону суддею не дотримано.

Приймаючи рішення про визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення на нього стягнення, суддя допустив неповноту при з'ясуванні обставин справита дослідженні доказів.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у разі керування транспортним засобом особою у стані алкогольного сп'яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Визнаючи ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції не дослідив усі докази по справі, а твердження щодо керування ним транспортним засобом ґрунтуються тільки на даних протоколу про адміністративне правопорушення, в якому відсутні підписи понятих щодо відмови особи надати пояснення та підписати протокол, та письмового рапорту інспектора Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Вікоброди М.В.

Згідно п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 4 « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу.

У матеріалах справи про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні об'єктивні дані, які б підтверджували факт керування ОСОБА_4 транспортним засобом. Так, свідок ОСОБА_7 в суді ствердив, що за кермом автомобіля знаходився він. Із досліджених судом під час апеляційного розгляду відеозаписів з відео реєстратора службового автомобіля екіпажу патрульної поліції «ОПОРА-0107», видно, що на момент прибуття автомобіля патрульної поліції в 00 год.05 хв. 09 квітня 2017 року на вул.. Івасюка, 42, автомобіль НОМЕР_1 не рухався, був припаркований і двигун був вимкнений, а ОСОБА_4 разом із ОСОБА_7 знаходилися біля припаркованого автомобіля, а не в його салоні. Дані вказаних відеозаписів, суперечать поясненням інспектора патрульної поліції Вікоброди М.В. щодо знаходження ОСОБА_4 за кермом автомобіля, тому суд не може їх врахувати як беззаперечний доказ вини. Інших вагомих, чітких і узгоджених між собою доказів того, що ОСОБА_4 керував автомобілем, а відповідно як водій, зобов'язаний був пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, судом не встановлено.

Згідно ст.62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення). Обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 7 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Перевіривши матеріали справи та доводи наведені захисниками в інтересах ОСОБА_4 в апеляційній скарзі, факт вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не знайшов свого підтвердження при апеляційному розгляді справи.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищезазначене, постанова Івано-Франківського міського суду від 04 травня 2017 року відносно ОСОБА_4 підлягає скасуванню, а провадження в справі про адміністративне правопорушення - закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представників ОСОБА_4 адвокатів Зоренко О.В. та Винника Ю.Г. задовольнити.

Постанову Івано-Франківського міського суду від 04 травня 2017 року відносно ОСОБА_4 скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП України відносно ОСОБА_4, закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.С. Стефанів