АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/437/17 Головуючий у першій інстанції: Бондаренко Н.О.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Коваленко В.Д.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 травня 2017 року суддя судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області Коваленко В.Д., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, розглянувши його апеляційну скаргу на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в Казахстані, громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1, не працюючого, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Судом першої інстанції в постанові вказано, що 30.01.2017 р. о 23:35 в м. Кам'янському по вул.. Романківська, водій ОСОБА_3 керував автомобілем ВАЗ д.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини роту, невиразна мова, почервоніння очей, шатка хода), на законну вимогу пройти медичний оглядна стан алкогольного сп'яніння у медичному закладі охорони здоров'я відмовився у присутності двох свідків, від продуття алкотестеру («Драгер» №0654) також відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову і прийняти нове рішення, яким оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 посилається на те, що постанова суду є необґрунтованою, оскільки в ході судового розгляду була допущена неповнота, докази досліджено односторонньо, з наданням оцінки з перевагою до винності особи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Вважає, що поліцейським складено протокол з порушенням нормативно правових актів та не вчинено відповідних дій для встановлення істини в інкримінуємому правопорушенні, постанова суду ґрунтується лише на усних свідченнях співробітника ГШР Дніпровського району м. Кам?янське, які вважає, покладеними в основу рішення - не вірними. Крім того зазначає, що він є хвора людина, переніс інфаркт та стоїть на обліку у лікаря із підвищеним тиском у зв'язку із ожирінням 3-го ступеню та має тромбофіліт нижньої кінцівки лівої ноги.

ОСОБА_3 в судове засідання на прибув, хоча був повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходжу до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи.

Даний висновок суду підтверджується наданими матеріалами справи.

Так з протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 503273 від 30.01.2017 року вбачається, що 30.01.2017 року о 23:35 годині в м. Кам?янське водій ОСОБА_3 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп'яніння(запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови). На вимогу працівника поліції пройти медичний огляд в закладі охорони здоров'я у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Даний протокол було завірено підписами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Сам ОСОБА_3 від пояснень відмовився. Протокол був складений працівниками поліції з дотриманням вимог ст.ст. 254-256 КУпАП.

Як видно з пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, вони були запрошенні працівниками поліції та в їх присутності водій ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп'яніння, а також відмовився надавити пояснення в протоколі про адміністративне правопорушення.

Дані пояснення свідків також підтверджуються рапортом працівника поліції Могили А.С., який також зазначив, що водій ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп'яніння. У даного водія були явні ознаки алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови)

З вище вказаного вбачається, що працівниками поліції було дотримано вимоги ст. 266 КУпАП, щодо проходження огляду ОСОБА_3 у встановленому законом порядку.

Як видно зі змісту постанови суду, вона є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.

Отже при перегляді матеріалів справи судом було встановлено, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що у діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що суд однобічно, неповно розглянув справу, не знайшли свого підтвердження при перегляді матеріалів.

Доводи апелянта про те, що він не керував автомобілем, а просто у ньому знаходився, не відповідають матеріалам справи, ці доводи суперечать поясненням свідків.

Крім того, у судовому засіданні апеляційного суду була допитана свідок ОСОБА_7, яка суду пояснила, що ОСОБА_3 просив її дати неправдиві пояснення, що ніби то він був тверезим. ОСОБА_7 пояснила, що 30.01.2017 року особисто бачила ОСОБА_3 близько 21.30 години, який був у стані сильного алкогольного сп'яніння, зазначивши, що він взагалі часто вживає алкогольні напої та просив її приїхати до суду та свідчити на його користь, в іншому разі погрожував на її адресу. Підстав не довіряти поясненням свідка ОСОБА_7, - не вбачаю.

Суттєвих порушень норм процесуального або матеріального права, які б давали суду підстав для скасування постанови суду, під час апеляційного перегляду не встановлено.

Таким чином, приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Дніпропетровської області В.Д. Коваленко