АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПО С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 вересня 2017 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Гладій С.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Балійчук Людмили Іванівни на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 6 березня 2017 року щодо

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Житомирської області, який проживає за АДРЕСА_1

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Згідно з постановою судді, 8 грудня 2016 року о 2 годині 40 хвилин, біля будинку 6/10 по провулку Брест-Литовському в місті Києві, ОСОБА_5 керував автомобілем «Citroen», державний номерний знак НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України. Огляд ОСОБА_5 на стан сп'яніння проводився за допомогою алкотестера «Драгер ARHK 0534» (результат тесту: 0,79 проміле), в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі захисник Балійчук Л.І. просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи такі вимоги апеляційної скарги захисник зазначає про те, що постанова суду винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при неповно з'ясованих обставинах справи, та відсутності належної оцінки наявних доказів.

Зокрема апелянт, як на порушення норм процесуального права вказує на те, що постанова суду не відповідає вимогам ч. 3 ст. 283 КУпАП, оскільки в ній не зазначено, де та коли ОСОБА_5 керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння. При цьому в поясненнях свідка ОСОБА_6, на які суд послався в постанові, зазначено місцем вчинення правопорушення - вулиця Тбіліська, проте в протоколі про адміністративне правопорушення - провулок Брест-Литовський в місті Києві. В цьому ж протоколі вказано про те, що правопорушення вчинено о 2 годині 40 хвилин, однак в поясненнях свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_1, в присутності яких проводився огляд ОСОБА_5 на стан алкогольного сп'яніння, взагалі не вказано час проведення такого огляду.

Крім того, сам протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 7 листопада 2015 року, оскільки не містить підпису ОСОБА_5 про роз'яснення йому прав, передбачених ст. 268 КУпАП, його пояснень щодо суті правопорушення, відмітки про вручення йому копії протоколу. В порушення вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, не вручалась ОСОБА_5 і копія акту огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Також, як на порушення вимог процесуального закону, захисник вказує про те, що суд, розглянувши справу у відсутність ОСОБА_5, послався на належне повідомлення останнього про час та місце розгляду справи, що не відповідає дійсності, так як єдиним засобом повідомлення особи, відповідно до змісту ст. 277-1 КУпАП, є судова повістка, яка ОСОБА_5 не направлялась, про що свідчить відсутність будь-якої розписки про її отримання, що в свою чергу призвело до порушення його права на захист та позбавило можливості надати докази по суті правопорушення на підтвердження своєї невинуватості.

Зазначені порушення закону, допущені працівниками поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_5 та при проведенні його огляду на стан алкогольного сп'яніння, на переконання апелянта, унеможливлювали використання судом вищевказаного протоколу та акту огляду як доказів вини ОСОБА_5, що призвело до постановлення судом у справі незаконного рішення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_5 та його захисників Балійчук Л.І. і Гуріча О.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили постанову суду скасувати та закрити провадженні у справі за відсутності події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, опитавши свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, вказаних вимог закону в частині висновків про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції дотримано.

Висновок суду першої інстанції про порушення ОСОБА_5 п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України відповідає фактичним обставинам події, підтверджується наявними в матеріалах справи даними: протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 035580 від 8 грудня 2016 року, згідно з яким у цей день о 2 годині 40 хвилин у місті Києві по провулку Брест-Литовському, 6/10, ОСОБА_5 керував автомобілем «Citroen», державний номерний знак НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння; акту огляду на стан алкогольного сп'яніння, який проводився за допомогою алкотестера «Драгер ARHK 0534», та відповідно до якого в крові ОСОБА_5 було виявлено 0,79 проміле алкоголю (а. с. 6-7), поясненнь свідків ОСОБА_7, ОСОБА_12, в присутності яких проводився огляд на стан сп'яніння (а. с. 4); пояснень працівника поліції ОСОБА_13 про обставини зупинки автомобіля «Citroen», під керуванням ОСОБА_5 (а. с. 5).

Пояснення ОСОБА_5 під час апеляційного перегляду справи про те, що в ночі 8 грудня 2016 року він автомобілем не керував, а лише сидів в автомобілі, очікуючи водія, не заслуговують на увагу та спростовуються доказами по справі.

Так, будучи опитаним в судовому засіданні суду апеляційної інстанції інспектор Управління державної охорони Шевченківського РУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_11 пояснив, що знаходячись в ніч з 7 на 8 грудня 2016 року на чергуванні по охороні громадського порядку разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в складі автопатруля, по Брест-Литовському провулку місті Києві, їх увагу привернув автомобіль з працюючим двигуном в чагарнику. Підійшовши до автомобіля, вони виявили в ньому ОСОБА_5, який перебував у стані алкогольного сп'яніння. Перевіривши документи, що посвідчують його особу, попередили про неможливість в послідуючому керування ним транспортним засобом. Проте, продовжуючи патрулювання в районі вулиць Ванди Василевської, Шулявської та Тбиліської в місті Києві, приблизно через 30 хвилин побачили цей же автомобіль який рухався, а тому, з метою зупинки транспортного засобу, включили проблискові вогні, на що водій повернув до одного із будинків, де зупинився. Підійшовши до автомобіля, виявили в ньому ОСОБА_5, який перебував в стані алкогольного сп'яніння, у зв'язку із чим викликали наряд патрульної поліції.

Пояснення ОСОБА_11 в частині обставин зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_5 об'єктивно підтверджуються аналогічними поясненнями іншого працівника поліції ОСОБА_15, які він надав на місці зупинки транспортного засобу (а. с. 5), рапортом ОСОБА_11, ОСОБА_15, ОСОБА_14 на ім'я начальника Шевченківського РУ ГУНП у м. Києві (а. с. 8), а також поясненнями наданими в апеляційному суді працівниками патрульної поліції ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Наведені пояснення інспекторів поліції ОСОБА_11, ОСОБА_15 відносно обставин затримання ОСОБА_5 за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, є взаємоузгодженими, логічними, послідовними, підтверджені іншими доказами у справі, а тому сумнівів в їх правдивості не викликають.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає, що дії ОСОБА_11, ОСОБА_17 по зупиненню транспортного засобу під керуванням ОСОБА_5 в стані алкогольного сп'яніння та послідуючого виклику працівників патрульної поліції, повністю узгоджуються з їхніми правами та обов'язками, передбаченими ст. ст. 2, 18, 23, 32 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року.

Щодо доводів захисту про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_5, вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 7 листопада 2015 року, то вони не заслуговують на увагу, оскільки в протоколі серії АП2 № 035580 від 8 грудня 2016 року зазначено як час вчинення ОСОБА_5 правопорушення, так і місце його вчинення: провулок Брест-Литовський, 6/10, в місті Києві. Містить протокол і власноручні пояснення ОСОБА_5, в яких він стверджував про те, що автомобілем не керував.

Посилання захисту на те, що місце вчинення правопорушення, вказане в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає поясненням свідка ОСОБА_17, відповідно до яких вони побачили автомобіль «Citroen», державний номерний знак НОМЕР_1, по вулиці Тбіліській в місті Києві, не ставить під сумнів законність складення протоколу відносно ОСОБА_5 та зазначення в ньому місця вчинення правопорушення - місця зупинки транспортного засобу.

Не ставить під сумнів об'єктивність результатів огляду ОСОБА_5 на стан алкогольного сп'яніння і не зазначення в поясненнях свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_12 часу проведення такого огляду, так як цей час вказаний в роздруківці принтеру за результатами огляду з використання приладу «Драгер ARHK 0534» (а. с. 1).

Що стосується тверджень в апеляційній скарзі про те, що працівниками поліції на місці проведення огляду ОСОБА_5 не були роз'яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП, а також, в порушення вимог п. 8 розділу 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 7 листопада 2015 року та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 9 листопада 2015 року, не були вручені копії протоколу про адміністративне правопорушення та акт огляду на стан алкогольного сп'яніння, то вони є не переконливими, оскільки, як вбачається із пояснень в суді апеляційної інстанції інспекторів поліції ОСОБА_9 та ОСОБА_10, ними при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 були роз'яснені його права, передбачені адміністративним законодавством, проте ОСОБА_5, в присутності двох свідків, відмовився від підписання протоколу і акту огляду на стан алкогольного сп'яніння, та від отримання їх копій.

Це ж вбачається і з протоколу про адміністративне правопорушення, в якому відсутній підпис ОСОБА_5 (а. с. 2), та акту огляду на стан алкогольного сп'яніння, який містить запис про відмову ОСОБА_5 від його підписання (а. с. 6-7).

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 в цілому складений з дотриманням ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 7 листопада 2015 року, а огляд на стан алкогольного сп'яніння проведений у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року.

Безпідставними є також посилання в апеляційній скарзі захисту на неналежне повідомлення ОСОБА_5 про день, місце та час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, про що свідчить відповідна телефонограма на ім'я ОСОБА_5 датована 28 лютого 2017 року (а. с. 17).

Щодо доводів захисту про те, що розгляд справи судом першої інстанції у відсутність ОСОБА_5 позбавило його можливості надати докази на підтвердження своєї невинуватості, то таке право ним було в повній мірі реалізовано в суді апеляційної інстанції, однак ні ним, ні його захисниками, не надано будь-яких вагомих доказів на підтвердження відсутності події правопорушення, як і доказів на спростування висновків суду в цій частині.

Не ґрунтуються на вимогах закону і доводи апеляційної скарги про невідповідність постанови суду вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній чітко зазначені встановлені обставини вчиненого ОСОБА_5 правопорушення, докази на обґрунтування таких висновків та юридична оцінка його дій.

Таким чином, на переконання суду апеляційної інстанції, фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовані повно та об'єктивно. Вина ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю.

Стягнення накладене судом в межах, встановлених санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням обставин відповідно до ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру правопорушення, особи ОСОБА_5, відсутності обставин, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Застосований конкретний вид адміністративного стягнення, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим і підстав для скасування постанови не вбачає.

Порушень вимог чинного законодавства при винесенні оскаржуваної постанови судом апеляційної інстанції не встановлено.

З огляду на наведене, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника Балійчук Л.І. та скасування постанови суду в суді апеляційної інстанції не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 6 березня 2017 року, якою ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладеного на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника БалійчукЛюдмили Іванівни - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва С.В. Гладій

Справа № 33/796/1534/2017

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

Постанова винесена суддею: Голуб О.А.

Суддя апеляційного суду: Гладій С.В.