Провадження № 3/234/2398/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року

Суддя Краматорського міського суду Донецької області Чернобай А.О.,

при секретарі Науменко А.Е.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в містах Краматорську та Словянську ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, військовослужбовця, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 181,

якому розяснені право на відвід, ст. 63 Конституції України, права та обвязки, передбачені ст. 268 КУпАП,-

за ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

22.09.2017 року о 02 год. 00 хв. водій ОСОБА_1 у м. Краматорську по вул. Залізнична, буд. 1, керував транспортним засобом ГАЗ 24, номерний знак А НОМЕР_2, з ознаками алкогольного спяніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова), від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Таким чином діями водія ОСОБА_1 було порушено п. 2.5 ПДР.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину не визнав та суду пояснив, що він не був водієм та не керував транспортним засобом. 22.09.2017 року він разом зі своїм товаришем зустрічав біля залізничного вокзалу друга. В той час коли працівники патрульної поліції підійшли до автомобіля, за кермом якого він сидів, він не керував транспортним засобом, а лише сидів на місці водія. Він просто сидів на місці водія, транспортний засіб стояв на дорозі припаркований.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні суду пояснив, що він працює інспектором роти № 2 УПП в містах Краматорську та Словянську. 22.09.2017 року до патрульної поліції через спецлінію 102 надійшло повідомлення від працівника ВП ГУНП в Донецькій області про те, що водій ОСОБА_1 керує транспортним засобом в стані алкогольного спяніння. Тому після зазначеного повідомлення патруль виїхав на місце. Прибувши до залізничного вокзалу та підійшовши до автомобіля ГАЗ 24, за кермом автомобіля був саме ОСОБА_1 Матеріали відеофіксації, яка здійснювалася на місці, містять данні про те, що він підходив до водія іншого автомобіля для зясування питання як довго стоїть припаркований на дорозі біля залізничного вокзалу автомобіль ГАЗ 24, на що була отримана відповідь, що автомобіль підіхав недавно. При спілкуванні з ОСОБА_1, він побачив явні ознаки алкогольного спяніння водія, тому ОСОБА_1 було запропоновано спочатку продути тест на алкогольне спяніння, а після відмови - проїхати до наркології.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні суду пояснив, що він працює помічником ДОП СП Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області. 22.09.2017 року під час несення служби на залізничному вокзалі у м. Краматорську він побачив як до залізничного вокзалу підїжджає автомобіль, який рухався не чітко, без світла, виляючи в різні сторони, тому він прийняв рішення підійти до водія для перевірки документів. Від водія був різкий запах алкоголю, тому на місце події було ним викликано через спецлінію 102 патруль патрульної поліції для подальшого розбору та складання відповідних матеріалів. Він стверджує, що саме особа, відносно якої було складено протокол і був водієм та керував транспортним засобом.

У судове засідання, призначене на 26.10.2017 року ОСОБА_1 не зявився по невідомій суду причині, хоча про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка. Також від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її повідомлення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 був своєчасно повідомлений про час та місце розгляду справи, надав пояснення у наступному судовому засіданні та не надав суду клопотання про відкладення розгляду справи, суд вважає за можливим розглянути справу у відсутності ОСОБА_1

Проаналізувавши обставини справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1, свідків, оцінивши докази у їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається противоправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи

заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення,є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного

вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і

кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими

документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Адміністративним правопорушенням згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до матеріалів справи у ОСОБА_1 виявлено наявність явних ознак алкогольного спяніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини роту, нечітка мова). Від проходження медичного огляду ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків.

Відповідно до вимог ч.2, 3 ст. 266 КУпАП - огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

ОСОБА_1 відмовився проходити медичний огляд на вимогу працівника поліції, про що свідчать пояснення свідка у судовому засіданні ОСОБА_2, та письмові пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, які вони давали на місці події та які додані до матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Крім того, факт відмови від проходження медичного огляду підтверджується дослідженими у судовому засіданні відеоматеріалами фіксації правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що передбачений законом порядок проходження медичного огляду працівниками поліції було дотримано.

Беручи до уваги диспозицію ч. 1 ст. 130 КУпАП можна констатувати, що адміністративна відповідальність наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для визначення стану спяніння, а тому суд вважає, що не виконання такого обовязку з боку водія є грубим порушенням Правил дорожнього руху України. Самі підстави для такої вимоги передбачені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, встановлення їх наявності є виключною компетенцією працівника поліції за його субєктивним сприйняттям наявних факторів.

Суб'єктом адміністративного правопорушення є особа, яка управляє транспортним засобом.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані сп'яніння, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп'яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, тобто факт керування транспортним засобом є безумовною та обов'язковою часиною складу зазначеного правопорушення, більш того, в даному випадку взагалі має преюдиціальне значення, так як в подальшому, при доведенні стану сп'яніння, така особа буде притягнута до відповідальності саме за керування транспортним засобом у такому стані.

Діюче законодавство не містить чіткого визначення самого поняття керування транспортним засобом. Виходячи з загально визначеного розуміння правової природи цього поняття та його тлумачення в юридичній літературі, під управлінням транспортним засобом слід розуміти вчинення технічних дій, пов'язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зворушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки, відповідно до призначення і технічних можливостей транспортного засобу.

Відповідно до правових позицій, викладених в п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (зі змінами та доповненнями), керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

У судовому засіданні ОСОБА_1 суду пояснив, що він не керував транспортним засобом, а лише сидів на місці водія.

Однак, вказані свідчення спростовуються дослідженими у судовому засіданні відеоматеріалами фіксації правопорушеннята свідчення свідка ОСОБА_3, наданими у судовому засіданні, який впевнено сказав про те, що відразу ж після зупинки транспортного засобу біля залізничного вокзалу, він підійшов до автомобіля, за кермом якого був ОСОБА_1

Невизнання провини правопорушником ОСОБА_1 суд розцінює як спосіб захисту останнього і можливість уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки його пояснення спростовуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Свідчення ОСОБА_1 у судовому засіданні, в яких він не визнає свою провину, суд вважає надуманими і неспроможними, оскільки вони суперечать даним, встановленим при судовому розгляді адміністративного правопорушення. Такі свідчення ОСОБА_1 надані з метою уникнути відповідальності за скоєне, у звязку з чим, ці свідчення судом не можуть бути прийняті до уваги.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вказаному правопорушенню знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2, наданими у судовому засіданні, рапортом та дослідженими у судовому засіданні відеоматеріалами фіксації правопорушення.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1С за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, в межах санкції ч. 1 статті 130 КУпАП, у вигляді штрафу на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами.

Також приходжу до висновку, що в даному випадку таке стягнення буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень порушником, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Відповідно до ст. 401 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 320грн.

Керуючись ст.ст. 33, 401, ст. 130 ч. 1 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення по ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 320 (триста двадцять) грн.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: