Номер провадження: 33/785/1364/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого судді Копіци О.В., розглянувши його апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 25.07.2017 року відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і підданий стягненню у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік за те, що він 28 травня 2017 року о 04 год.20 хв. у провулку Пироговський, 6 в м. Одесі керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що вважає постанову суду незаконною і необґрунтованою з наступних підстав:

- в порушення вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП суд першої інстанції не повідомив його належним чином про дату та місце розгляду справи і безпідставно розглянув її за його відсутності;

- суд не врахував, що матеріали справи не містять жодного доказу про: наявність у нього будь-яких інших ознак алкогольного спяніння, окрім запаху з ротової порожнини; пропозицію пройти огляд на місці зупинки; про відсторонення його від керування автомобілем; про тимчасове затримання транспортного засобу або його доставку на штрафний майданчик;

- суд не взяв до уваги, що під час медичного огляду, у нього не відбирались зразки біологічного середовища, тому висновок щодо результатів огляду на стан спяніння, вважаються недійсними;

За таких обставин, ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним судом розгляд апеляційної скарги ОСОБА_2 призначався на 28.08.2017 року, 29.09.2017 року.

В судові засідання суду апеляційної інстанції, призначені на 28.08.2017 року, та 29.09.2017 року ОСОБА_2 не зявився, причини не явки суду не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення «Укрпошти», а також через захисника ОСОБА_3 в телефонному режимі.

Будь-яких клопотань від ОСОБА_2 та його захисника про відкладання розгляду справи не надійшло.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Право доступу до суду апеляційної інстанції для оскарження рішення суду є невідємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що дії ОСОБА_2 по неодноразовому не зявленню до суду свідчить про зловживання наданими йому процесуальними правами та на затягування розгляду справи.

Більш того, відповідно до ч. 4 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

З огляду на вищевикладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_2А на підставі доводів, викладених в ній, а також доказів, які містяться в матеріалах справи.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Строк на подачу апеляційної скарги поновлений постановою апеляційного суду від 16.08.2017 року, тому вона підлягає розгляду по суті.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з приписами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, свій висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявними у справі і дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серія БР №245725 від 28.05.2017 року, поясненнями ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, висновком №000698 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, а також відеозаписом з бодікамери працівників поліції.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків:

- довід апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП апеляційний суд вважає слушним, адже суд першої інстанції не повідомив ОСОБА_2, належним чином, про дату та місце розгляду справи і безпідставно розглянув її за його відсутності.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду, права ОСОБА_2, у цій частині, були поновлені, адже йому була надана можливість надати пояснення по суті справи, а також скористатись усіма правами, передбаченими ст. 280 КУпАП, проте він в судові засідання апеляційного суду двічі не зявився.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять жодного доказу про: наявність у нього будь-яких інших ознак алкогольного спяніння, окрім запаху з ротової порожнини; пропозицію пройти огляд на місці зупинки; про відсторонення його від керування автомобілем; про тимчасове затримання транспортного засобу або його доставку на штрафний майданчик, а під час медичного огляду, у нього не відбирались зразки біологічного середовища, тому висновок щодо результатів огляду на стан спяніння, є недійсним, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними з огляду на таке.

Так, відповідно до змісту висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, факт перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного спяніння встановлений лікарем і не викликає сумнівів, а у відбиранні зразків біологічного середовища, у даному випадку, не було потреби.

До того ж, у своїх письмових поясненнях ОСОБА_2 підтвердив факт вживання алкогольних напоїв, а у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» у протоколі про адміністративне правопорушення власноруч написав «Згоден» і розписався.

Відповідно до приписів п/п «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, водієві забороняється

керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Обєктивно оцінивши докази у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і правильно кваліфікував його дії, як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння.

Окрім того, відповідно до приписів ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що постанова суду першої інстанції, у частині опису обставин, установлених під час розгляду справи, не в повній мірі відповідає приписам зазначеної норми закону, оскільки мотивувальна частина постанови, у цій частині, не відповідає фактичним обставинам справи.

Так, викладаючи обставини, установлені під час розгляду справи, суд першої інстанції зазначив: «28 травня 2017 року, громадянин ОСОБА_2 в місті Одесі, за адресою: провулок Пироговський, 6, о 04 год.20 хв., керував автомобілем НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння».

Разом з тим, з матеріалів справи та змісту протоколу про адміністративне правопорушення очевидно випливає, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом не з «ознаками алкогольного спяніння», а у стані алкогольного спяніння.

Отже, під час апеляційного розгляду справи встановлено наступні фактичні її обставини: 28 травня 2017 року о 04 год. 20 хв. у провулку Пироговський, 6 в м. Одесі, ОСОБА_2, порушивши вимоги п/п «а» п. 2.9. Правил дорожнього руху, керував автомобілем НОМЕР_1 у стані алкогольного спяніння.

З огляду на наведене, перший абзац мотивувальної частини постанови суду першої інстанції підлягає зміні.

Відповідно до приписів ст.ст. 33-36 КУпАП, накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення, суд першої інстанції належним чином мотивував застосування стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами характером, ступенем суспільної небезпеки та тяжкістю вчиненого правопорушення, а також особою правопорушника.

У відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

Таким чином, за результатами апеляційного розгляду вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду зміні, але підстави для скасування судового рішення та закриття провадження у справі, - відсутні.

Керуючись ст.ст. 280, 285, 294 КУпАП, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 25.07.2017 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - змінити.

Абзац перший мотивувальної частини постанови суду першої інстанції викласти в наступній редакції: «28 травня 2017 року о 04 год. 20 хв. у провулку Пироговський, 6 в м. Одесі, ОСОБА_2, порушивши вимоги п/п «а» п. 2.9. Правил дорожнього руху, керував автомобілем «Toyota Camry», держ знак НОМЕР_3 у стані алкогольного спяніння».

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца