АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/421/17 Справа № 201/3316/17 Головуючий у 1 й інстанції - Гончаренко В. М. Доповідач - Калініч Н.І.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2017 року м. Дніпро

Суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Калініч Н. І., за участю: ОСОБА_2 та його захисника-ОСОБА_8., ОСОБА_3 та її захисника- ОСОБА_12., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

-визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень, та стягнуто в дохід держави судовий збір в сумі 320 гривень.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно постанови суду, ОСОБА_2 16 лютого 2017 року о 15 годині 45 хвилин, керуючи транспортним засобом «Фольксваген», д/н НОМЕР_1, рухався в районі будинку № 45 по вул. Чернишевського в м. Дніпрі, де перед виконанням маневру розвороту, не переконався в безпеці, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, яка рухалася у попутному напрямку позаду зліва.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам, скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі особа яка притягається до адміністративної відповідальності, просить постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2017 року, відносно ОСОБА_2, якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень скасувати, та провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх доводів вказує на те, що оскаржувана постанова незаконна та необґрунтована, а висновок суду зроблений без належного аналізу зібраних у справі доказів та не ґрунтується на вимогах Правил дорожнього руху України, тому підлягає скасуванню.

Як зазначає в апеляційній скарзі ОСОБА_2 з переглянутого у судовому засіданні відеозапису з камер зовнішнього спостереження, суд першої інстанції зробив висновок про неможливість ідентифікації, через низьку якість зображення, транспортних засобів причетних до даної події, зокрема неможливо визначити номерні знаки вказаних автомобілів, їх марку та модель, при цьому самого моменту зіткнення дане відео не містить, а тому зіставити дані обставини з тим, що викладено в протоколі про адміністративне правопорушення вважається за неможливе. Проте ОСОБА_4 не заперечувала проти існуючого відеозапису, а з огляду на динаміку у русі автомобілів можливе побачити порядок розташування автомобілів під час руху та відстань між ними у динаміці руху.

ОСОБА_2 також вважає рішення суду щодо визнання неприйнятним висновку експертного-автотехнічного дослідження № 10.1/009-Д від 10 березня 2017 року необгрунтованим .

На думку апелянта, висновки суду є неправомірними та суперечать дійсним обставинам справи, оскільки у справі існують протиріччя між поясненнями учасників ДТП, невідповідність інших матеріалів справи події ДТП, що підтверджується наступним:

На місці ДТП та під час розгляду справи у судових засіданнях ОСОБА_2 свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення не визнав, оскільки жодних дій, націлених на порушення ним правил дорожнього руху України, внаслідок чого відбулася ДТП, не скоював.

Інспектором роти №2 батальйону №4 УПП у м. Дніпропетровську ОСОБА_5, на підставі протоколу від 16.02.2017 p., схеми місця ДТП, пояснень учасника ДТП ОСОБА_4. зроблено хибного висновку щодо винуватості ОСОБА_2 у даному ДТП, що є припущенням.

Так, на місці ДТП і у судовому засіданні в усних та письмових поясненнях водій ОСОБА_2 пояснив, що 16.02.2017 року він, керуючи автомобілем Фольксваген Поінтер державний номерний знак НОМЕР_1, під час руху по вул. Чернишевського, в районі будинку 15, почав здійснювати маневр розвороту. Для цього заздалегідь увімкнув лівий сигнал повороту, виїхав більшою частиною автомобіля на трамвайну колію попутного напрямку, таким чином зайняв крайнє ліве положення на дорозі даного напрямку. На трамвайну колію виїхав, щоб, своїм маневром не перешкоджати попутним автомобілям під час їх руху в даному напрямку. Проїхавши метрів 30 по трамвайній колії він знизив швидкість керованого автомобіля з 20- 50км/год до швидкості 2.0...3.0км/год. Під час зниження швидкості пропустив транспортні засоби, що рухались у зустрічному напрямку. ОСОБА_2, не збільшуючи швидкості, приступив до виконання маневру розвороту. В момент коли автомобіль практично покинув трамвайну колію попутного напрямку, ліве заднє колесо його автомобіля розташовувалось поблизу лівої трамвайної рейки даного напрямку, а автомобіль розташовувався під кутом приблизно 45° до повздовжньої осі дороги, то він відчув сильний удар у задню ліву частину свого автомобіля, внаслідок чого його розвернуло на 180 градусів відносно руху.

Удар було скоєно автомобілем Лексус, державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4, яка в момент початку виконання ним маневру розвороту з трамвайної колії рухалась у попутному з ним напрямку. При цьому вказаний автомобіль, як під час зниження ним швидкості так і в момент зміни ним напрямку руху для розвороту рухався більшою своєю частиною по трамвайній колії попутного напрямку без виїзду на проїжджу частину дороги даного напрямку. Тобто водій ОСОБА_4 в супереч п.п.11.5.. 11.8., 12.1.,та 13.1 Правил дорожнього руху, рухаючись по трамвайній колії попутного напрямку де у момент зниження швидкості та зміни напрямку руху розташовувався і він, не вибрала безпечної швидкості та дистанції до його автомобіля і при наявній технічній можливості уникнути зіткнення з його автомобілем, за умови, що ОСОБА_2 своїми діями не змушував її до екстреного виконання тих чи інших норм ПДР, скоїла зіткнення з його автомобілем.

З фотознімків та характеру пошкоджень також вбачається, що зіткнення відбулось саме за вказаних ОСОБА_2 обставин. Удар прийшовся саме на задні ліві частини бамперу та крила автомобіля Фольксваген.

ОСОБА_2 також зазначає, що саме схемою місця ДТП підтверджується його версія ДТП, на якій зафіксовано як були розташовані автомобілі на проїзній частині у момент зіткнення, фотографіями з місця ДТП, на яких видно якою контактуючою частиною автомобіля ОСОБА_4 скоїла зіткнення з автомобілем ОСОБА_2 - серединою переднього номерного знаку автомобіля Лексус у ліву задню частину бампера автомобіля Фольксваген.

Вказані обставини знайшли своє відображення у висновку експертного автотехнічного дослідження від 10.03.2017 р. №10.1/009-Д, складеного судовим експертом ОСОБА_6, відповідно до якого з технічної точки зору в діях водія ОСОБА_2 не вбачається невідповідності вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, котрі могли б знаходиться в причинному зв'язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі зазначає, що за фактом фальсифікації процесуальних документів - Протоколу з місця ДТП від 16.02.2017року відносно працівників Національної поліції порушено кримінальне провадження, але зазначеній обставині судом взагалі не надана жодна оцінка.

Апелянт також посилається на те, що у судовому засіданні першої інстанції, у зв'язку з протиріччям у матеріалах справи щодо доведеності вини ОСОБА_2, відсутності належних та допустимих доказів в матеріалах адміністративної справи, ставилося клопотання про виклик судового експерта ОСОБА_7 для надання пояснень та виклик свідків для повного та об'єктивного розгляду справи, але судом було відмовлено з посиланням на достатність кількості інформації у матеріалах справи, що є порушенням процесуальних прав ОСОБА_2 на захист.

При вирішенні справи суд незаконно відмовив у прийнятті як належного та допустимого доказу наданого ОСОБА_2 висновку експертного дослідження від 10.03.2017 р. №10.1/009-Д. оскільки на думку суду, він здійснений на підставі наданих правопорушником вихідних даних, однак це твердження суду є хибним, оскільки у самому звіті судового експерта зазначено, що висновок зроблений на підставі ксерокопій матеріалів адміністративної справи, у якій також існували пояснення ОСОБА_4 . Таким чином, експертне дослідження було зроблене об'єктивно, з додержанням вимог та є допустимим доказом.

У зв'язку з тим, що ні працівником поліції, ні в подальшому судом обставини ДТП у повній мірі не перевірені, діям водіїв не дана належна оцінка, як наслідок, не вирішене питання про їх відповідність Правилам дорожнього руху України, також не вирішено питання про наявність чи відсутність можливості у водіїв-учасників ДТП уникнути зіткнення шляхом застосування необхідних заходів, що в умовах протиріччя між поясненнями водіїв-учасників ДТП суттєво впливає на можливість встановлення всіх обставин ДТП, ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду та закрити провадження за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Заслухавши апелянта та його захисника - ОСОБА_8 які наполягали на своїх вимогах, потерпілу ОСОБА_4 та її захисника-ОСОБА_12., які вважали судове рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, вислухавши пояснення експертів: ОСОБА_7 та ОСОБА_9, допитавши свідків та ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суддя дійшла висновку про часткове задоволення вимог апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення та іншими документами.

Таким чином, суддя розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен оцінити докази, одним із яких є протокол, та висловити думку з приводу чому спростовує чи приймає даний доказ і які наводить докази, щодо наявності або відсутності адміністративного правопорушення.

Вказані вимоги закону, суд першої інстанції не виконав, та постановив поспішне рішення, обґрунтовуючи свій висновок тим, що наявний в матеріалах справи висновок експертного- автотехнічного дослідження від 10 березня 2017 року не може бути визнаний прийнятним та в матеріалах наявні достатні дані, які в повному обсязі характеризують дорожні умови та обстановку, що склалася на відповідній ділянці дороги, при цьому достатньо матеріалів для встановлення саме винуватості ОСОБА_2

В даному випадку є слушними доводи апеляційної скарги про порушення права на захист ОСОБА_2, оскільки стороною захисту було заявлене клопотання щодо допиту експерта та свідків у судовому засіданні,допит яких має істотне значення для законного та справедливого розгляду, враховуючи те, що саме відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення та він має право на перевірку його версії правопорушення.

У судовому засіданні апеляційного суду,ОСОБА_4 було надано висновок експертного дослідження за № 7/10.1-23 від 19.05. 2017 року ( експерт ОСОБА_9.) та висновки вказаного дослідження протилежні висновкам експертного дослідження від 10.03.2017 р. №10.1/009-Д.( експерт ОСОБА_7.) та з метою встановлення підстав для надання двох по суті протилежних висновків, було допитано вказаних експертів, кожен з яких підтвердив свій висновок.

Однак, у ході допиту вказаних експертів, що повністю узгоджується с показами, які надані ОСОБА_2 та ОСОБА_4, встановлено, що обом експертам бракувало даних, які наведені у протоколі про адміністративне правопорушення та схемі до вказаного протоколу.

Як вбачається з мотивувальних частин висновку експерта ОСОБА_7 та ОСОБА_9, експерти провели своє дослідження враховуючи дані, які додатково надавалися учасниками дорожньої транспортної пригоди,оскільки даних у наявних матеріалах-протоколі про адміністративне правопорушення та схемі ДТП бракує, на що суд першої інстанції не звернув уваги.

Так, у експертному дослідженні експерта ОСОБА_7 від 10.03. 2017 року було зазначено,що експерту надані матеріали ДТП на 9 аркушах,що містять пояснення ОСОБА_2 ( а.с.3) та ОСОБА_4.(а.с.4) та пояснення ОСОБА_2 судді Гончаренко В.М. та інше.

Експертом ОСОБА_7 було досліджено декілька варіантів обставин механізму скоєння ДТП з урахуванням пояснень ОСОБА_4, які надані були нею у ході встановлення обставин ДТП працівниками поліції, та у зв'язку з тим, що у вказаних поясненнях відсутні деякі параметри механізму скоєння ДТП, експертом були дослідженні обставини механізму ДТП за критичними параметрами, як самими сприятливими для водія ОСОБА_4

Експертом ОСОБА_7 детально проведено дослідження та згідно до викладених досліджень, пояснення ОСОБА_4 з технічної точки зору не спроможні, оскільки саме ОСОБА_4 зазначала, що у момент відхилення ліворуч автомобіля «Фольксваген», д/н НОМЕР_1, автомобільНОМЕР_2 порівнявся з ним. В умовах викладених водієм ОСОБА_4 пошкодження ТЗ, отриманих внаслідок ДТП буде іншим ніж фактичні пошкодження. Дії водія « Лексус» ОСОБА_4 не відповідають вимогам п.п. 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху,що, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв'язку з настанням події даної ДТП.

Експертом ОСОБА_9 було проведено детальне дослідження ДТП , де він брав до уваги пояснення ОСОБА_4, які були надані вказаною особою додатково для проведення даної експертизи, однак вказані обидва пояснення значно різняться між собою. Крім того, ОСОБА_4 було додатково за клопотанням експерта надано вихідні дані, які не містяться в матеріалах адміністративної справи (протоколі та схемі ДТП) та не були встановлені судом. З наданих вихідних даних вбачається,що ОСОБА_4 було змінено дані про розташування автомобіля ОСОБА_2 відносно автомобіля ОСОБА_4 «Фольксваген», д/н НОМЕР_1 відносно автомобіля НОМЕР_2 по ширині дороги- трохи попереду та праворуч «Лексус», з інтервалом приблизно 0.5 метра. Дослідження було виконано тільки згідно показів ОСОБА_4, оскільки в показах водія ОСОБА_2 недостатньо вихідних даних та експертом зроблено висновок,що в умовах заданих даних дії водія ОСОБА_2 не відповідають вимогам п.10.1 Правил та перебувають в причинному зв'язку з настанням даної ДТП.

У ході допиту сторін у судовому засіданні апеляційної інстанції водій ОСОБА_4 знову змінила попередні показання , що на думку обох експертів можуть привести до зміни висновків обох наявних експертиз.

Вказане, свідчить про те, що експертам, які приймали участь у проведенні експертних досліджень бракує фактичних даних, встановлених у ході фіксування ДТП,тому не можна погодитися з висновками суду про наявність достатніх даних характеризуючих дорожні умови та обстановку дорожньої транспортної пригоди для ухвалення рішення про винуватість ОСОБА_2

Самі по собі протоколи про адміністративне правопорушення та схема дорожньої пригоди не є достатнім доказом для з'ясування дійсних обставин дорожньої транспортної пригоди, оскільки не містить на думку спеціалістів вихідних даних про механізм ДТП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення .

На підставі зазначеного вище , суддя дійшла висновку , що вина ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не доведена та адміністративний матеріал підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Однак, не можна погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог КУпАП, оскільки допитані у судовому засіданні апеляційного суду працівники поліції- ОСОБА_5 та ОСОБА_10 детально вказали події за якими було складено протокол відносно ОСОБА_2 та порядок надання тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом саме ОСОБА_2, що може відбуватися тільки після оформлення протоколу, оскільки серія БР та номер протоколу № 209374 внесено до виданому ОСОБА_2 тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом, що спростовує доводи ОСОБА_2 про складання протоколу за його відсутністю. З даних підстав, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.294 КУпАП , суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2017 року відносно ОСОБА_2, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в сумі 340 гривень, та стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 320 гривень, скасувати.

Адміністративне провадження відносно ОСОБА_2, відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП закрити, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.І. Калініч