АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/2064/2017 Постанова винесена суддею Зубець Ю.Г.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю захисника ОСОБА_2 - адвоката КузьмінаЄ.О., розглянувши апеляційну скаргу захисника Кузьміна Є.О. на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 рокуОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Згідно з постановою суду, 17 червня 2017 року о 07 год. по вул. Кирилівська, 146 в м. Києві ОСОБА_2керував автомобілем «Mazda 626», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння. Від проходження огляду у лікаря-нарколога на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Кузьмін Є.О., вважаючи постанову суду незаконною, прийнятою з порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати невинуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрити справу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для її вирішення, що призвело до прийняття неправильного рішення, оскільки ОСОБА_2 транспортним засобом в стані наркотичного сп'яніння не керував та проходити медичний огляд не відмовлявся, однак працівники поліції не вчинили жодних дій щодо направлення його до медичного закладу для огляду у лікаря-нарколога, а одразу склали протокол про відмову проходити такий огляд. Тому, реалізуючи надану законодавством України можливість ОСОБА_2, протягом 2-х годин із часу складення протоколу, самостійно звернувся до КМКЛ «Соціотерапія» та отримав висновок №004547 про те, що він не перебуває в стані наркотичного сп'яніння.

Що стосується протоколу про адміністративне правопорушення, то він є неналежним доказом, оскільки інспектором після його складення зроблено закреслення місця проживання свідків, що є порушенням п. 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, відповідно до якого не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Крім того, свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під час спілкування ОСОБА_2 з працівниками поліції не було, вони були вже запрошені поліцейським після складення протоколу.

Таким чином, на думку апелянта, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення поліцейським порушені вимоги ст.ст. 251, 256, 258, 266 КУпАП, а тому, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, провадження по справі відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу вищезазначеного адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення захисника Кузьміна Є.О. на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис, наданий Управлінням патрульної поліції м. Києва, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП,підписано відповідною посадовою особою, ОСОБА_2 та свідками, а також поясненнях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6, якими засвідчено факт відмови ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Що стосується доводів захисника Кузьміна Є.О. про порушення інспекторами поліції порядку проведення огляду ОСОБА_2 на стан сп'яніння, а саме, що ОСОБА_2 не відмовлявся проходити медичний огляд, однак працівники поліції не вчинили жодних дій щодо направлення його до медичного закладу для огляду у лікаря-нарколога, а одразу склали протокол про відмову проходити такий огляд, то вони не відповідають дійсності та спростовуються відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, який був витребуваний апеляційним судом та переглянутий в судовому засіданні за участі захисника Кузьміна Є.О., та відповідно до якого, ОСОБА_2 працівниками поліції в присутності свідків пропонувалося пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я, однак ОСОБА_2 від проходження огляду в закладі охорони здоров'я, категорично відмовився, у зв'язку з чим відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення.

До того ж, як вбачається ізвказаного відеозапису, навіть після складання протоколу про адміністративне правопорушення та вручення ОСОБА_2 його копії, працівником поліції повторно було запропоновано ОСОБА_2проїхати на огляд до лікаря-нарколога в заклад охорони здоров'я, проте він також категорично відмовився.

Не відповідають дійсності і доводи захисника Кузьміна Є.О. провідсутність свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під час спілкування ОСОБА_2 з працівниками поліції та, що вони були запрошені поліцейським вже після складення протоколу, оскільки спростовуються відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, відповідно до якого, виявивши у ОСОБА_2 під час спілкування ознаки наркотичного сп'яніння, працівники поліції зупинили двох свідків, які були присутні під час відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, а також були присутні під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, в який було внесено анкетні дані свідків та ними (свідками) власноручно проставлено свої підписи.

Щодо долученого до апеляційної скарги висновку №004517 від 17.06.2017 року КМНКЛ «Соціотерапія» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, то він не спростовує висновків суду і не підлягає врахуванню, оскільки відповідно до вимог п. 9 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, вказаний огляд повинен бути проведений не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, а згідно вказаного висновку огляд ОСОБА_2 проведено за його заявою 17.06.2017 року о 09 год. 45 хв., тобто майже через три години після його зупинення працівниками поліції, що також підтверджується і наданим на запит апеляційного суду Актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КМНКЛ «Соціотерапія» №004547 від 17.06.2017 року.

До того ж в даному випадку ОСОБА_2 притягнутий до відповідальності саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння, що утворює окремий склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2, на який посилається захисник Кузьмін Є.О., у даному випадку не має доказового значення.

Що ж стосується тієї обставини, що в копії протоколу про адміністративне правопорушення, яка була надана ОСОБА_2, інспектором поліції після його складення зроблено закреслення місця проживання свідків, то це не може служити підставою для скасування судового рішення та закриття провадження у справі, оскільки, відповідно до вимог п. 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до оригіналу протоколу про адміністративне правопорушення, а не до його копії.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

При цьому суд, дотримавшись вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_2 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга захисника Кузьміна Є.О. задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Кузьміна Є.О. залишити без задоволення, а постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року, якоюОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Горб І.М.