П О С Т А Н О В А
Іменем України
31.10.2017 м.Львів
Суддя Франківського районного суду м. Львова Ванівський Ю.М. розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшли від Управління захисту економіки в Львівській області Департаменту захисту економіки національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Соколівка Ярмолинецького району Хмельницької області, громадянина України, одруженого, працюючого на посаді заступника командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , службове посвідчення НОМЕР_2 , учасника бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_3 , видане 22 квітня 2015 року), раніше до адміністративної відповідальності не притягався,
за ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд-
ВСТАНОВИВ:
До Франківського районного суду міста Львова надійшли матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 .
Як вбачається з протоколів №№ 303, 304 про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 притягається до відповідальності за те, що він, усупереч вимог антикорупційного законодавства, не повідомив у встановлених законом випадках та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а саме під час тимчасового виконання обов`язків командира в/ч НОМЕР_1 з 25.07.2017 року по 25.08.2017, оскільки в той же час на посаді санітарного інструктора роти матеріального забезпечення проходила військову службу за контрактом старшина ОСОБА_2 , яка згідно Свідоцтва про одруження від 08.09.2001 року № НОМЕР_4 , виданого Золочівським РВ РАГС Львівської області є його дружиною.
Окрім цього, 11.08.2016, перебуваючи на посаді т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка відповідно до п.г ч.1 ст.3 Закону України Про запобігання корупції являється суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, підполковник ОСОБА_1 виніс наказ № 415 Про виплату щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям в/ч НОМЕР_1 НГУ за липень 2016 року, у якому зазначив, що санітарному інструктору роти матеріального забезпечення старшині ОСОБА_1 нарахувати щомісячну грошову винагороду у розмірі 60 відсотків грошового забезпечення за липень 2016 року, чим саме вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 провину у скоєнні адміністративних корупційних правопорушень передбачених ч.1 та ч. 2 ст. 172-7КУпАП не визнав повністю та пояснив, що з 25.07.2016 по 25.08.2016 він виконував обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, так як командир знаходився у відпустці, а перший заступник, який зазвичай тимчасово виконував обов`язки командира в/ч, перебував в зоні АТО. 11.08.2016 року ним підписаний наказ № 415 Про виплату щомісячної щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям в/ч НОМЕР_1 НГУ за липень 2016 року, в якому була зазначена і його дружина. Дані надбавки встановлені нормативним актом, а тому не потребували його окремого суб`єктивного рішення по відношенню до дружини. Він самостійно не визначав розмір додаткової винагороди, тобто не мав ніякого приватного інтересу. Рішення на виплату щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям роти матеріально-технічного забезпечення за липень приймалося за пропозиціями начальника та заступників роти і затверджувалось першим заступником командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 . Крім цього, наведене підтверджується довідкою начальника фінансової служби № 1/21-69 від 03.08.2017 року щодо виплати щомісячних премії та грошової винагороди командиром в/ч НОМЕР_1 старшині ОСОБА_2 , з якої вбачається, що розміри премії встановлюються за рішенням командувача Національної гвардії України, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Національної гвардії України, та особливостей проходження служби. Розпорядженням КНГУ № Р-5 від 04.02.2016 було визначено розміри щомісячного преміювання на посадах рядового, сержантського та старшинського складу з числа військовослужбовців за контрактом. Виплата премії військовослужбовцям здійснюється щомісяця за попередній місяць під час виплати грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу командира військової частини, який надається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання. Згідно Інструкції Про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, затвердженої наказом МВС України від 23.01.2015 року № 72, розміри винагороди встановлюються за рішенням командувача Національної гвардії України, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Нацгвардії України, та особливостей проходження служби. Розпорядженням командувача Нацгвардії України щомісячну грошову винагороду для військослужбовців встановлено в розмірі 60% місячного грошового забезпечення (п.12 Інструкції). Враховуючи положення п.21.4 Наказу МВС України від 04 липня 2014 року № 638 та п.13 наказу МВС України від 23 січня 2015 року старшині ОСОБА_2 не було підстав зменшувати чи позбавляти премії та щомісячної грошової винагороди, оскільки жодних порушень з її боку допущено не було. Безпідставне позбавлення цих видів виплат командиром частини призвело б до порушень зазначених вище наказів та розпоряджень.
Щодо неповідомлення ним у встановлених законом випадках та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів пояснив наступне. ОСОБА_2 з 12.11.2013 по 16.05.2017 проходила службу на посаді санітарного інструктора роти матеріального забезпечення в/ч НОМЕР_1 , внесена в його особову справу як дружина, аналогічні відомості є і в її особовій справі. Відділом кадрів військової частини НОМЕР_1 з 2015 року їх сім`я постійно подаємся в переліку близьких осіб, що не підпорядковуються один одному по службі або функціонально. Відповідно приховування та приватного інтересу у неповідомленні, приховуванні не було, враховуючи загальнодоступність інформації в кадровому підрозділі частини та у вищестоящих інстанціях. Підтвердженням цього є надана інформація від 15 червня 2016 року за № 2/34-994 на ім`я начальника відділу адміністративно-аналітичної та правової роботи апарату командувача Національної гвардії України за підписом начальника Західного територіального управління Національної гвардії України генерал-майора ОСОБА_4 на виконання розпорядження заступника командувача Національної гвардії України (по роботі з особовим складом) генерал-майора ОСОБА_5 від 13.06.2016 № 3797 про працівників та їх близьких осіб, які працюють у військових частинах Західного оперативно-територільного об`єднання, в якій за № 19 значиться як подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Якщо узагальнений лист датований 15.06.2016, то інформація з в/ч НОМЕР_1 про військовослужбовців та їх близьких осіб готувалася набагато раніше, тобто, в даному випадку, з урахуванням чинного законодавства та визначення термінів «оголошення», «повідомлення», слід визнати, що повідомлення чи оголошення особою про конкретний реальний конфлікт інтересів безпосередньому керівнику або іншому органу, здійснюється тільки у разі якщо зазначеним особам (або органу) до цього було про нього не відомо.
Представник ОСОБА_6 , наполягала на відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст. 172-7КУпАП. Та додатково пояснила, що преміювання отримав весь особситий склад, а не лише дружина ОСОБА_1 . Підстав для позбавлення її премії не було. Крім того зазначила, що дружина ОСОБА_1 не є в його прямому підпорядкуванні останнього.
Прокурор у судовому засіданні підтримав протоколи про адміністративні правопорушення, вважає, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, за ч.1 та ч.2 ст. 172-7КУпАП, його провина у скоєнні адміністративних корупційних правопорушень доведена.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка командир військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_7 пояснив, що не пам`ятає чи ОСОБА_8 говорив про конфлікт інтересів, з таким рапортом не звертався. У вищестоящі органи повідомлено про даний факт не було. Оскільки пройшло більше ніж півтора року, то не може точно сказати чи доповідав ОСОБА_1 про неможливість виконання ним обов`язків.
Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника, прийшов до наступного.
У відповідності до вимог ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
При розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, суд зобов`язаний забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства.
У відповідності до ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», під реальним конфліктом інтересів розуміється суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
Приватний інтерес будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.
Згідно п.2 ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», передбачені заходи запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, зокрема суб`єкти відповідальності за корупційні правопорушення зобов`язані: повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.
Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 стверджується зібраними доказами, які знаходяться в матеріалах справи, а саме:
-Протоколом про адміністративне правопорушення №303 від 02.08.2017 року;
-Протоколом про адміністративне правопорушення №304 від 02.08.2017 року;
-Наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_8 західного оперативно-територіального об`єднання національної гвардії України військової частини від 11.08.2016 року №415 «Про виплату щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 НГУ за липень 2016 року»;
-Особистими поясненнями ОСОБА_1 від 24.07.2017 року з яких вбачається, що останній виносив Наказ «Про виплату щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 НГУ за липень 2016 року»;
-Особистими поясненнями ОСОБА_2 від 26.07.2017 року з яких вбачається, що остання є дружиною ОСОБА_1 та факт ствердження, що вона не подавала рапорт щодо наявного конфлікту інтересів.
За таких обставин суд вважає доведеним вину ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, а дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує відсутність обставин, які обтяжують або пом`якшують відповідальність, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та прийшов до висновку, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення за ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП у виді штрафу.
У відповідності до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП особа, на яку накладене адміністративне стягнення, повинна сплатити також судовий збір.
Керуючись ст.ст. 283-285 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених кваліфіковані ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 (три тисячі чотириста) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) гривень.
Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Ванівський Ю.М.