АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/374/17 Справа № 712/5492/17 Головуючий по 1 інстанції Орленко В.В.
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Іваненко І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2017 р. м. Черкаси

Суддя Апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, його захисника адвоката Ремші Д. С., інспектора роти № 3 батальйону УПП в м. Черкаси Приходька М. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 травня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень та один рік позбавлення права керування транспортними засобами; стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 320 грн., -

в с т а н о в и в :

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 травня 2017 року ОСОБА_3 визнаний винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у тому, що він 02.05.2017 року о 05:05 год. в м. Черкаси, вул. Дахнівська, 32 А керував автомобілем НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.05.2017 р. та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що оскаржувана постанова ухвалена судом з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване та надто суворе застосування стягнення за адміністративне правопорушення; не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтовано. Вказує, що не керував зазначеним автомобілем, а знаходився на узбіччі, однак патрульні поліцейські наполягали на тому факті, що він керував автомобілем, що не відповідає дійсності та може бути підтверджене відеозаписами з камер поліцейських.

Крім того зазначає, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення всупереч вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП йому не було вручено його копію. Також в порушення вимог ст. 55 Конституції України та ч. 4 ст. 256 КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення йому не було роз'яснено прав та обов'язків.

Зазначає, що освідування щодо керування транспортним засобом у нетверезому стані проведено із значними порушеннями нормативних актів, які регулюють цю процедуру, всупереч Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якої перед направленням на освідування особу необхідно перевірити за допомогою трубки «Контроль тверезості», при чому направлення на медичне освідування до відповідного закладу може відбуватися тільки за наслідками такої перевірки у разі незгоди особи.

В даному випадку, вказує апелянт, проба за допомогою трубки «Контроль тверезості» йому запропонована не була, тому пропозиція працівників поліції пройти медичний огляд є незаконною. Також щодо нього було застосовано психічний вплив зі сторони інспектора, який пропонував йому зізнатися, що він керував автомобілем у нетверезому стані. Крім того належним чином не бралися під час освідування аналізи біологічних середовищ організму. Тому результати даного освідування не можуть бути доказом у справі.

У судовому засіданні ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, які в ній наведені. Просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження в справі за відсутністю у його діях складу правопорушення.

Пояснив, що він дійсно був зупинений як водій автомобіля представниками поліції. В ході розмови він сам зізнався, що у нього сплив створ страхового полісу, за що поліцейські склали протокол. В ході цього він попросив у них дозволу сходити поруч в кіоск, щоб придбати води. Коли він повернувся, і поліцейський зачитував йому постанову про притягнення його до відповідальності, поліцейські відчули від нього запах алкоголю. Пояснює це тим, що під час походу в кіоск він, крім іншого, придбав також пляшку пива, яку на місці й випив, адже перебував у стресовому стані. Однак, коли його як водія зупиняли працівники поліції, він був тверезий.

Захисник підтримав позицію обвинуваченого.

Поліцейський Приходько М. М. у судовому засіданні показав, що в ході патрулювання працівниками поліції був зупинений автомобіль НОМЕР_3, за порушення ПДР, а саме проїзд перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора. Під час ухвалення постанови щодо ОСОБА_3 через відсутність поліса цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, у водія було виявлено ознаки алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. На пропозицію пройти огляд на стан сп'яніння, відмовився в присутності двох свідків. Про це був складений відповідний протокол про адміністративне правопорушення. Стосовно пояснень ОСОБА_3 указав, що він дійсно з дозволу поліцейських відлучався до кіоску й потім пояснював на місці, що пиво він вжив тільки що біля кіоску. Цю версію перевіряли на місці шляхом відібрання пояснень у продавця кіоску, яка вказала, що алкоголю ОСОБА_3 вона не продавала. Пояснення долучені до матеріалів справи. Вбачає, що ОСОБА_3 був нетверезий від самого початку їх зустрічі, тобто на момент керування автомобілем, просто поліцейські не одразу це виявили.

Заслухавши пояснення учасників провадження, вивчивши матеріли справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Суддя апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції належно встановлені обставини, які дають обґрунтоване право притягнути ОСОБА_3 до відповідальності за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З пояснень свідка ОСОБА_6 вбачається, що водій ОСОБА_3 у його присутності відмовився від проходження освідування на стан алкогольного сп'яніння в КЗ «ЧОНД» та на прилад «ДРАГЕР», а також відмовився підписувати й отримувати протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 142486 (а.с. 6). Свідок ОСОБА_7 надав пояснення, які є аналогічними поясненням свідка ОСОБА_6 (а.с. 7).

Відповідно до «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

З протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту вбачається, що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, про що в протоколі про адміністративне правопорушення містяться підписи у відповідних графах свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 Після чого обвинуваченому було запропоновано пройти огляд лікарем закладу охорони здоров'я. Однак, ОСОБА_3 також відмовився від проходження такого огляду, що підтвердили зазначені свідки у своїй поясненнях. Також у поясненнях свідків підтверджується відмова ОСОБА_3 від отримання протоколу про адміністративного правопорушення.

Переглянувши надане працівником поліції відео з місця вчинення правопорушення, суд встановив, що ОСОБА_3 дійсно керував указаним вище автомобілем, був зупинений працівниками поліції, стосовно нього оформлявся протокол щодо відсутності дійсного страхового полісу. В ході розгляду на місці цього правопорушення поліцейські виявили у ОСОБА_3 ознаки, на їх думку, алкогольного сп'яніння. ОСОБА_8 пояснив, що він вжив пиво щойно, коли ходив до кіоску. Поліцейські опитали продавця кіоску, який категорично заперечив факт продажу ОСОБА_8 алкоголю.

Виходячи з цього, дії обвинуваченого судом першої інстанції кваліфіковані вірно. Стосовно виду і розміру стягнення суддя апеляційного суду вбачає, що суд першої інстанції належно і обґрунтовано застосував до обвинуваченого стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами згідно з санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції Закону України від 07.07.2016 р. № 1446-VIII.

Твердження апелянта про те, що йому не було роз'яснено прав та обов'язків, суд апеляційної інстанції вбачає безпідставними, оскільки з пояснень ОСОБА_3 від 02.05.2017 р., написаних ним власноручно, він ознайомлений з вимогами ст. 63 Конституції України, про що є його підпис у відповідній графі (а.с. 4). Також у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 142486 є підпис обвинуваченого про те, що йому роз'яснено його права та обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП (а.с. 1).

Тому суд вважає, що факт відмови обвинуваченого від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння був зафіксований у законний спосіб. Версію обвинуваченого про те, що він вжив пиво, відійшовши з дозволу поліцейських на хвилинку до кіоску, щоб купити води, суд апеляційної інстанції вбачає надуманою, оскільки вона спростовується змістом пояснень продавця кіоску ОСОБА_9 (а.с. 5).

Враховуючи викладене вище та керуючись ст. 247, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 травня 2017 року відносно ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко