АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/471/17 Головуючий у І-й інстанції - Румянцев О.П.
Справа № 206/1636/17 Суддя-доповідач - Кононенко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 18 квітня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, громадянина України, непрацюючого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 18.03.2017 року о 02 год. 30 хв. ОСОБА_2 знаходячись у м. Дніпро по вул. Сержанта Литвищенка, 106, керував автомобілем ВАЗ-2108, державний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан алкогольного сп'яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків, результат якого показав - 0,56%, чим порушив вимоги п.2.9 а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді першої інстанції та закрити провадження по справі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не повно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необгрунтоване застосування стягнення, як вид покарання за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому, є незаконною та необгрунтованою.

Крім того, вказує, що свідками є неповнолітні особи, а тому його покази не можуть слугувати належними та допустимими доказами.

Також вказує, що інспектор поліції не мав права застосовувати прилад «Alkotest6820», якого навіть не має в переліку дозволених відповідно до зазначеного наказу. Будь-яких зовнішніх ознак алкогольного сп'яніння встановлено не було, також інспектором не було запропоновано провести медичний огляд в закладі охорони здоров"я.

Зазначає, що протягом останньої доби на час складання протоколу, ним не вживались алкогольні напої, через втому після тимчасової підробітки він був дезорієнтований на місці вищеописаного випадку, та не висловлював будь-яких заперечень інспектору, однак мав твердий намір захистити свої права при розгляді їх в судовому засіданні.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2, не з'явився, в апеляційній скарзі просив розглядати справи без його участі, тому у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю можливим розглянути подану апеляційну скаргу без його участі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 209435 від 18 березня 2017 року; поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, згідно яких, водій ОСОБА_2, в їх присутності пройшов процедуру освідування на алкотестері Драгер у встановленому законом порядку; рапортом інспектора поліції в якому викладені всі фактичні обставини скоєного ОСОБА_2 правопорушення; результатами алкотестеру Драгер - який показав 0,56%; актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який був проведений у ОСОБА_2 у зв'язку з виявленими ознаками : запах алкоголю з порожнини рота, не чітка мова.

Вищезазначені свідки, засвідчили факт перебування ОСОБА_2., у стані алкогольного сп'яніння, що є підтвердженням об'єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у перебуванні особи, що керує транспортним засобом, у стані алкогольного сп'яніння.

Об'єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в поясненнях свідків, по справі не вбачається.

Посилання ОСОБА_2, на те, що інспектор поліції не мав права застосовувати прилад «Alkotest6820», та не пропонувалося йому пройти перевірку в медичному закладі є необґрунтованими та матеріалами справи не знайшли свого підтвердження.

Так, як слідує із приписів вимог ст. 266 КУпАП, огляд проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків і тільки у разі незгоди на проведення такого огляду або незгоди з його результатом, такий огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Згідно матеріалів справи, огляд ОСОБА_2 на стан сп'яніння проведений у відповідності вказаних вимог закону. Даних, які б свідчили про зворотне відсутні.

Крім того, як вбачається з письмової розписки ОСОБА_5, останній отримав на зберігання автомобіль ВАЗ 2108, таким чином поліцейські з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, відсторонили ОСОБА_2 від керування транспортним засобом.

Посилання ОСОБА_2, на те, що свідок ОСОБА_3 є неповнолітнім і його покази не можуть слугувати належними та допустимими доказами, є безпідставним.

Так, відповідно до ст. 272 КУпАП, вбачається, що як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Разом з тим, нормами чинного КУпАП, немає відомостей, щодо віку свідка. Тобто можливе опитування як свідка малолітньої або неповнолітньої особи з урахуванням їх розвитку, сприйняття навколишньої дійсності. Усі дані, отримані від свідка, підлягають оцінці і порівнянню з іншими доказами, отриманими з інших джерел.

Таким чином пояснення свідка ОСОБА_3, можна вважати належним та допустимим доказам з урахуванням із іншими наявними в матеріалах справи доказах.

Матеріалами справи підтверджено доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме керування автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, оскільки будь яких обставин яки спростовують наявність його вини стороною не надано.

Інших доказів відсутності вини ОСОБА_2 в матеріалах справи відсутні.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 18 квітня 2017 року якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.М. Кононенко