Справа №: 671/598/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2017 року м. Волочиськ

Суддя Волочиського районного суду Хмельницької області Павлова А.С., розглянувши матеріали, що надійшли від управління держпраці у Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого директором філії «Цегельний завод м. Волочиськ» ТОВ «Тернопільбуд», за ч. 1 ст. 41 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

19 квітня 2017 року, під час перевірки розрахункових та платіжних відомостей на виплату заробітної плати працівникам філії «Цегельний завод м. Волочиськ» ТОВ «Тернопільбуд» державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ОСОБА_2 встановлено, що в період з січня по лютий 2017 року виплата заробітної плати працівникам підприємства проводилась один раз на місяць, та з допущенням порушення законодавчо встановленого строку її виплати не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється її виплата, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці».

Так, виплату заробітної плати за січень 2017 здійснено одноразово 20 лютого 2017 за платіжною відомістю № 131 від 20.02.2017 на суму 230540,29 грн. для 98 осіб, за лютий 2017 виплата заробітної плати здійснена одноразово 21 березня 2017 за платіжною відомістю № 226 від 07.03.2017 на суму 111130,36 грн. для 63 осіб. З порушенням строків та періодичності виплата заробітної плати здійснювалась, зокрема, працівникам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 Тобто, в період з січня по лютий 2017 року відносно 98 осіб допущено порушення законодавчо встановленої періодичності та строків виплати заробітної плати згідно вимог ст. 115 КЗпП України. Чинним законодавством про працю не передбачено умов за яких роботодавець вправі відступати від строків та періодичності виплати заробітної плати. Допущене порушення на підприємстві законодавчо встановлених строків та періодичності виплати заробітної плати працівникам підтверджується представленими під час перевірки розрахунковими та платіжними відомостями на виплату заробітної плати працівникам за період з січня по лютий 2017 року.

Згідно з записів внесених до платіжної відомості № 28 від 21.03.2017 на виплату заробітної плати працівникам підприємства за першу половину березня 2017 року та розміру посадового окладу працівників передбаченого штатним розписом підприємства від 01 березня 2017 року встановлено, що розмір заробітної плати за першу половину місяця становить менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника, що є порушенням вимог ч. 3 ст. 115 КЗпП України, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», якою встановлено мінімальний розмір заробітної плати за першу половину місяця не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу ) працівника. Так, згідно записів внесених до платіжної відомості № 288 від 21.03.2017 на виплату заробітної плати працівникам підприємства за першу половину березня 2017 року розмір заробітної плати встановлений у сумі 1000 грн. без врахування фактично відпрацьованого часу та розміру тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Зокрема працівникам ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 розмір заробітної плати за першу половину місяця здійснено в розмірі 1000 грн.

Виплата належних коштів звільненому працівнику у день звільнення на підприємстві не проводиться, що є порушенням вимог ст. 116 КЗпП України, щодо здійснення розрахунку по належним коштам звільненому працівнику у день звільнення. Так, згідно Наказу № 7-к від 03 лютого 2017 року звільнено з роботи з підставі передбачених п. 1 ст. 36 КЗпП України ОСОБА_12. Згідно платіжних відомостей на виплату заробітної плати за лютий 2017 року у день звільнення суму належних до виплати коштів 2319,01 грн. не виплачено. Виплата належних від підприємства коштів здійснена лише 14 лютого 2017 року згідно платіжної відомості № 7 від 14.02.2017. Згідно Наказу № 11-к від 27 лютого 2017 року звільнено з роботи з підстав передбачених ст. 38 КЗпП України ОСОБА_13. Згідно платіжних відомостей на виплату заробітної плати за лютий 2017 року у день звільнення сума належних до виплати коштів 1944,15 грн. не виплачена. Виплата належних від підприємства коштів здійснена лише 07 березня 2017 року згідно платіжної відомості № 16 від 07.03.2017. Згідно Наказу № 15-к від 06 березня 2017 року звільнено з роботи з підстав передбачених ст. 38 КЗпП України ОСОБА_14. Згідно платіжних відомостей на виплату заробітної плати за березень 2017 року у день звільнення сума належних до виплати коштів 10,49 грн. не виплачена. Виплата належних від підприємства коштів здійснена лише 07 березня 2017 року згідно платіжної відомості № 16 від 07.03.2017.

Таким чином, на підставі представлених документів встановлено, що керівник підприємства ОСОБА_1 допустив продовжуване порушення вимог ст. 116 КЗпП України, щодо проведення розрахунку по належним коштам звільненому працівнику у день його звільнення, чим порушив право працівника на своєчасне отримання винагороди за працю.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєному правопорушенні визнав, в подальшому зобовязався не допускати порушення умов трудового законодавства.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП і повинен нести передбачену законом відповідальність.

Винність ОСОБА_1, крім власного визнання вини, доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення серії 22-07/11 від 19.04.2017, актом перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 22-07/763, довідкою про виплату заробітної плати, відомостями розподілу заробітної плати, наказами про звільнення працівників.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, а також те, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, у скоєному розкаявся, зобовязався в подальшому не допускати порушення трудового законодавства, суддя вважає можливим застосувати до нього адміністративне стягнення у виді мінімального штрафу передбаченого санкцією інкримінованої статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення. Частиною 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір справляється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 320 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 41 ч.1, 280, 283, 284 КУпАП України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати винним ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (пятсот десять) гривень на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь держави 320 гривень судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Волочиський районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: