Справа № 461/1609/17 Головуючий у 1 інстанції: Государський А.В.
Провадження № 33/783/421/17 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2017 року Апеляційний суд Львівської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участі адвоката Прудиуса О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, на постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 20 березня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 320 (триста двадцять) грн. 00 коп. судового збору.

Згідно з постановою, ОСОБА_3 визнаний винним за те, що він 22.02.2017 року о 23.20 год. у м.Львові на вул.Кривоноса, 39 «а» керував автомобілем марки «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується приладом Drager-Alkotest 6820, проба позитивна, 084‰.

Не погоджуючись із рішенням судді місцевого судді, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на незаконність постанови судді Галицького районного суду м.Львова від 20 березня 2017 року, просить таку скасувати та закрити провадження у справі.

Свої апеляційні вимоги ОСОБА_3 мотивує тим, що в матеріалах справи відсутні показання свідків, які б могли свідчити про те, чи насправді він керував транспортним засобом та в момент зупинки працівниками поліції перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Окрім цього, як на підставу скасування оскаржуваної постанови ОСОБА_3 покликається на те, що судом першої інстанції його належним чином не було повідомлено про час та місце судового засідання, як наслідок він був позбавлений можливості реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП.

Також в обґрунтування своїх апеляційних вимог особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, покликається й на те, що в порушення вимог закону при обранні адміністративного стягнення суддею місцевого суду не враховано дані про особу порушника, його майновий стан, обставини, що пом'якшують відповідальність.

На його переконання, висновки судді є помилковими через допущене порушення принципів повноти та об'єктивності судового розгляду, відтак призначене адміністративне стягнення є безпідставним, а постанова не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи.

Апеляційний розгляд проводиться за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_3, який вдруге у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду, про що свідчить розписка отримання поштового відправлення (а.с.27), про причини неявки суд не повідомив, а його захисник - адвокат Прудиус О.О. не заперечив проти розгляду апеляційної скарги за його відсутності.

Заслухавши адвоката Прудиуса О.О. на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що така не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог п. 2.9. а) Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.ст. 245, 252 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, на підставі досліджених та перевірених судом доказів.

На переконання апеляційного суду, дотримавшись вимог закону, всебічно та повно дослідивши усі обставини справи, суддя місцевого суду зробив вірний висновок про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, який ґрунтується на сукупності перевірених доказів.

Зокрема, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 22 лютого 2017 року серія БР №11836 (а.с.2), 22 лютого 2017 року у м.Львові на вул.Кривоноса, 39 а, ОСОБА_3 керував транспортним засобом «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується приладом Drager-Alkotest 6820, проба позитивна, 084 ‰.

Відповідно до результатів огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу, дозволеного до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а саме Drager Alcotest 6820 (а.с.1), проведеного працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу, вміст алкоголю в крові ОСОБА_3 становив 0,84‰.

Згідно з актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3), останній проводився у зв'язку із виявленими у ОСОБА_3 такими ознаками: почервоніння очей, тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_5, такі 22.02.2017 року були свідками як водій автомобіля «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1, проходив освідування на стан алкогольного сп'яніння, результат якого позитивний - 0,84‰.

Вказані докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних відомостей щодо протиправності дій працівників поліції під час зупинки автомобіля, проведення огляду на стан сп'яніння чи складання протоколу, щодо оскарження таких дій та його результатів.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме постанови серії АР№559849 (а.с.6), ОСОБА_3 порушив п.п.8.4.в ПДР України, що відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII й стало підставою для зупинення його транспортного засобу «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1, та в подальшому перевірки на стан алкогольного сп'яніння. Такий огляд відбувався за присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно до вимог ч.2 ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, відтак доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Не заслуговують на увагу покликання апелянта про порушення його прав, передбачених ст.268 КУпАП, та неповідомлення про час й місце судового засідання як на підставу скасування рішення судді першої інстанції, оскільки згідно з наявного в матеріалах справи клопотання ОСОБА_3 від 20 березня 2017 року (а.с.8), поданого наручно до місцевого суду, такий просив відкласти розгляд справи, що свідчить про обізнаність останнього щодо часу проведення розгляду протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього.

Оскільки відкладення розгляду справи є правом, а не обов'язком суду, а реалізація прав, передбачених ст.268 КУпАП, була забезпечена судом апеляційної інстанції, апеляційний суд не вбачає істотних процесуальних порушень судом першої інстанції, які б тягнули за собою скасування оскаржуваної постанови.

З огляду на викладене, на переконання апеляційного суду, фактичні обставини справи суддею районного суду з'ясовані повно та об'єктивно. Вина ОСОБА_3 доведена повністю, його дії кваліфіковані вірно за ч.1 ст. 130 КУпАП. Ані в апеляційній скарзі, ані під час розгляду справи судом апеляційної інстанцій не наведено переконливих доводів, які б свідчили про відсутність в діях ОСОБА_3 події і складу правопорушення, а тому твердження апелянта в цій частині є безпідставним і розцінюються як спосіб уникнути адміністративної відповідальності.

Суд першої інстанції, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наявних у справі даних про особу винного на час розгляду справи по суті, дотримався вимог ст.33 КУпАП і наклав стягнення, передбачене санкцією вказаної статті, яке є безальтернативним, що відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини, та є достатнім для його виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення.

Ураховуючи вищенаведене, на переконання апеляційного суду, апеляційна скарга не підлягає до задоволення й підстав для скасування чи зміни постанови судді Галицького районного суду м.Львова від 20 березня 2017 року не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 20 березня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області Т.М.Урдюк