АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
33/796/981/2016 Головуючий у першій інстанції - Дідик М.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2017 року Суддя Апеляційного суду міста Києва Ковальська В.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, захисника Костенок А.М., потерпілого ОСОБА_4 та його представників ОСОБА_5, ОСОБА_6, розглянувши апеляційну скаргу захисника Костенок Андрія Михайловича на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09 червня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09 червня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Згідно з постановою судді 18 травня 2016 року о 08 год. 00 хв. водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Ленд Ровер», реєстраційний номер НОМЕР_1, в м. Києві по вул. Саперно-Слобідській 8, при виїзді на нерегульоване перехрестя не надав дорогу автомобілю «Хонда», реєстраційний номер НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник Костенок А.М., посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просить скасувати постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09 червня 2016 року по справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_2 та закрити справу за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що суддею неповно з'ясовані обставини справи. Так, постанова не враховує висновків, наданих судовим експертом ОСОБА_7 №0173 від 06 червня 2016 року про те, що в діях водія автомобіля Хонда ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 ПДР, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв'язку з виникненням даної ДТП.

Судом взагалі не досліджено фактичні обставини справи, а саме: дії ОСОБА_4, які останній вчинив під час вказаної дорожньої обстановки для дотримання вимог п. 12.3 ПДР.

Разом з тим, згідно з висновком експертного дослідження водій ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути зіткнення, рухаючись з вказаною швидкістю, навіть не вдаючись до екстренного гальмування.

Використання судом терміну «зіткнення відбулося в зоні дії розвороту, а не після виїзду на завершення маневру», на думку апелянта, є хибним та не відповідає змісту п. 16.11 Правил дорожнього руху та спростовується поясненнями водія ОСОБА_2 щодо того, що він повністю завершив маневр після повороту та також підтверджується схемою ДТП, характером та локалізацією пошкоджень транспортних засобів.

Також апелянт вказує на недопустимість пояснень ОСОБА_4, оскільки відсутня інформація про час складання пояснення та дані про посадову особу, яка відбирала ці пояснення.

Окрім того, апелянт вказує на порушення права особи, яка притягувалась до адміністративно відповідальності, - ОСОБА_2, оскільки суд першої інстанції 9 червня 2016 року розглянув справу без його участі в судовому засіданні, цим позбавивши ОСОБА_2 конституційного права на надання правової допомоги при вирішенні справ у судах.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Костенок А.М. та особи, яку притягнуто адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення потерпілого ОСОБА_4 та його представників ОСОБА_5 і ОСОБА_6, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, пояснення свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, а постанову судді необхідно залишити без змін, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді районного суду, про винність ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: поясненнями водія автомобіля ОСОБА_4, даними протоколу про адміністративне правопорушення та схемою до нього, з яких убачається, що зіткнення автомобілів під керуванням ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відбулось в зоні дії розвороту при виїзді на головну дорогу, при цьому автомобіль «Хонда» під керуванням ОСОБА_4 рухався по головній дорозі, а автомобіль «Ленд Ровер» під керуванням ОСОБА_2 виїжджав з другорядної дороги на головну з поворотом наліво.

Місце зіткнення автомобілів чітко зафіксовано у схемі ДТП із зазначенням осипу, а з опису виявлених на автомобілях пошкоджень, убачається, що в автомобілі «Хонда», окрім іншого, пошкоджена передня права фара.

Пояснення водія автомобіля «Ленд Ровер» ОСОБА_2 про те, що зіткнення автомобілів відбулося після того, як він завершив маневр, спростовуються не лише вищенаведеними доказами, перевіреними в суді першої інстанції, а й доказами, наданими учасниками судового розгляду в апеляційній інстанції, зокрема поясненнями свідка ОСОБА_8

Так, в судовому засіданні апеляційної інстанції свідок ОСОБА_8 пояснив, що був очевидцем ДТП, яка сталась18 травня 2016 року близько 8.00 години на вул. Саперно-Слобідській, 8 в м. Києві, внаслідок раптового виїзду автомобіля «Ленд Ровер» на дорогу, який не надав переваги в русі автомобілю «Хонда», який рухався по головній дорозі. Водій автомобіля «Хонда» намагався різко загальмувати, проте зіткнення автомобілів уникнути не вдалося, оскільки автомобіль «Ленд Ровер» виїхав дуже різко і відстань між автомобілями була дуже малою, тому у водія автомобіля «Хонда» не було будь-якого шансу уникнути зіткнення.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо необхідності врахування пояснень водія автомобіля «Ленд Ровер» ОСОБА_2 є безпідставними.

В судовому засіданні апеляційної інстанції за клопотанням апелянта був допитаний свідок ОСОБА_9, який стверджував, що також був очевидцем події ДТП і дав пояснення, аналогічні поясненням ОСОБА_2 про те, що зіткнення автомобілів відбулося після того, як автомобіль «Ленд Ровер» виїхав на головну дорогу та проїхав певний проміжок шляху і зупинився на світлофорі. Суддя апеляційного суду, не приймаючи до уваги пояснення вказаного свідка, відмічає, що такі пояснення не узгоджуються з даними схеми ДТП, у якій чітко зазначено місце зіткнення автомобілів по осипу скла від розбитої фари автомобіля «Хонда» і яке розташовано, як зазначено у постанові судді районного суду, в зоні дії розвороту автомобіля «Ленд Ровер» , а не після виїзду вказаного автомобіля на завершення маневру.

Також є безпідставними доводи апеляції щодо необхідності врахування висновку судового експерта ОСОБА_7 №0173 від 06 червня 2016 року про те, що в діях водія автомобіля «Хонда» ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 ПДР, оскільки вказаний висновок зроблено на вихідних даних з урахуванням пояснень лише водія автомобіля «Ленд Ровер» ОСОБА_2, які не знайшли свого підтвердження в судових засіданнях суду як першої, так і апеляційної інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Костенок А.М. разом доповненням до апеляції надав висновок судового експерта ОСОБА_7 №0229 від 22 лютого 2017 року про те, що водій автомобіля «Хонда» ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути зіткнення, рухаючись з дозволеною швидкістю як шляхом застосування екстреного гальмування, так і службового гальмування з моменту виїзду автомобіля «Ленд Ровер» в його смугу руху.

Вказаний висновок не може бути взятим до уваги, оскільки викладені у ньому вихідні дані суперечать встановленим обставинам справи. Окрім того, висновок стосується дій водія автомобіля «Хонда» ОСОБА_4, який на думку експерта, мав уникати зіткнення, але щодо якого справа не розглядалась. Окрім того, у своїх розрахунках експерт послуговується даними про швидкість автомобіля «Хонда» 55-60 км/год і одночасно говорить про «дозволену» швидкість, значення якої у висновку не встановлено, тобто висновок суперечить не лише встановленим обставинам справи, а й є суперечливим сам по собі.

Щодо доводів апеляції з приводу не дослідження суддею районного суду дій ОСОБА_4, які, на думку апелянта, не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР, то суддя апеляційного суду відмічає, що у даному провадженні суддею районного суду розглядався протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_2, у якому було зазначено, що ОСОБА_2 порушив вимоги п. 16.11 ПДР України. Отже, суддя районного суду, розглянувши справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно особи, щодо якої складено протокол, у даному випадку не порушив вимог чинних процесуальних норм при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2

Посилання в апеляції захисника на недопустимість пояснень водія автомобіля «Хонда» ОСОБА_4, наданих при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, не можуть бути взятими до уваги оскільки суддя першої інстанції не посилався на ці пояснення у постанові, а в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_4 дав відповідні пояснення про обставини ДТП.

Принагідно суддя апеляційного суду відмічає, що на підтвердження своїх пояснень про обставини ДТП ОСОБА_4 надав суду апеляційної інстанції висновок № 94 експертного дослідження обставин та механізму ДТП від 27 липня 2016 року, виданий судовим експертом ОСОБА_10, у якому зазначено, що в діях водія ОСОБА_2 при обставинах, встановлених судом, з технічної точки зору вбачається невідповідність вимогам п. 16.11 ПДР.

Насамкінець, щодо порушення прав ОСОБА_2 на участь в судовому засіданні суду першої інстанції.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 в суді першої інстанції скористався своїм правом давати пояснення про обставини ДТП, подавати докази (надав експертний висновок), заявив клопотання про участь захисника. В матеріалах справи відсутні дані про те, чи брав участь ОСОБА_2 та його захисник в судовому засіданні 09 червня 2016 року, коли були винесена оскаржувана постанова судді, оскільки в самій постанові не зазначені відповідні дані. Проте, права ОСОБА_2, у тому числі, і на правову допомогу, були відновлені в судовому засіданні апеляційної інстанції, в якому ОСОБА_2 та його захисник Костенок А.М. давали пояснення не лише з приводу доводів, викладених в апеляційній скарзі, а про обставини ДТП, мали можливість звертатись до судді апеляційного суду із заявами та клопотаннями, надавали докази, приймали участь у допиті свідків та дослідженні доказів, які є в матеріалах справи.

За таких обставин суддя апеляційного суду не вбачає підстав для скасування постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09 червня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_2

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09 червня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_2 залишити без змін, а апеляцію захисника Костенок А.М. - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва В.В. Ковальська