АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/1585/2017 Категорія: ст. 124 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Шевчук А.В.
Головуючий в апеляційній інстанції: Маліновський О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Маліновський О.А.,

за участю осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Росії, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Донецьк, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_2,

та його захисника ОСОБА_6,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 30 травня 2017 року щодо за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 30 травня 2017 року провадження по адміністративному матеріалу відносно ОСОБА_4 закрито, у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Притягнуто ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності, застосовано до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як зазначено у постанові, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 08.03.2017 року, того ж дня о 14 год. 30 хв. по вул. Автозаводська, 17 у м. Києві, гр. ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1, при перестроюванні не переконався в безпечності маневру та здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. ОСОБА_4 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

При цьому, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 08.03.2017 року, того ж дня о 14 год. 30 хв. по вул. Автозаводська, 17 у м. Києві, гр. ОСОБА_5 керуючи автомобілем «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2, при перестроюванні не переконався в безпечності маневру та здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1, внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні ушкодження, чим порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно визнав його винним у вчинені ДТП, оскільки в матеріалах справи відсутні докази його вини у вчинені цієї ДТП та не доведено наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. При розгляді даної справи у суді першої інстанції вбачається упереджене ставлення суду до учасників ДТП та формальний підхід до встановлення обставин справи та до доказів у справі, що призвело до не повного з'ясування судом усіх фактичних обставин справи, не належне дослідження доказів та обставин ДТП, не надання їм належної оцінки, та як наслідок судове рішення винесене з порушенням норм процесуального права та невірно застосовано матеріальні норми.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_5 зазначає, що суд в оскаржуваній постанові не надав жодної правової оцінки обставинам, зазначеним в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 128574 та не спростував обставини ДТП, які були наведені працівником Національної поліції, щодо вини ОСОБА_4 у вчинені даної дорожньо-транспортної пригоди.

Судом не було враховано ні схему ДТП та описаний в ній характер пошкоджень автомобілів, ні пояснення всіх учасників ДТП та пасажирів, та не надано цим доказам відповідної правої оцінки. Хоча з пояснень учасників ДТП, схеми та враховуючи характер пошкоджень автомобілів, убачається що ОСОБА_5, керуючи автомобілем марки «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 рухався у своїй смузі по вулиці Автозаводській та не змінював напрямку руху, а саме автомобіль «Volkswagen», державник номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_4, здійснив перестроювання, не впевнившись перед цим в його безпечності, чим і порушив п. 10.1 ПДР України, наслідком таких дій ОСОБА_4 стало зіткнення автомобілів.

Також суд не прийняв до уваги те, що на місці ДТП були свідки - пасажири, які в протоколі відсутні, але які надали свої пояснення, що містяться в матеріалах справи, які могли надати суду необхідну інформацію для повного та всебічного вивчення обставин даної ДТП, але суд проігнорував клопотання про допит свідків.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 128574 від 08.03.2017 року за своїм змістом не відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки, відповідно до ст. 256 Кодексу про адміністративні правопорушення України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються прізвища та адреси свідків, якщо вони є.

ОСОБА_5 також вказує, що суд першої інстанції в оскаржуваній постанові, аргументуючи прийняте ним рішення, без жодних на те підстав або доказів, описав обставини ДТП повністю протилежні тим, які були зазначені працівником поліції у протоколі про адміністративне правопорушення та тим, які він описував у своїх поясненнях та свідки, які були пасажирами його автомобіля. Суд в оскаржуваній постанові не зазначає, якими матеріалами справи підтверджується вина ОСОБА_5 у вчиненні ДТП та не зазначає, як само суд ідентифікував транспортні засоби, зображені на наданому ОСОБА_4 відео, з камери зовнішнього відео спостереження. Суд також не ідентифікував ні місця, ні дати та часу пригоди, зображеної на наданому відео, також не зазначив де саме знаходиться зазначена камера зовнішнього відео спостереження. Отже, судом першої інстанції було прийнято від ОСОБА_4, який відповідно до зазначеного в протоколі та схемі ДТП є винним у скоєнні ДТП, в якості доказу диск з відео файлом без надання належної правової оцінки щодо походження даного диску, без доказів наявності чи або відсутності втручання у роботу засобу відео фіксації або програми, яка опрацьовує зняте відео та прив'язки наданого відео файлу саме до цього засобу відео фіксації, без перевірки наданого відео файлу на відсутність монтажу або підроблення, також не надано правової оцінки можливості доведення наданим відео файлом обставин саме цього ДТП.

Отже, враховуючи, що на наданому ОСОБА_4 відео неможливо ідентифікувати транспортні засоби, це відео є неналежним доказом у справі а тому не може враховуватись під час прийняття рішення у справі.

Відсутність вини ОСОБА_5 у спричиненні вказаного ДТП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 128574 від 08.03.2017 року, схемою ДТП та поясненнями учасників ДТП, свідків, пасажирів, оскільки ОСОБА_5 керував автомобілем «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2, згідно дорожніх знаків на дозволеній швидкості та не змінював напрямок руху. При цьому ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1, рухався в одному напрямку в лівій смузі руху, на швидкості більше ніж була у автомобіля д.н.з. НОМЕР_2, не впевнившись у безпечності запланованого маневру, та не увімкнувши правий покажчик повороту почав перестроювання в праву смугу, що призвело до пошкоджень обох автомобілів.

Саме дії водія ОСОБА_4 стали причиною ДТП, оскільки при перестроюванні та зміні напрямку руху не впевнися в безпечності свого маневру та не надав перевагу в русі автомобілю ОСОБА_5, який рухався суміжною полосою руху в тому ж самому напрямку, тобто ОСОБА_4 порушив п. 10.1. та п. 10.3. ПДР України.

Крім того, суд першої інстанції формально підійшов до встановлення обставин, передбачених ч. 2 ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки матеріали провадження у справі про адміністративне правопорушення не містять жодних об'єктивних даних та доказів, які б могли підтвердити викладені у постанові суду обставини та вину у скоєні ДТП безпосередньо ОСОБА_5

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, ОСОБА_4, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 245, 252 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ст. 124 КУпАП дотримався вказаних вимог закону.

Вина ОСОБА_5 в порушенні п. 10.1 ПДР України підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 128573, схемою місця ДТП, відеозаписом відеофіксації камер спостереження, поясненнями ОСОБА_4, які є логічними, послідовними та узгоджуються з наведеними доказами.

Вказаними доказами спростовуються доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що ДТП сталась з вини водія ОСОБА_4, які є безпідставними і необґрунтованими, а тому рішення суду про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП є законним та обґрунтованим. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 суд розцінює як намагання уникнути від відповідальності за вчинене правопорушення.

Саме дії водія ОСОБА_5 знаходяться в причинно-наслідковому зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою та призвели до пошкодження транспортних засобів.

Постанова суду першої інстанції належним чином вмотивована, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені належними доказами, при цьому, в постанові зазначено чому при наявності суперечливих доказів суд прийняв до уваги одні докази і відкинув інші.

Постанова суду є законною і обґрунтованою, відповідає фактичним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними доказами та не спростовують висновків суду щодо порушення ОСОБА_5 п. 10.1 ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За таких обставин постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Оболонського районного суду м. Києва від 30 травня 2017 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.А. Маліновський