Справа № 496/755/17
Провадження № 3/496/399/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2017 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Трушина О.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Біляївського ВП ГУНП в Одеській області,

про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 м. Одеса, не працюючого,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

21.02.2017 року гр-н ОСОБА_1 порушив ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: о 19:30 год. в с. Маяки по вул. Преображенська Біляївського району Одеської області керував автомобілем «Мерседес Віто» р/н НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, згідно висновку КЗ «Біляївська центральна районна лікарня» Одеської області № 21 від 21.02.2017 року, відповідно до якого у останнього виявлено вміст 1,91‰ алкоголю.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До судового засідання ОСОБА_1 не зявився, на адресу суду неодноразово надсилав клопотання про перенесення слухання справи.

Суд не бере до уваги клопотання ОСОБА_1 про відкладення слухання справи, і розцінює їх як спробу уникнути відповідальності.

В межах встановлених законом, суд неодноразово відкладав слухання справи, однак правопорушник не зявлявся ніяких пояснень по справі не надав, тому відповідно до ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

З аналізу норм Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції «принцип неприпустимості зловживання правами», може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. Для уникнення відповідальності за скоєне правопорушення, яка має строки накладення стягнення, зловживаючи своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, порушник звертається до суду із заявами та клопотаннями про відкладення справи.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння, а відтак підлягав огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння у відповідності до п. 2. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України 09.11.2015 р. № 1452/735 (надалі Інструкція) та п.2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМ України №1103 від 17.12.2008 р. (надалі Порядок).

Медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного спяніння правопорушника в порядку, передбаченому Інструкцією був проведений о 20.00 год. 21.02.2017 року у КЗ «Біляївська центральна районна лікарня» Одеської області, з висновком якого ОСОБА_1 не згоден.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення повністю доказана матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 428542 від 21.02.2017 року, поясненням ОСОБА_2, який вказав, що він разом з ОСОБА_1 знаходився в м. Одеса на ринку «Привоз», де разом вживали алкогольні напої пиво, після чого ОСОБА_1 сів за кермо автомобілю «Мерседес Віто» р/н НОМЕР_1 та поїхав до м. Арциз, де в с. Маяки Біляївського району Одеської області був зупинений співробітниками поліції, поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які вказали, що ОСОБА_1 перебував з явними ознаками алкогольного спяніння (не стійка хода, почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота), висновком КЗ «Біляївська центральна районна лікарня» Одеської області № 21 від 21.02.2017 року, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлено вміст 1,91‰ алкоголю, рапортом працівника поліції.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Дії ОСОБА_1 кваліфікую за ст. 130 ч. 1 КУпАП керування транспортним засобом особою в стані алкогольного спяніння.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення ОСОБА_1 приймаю до уваги: характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, фактичні обставини справи; особу порушника, і вважаю, що адміністративне стягнення повинно бути накладене на нього у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами.

Керуючись ст. ст. 23, 40-1, 130, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Громадянина ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян на користь держави, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області: ОСОБА_5

Строк пред'явлення постанови до виконання

згідно Закону України "Про виконавче провадження"

Постанова набрала законної сили

"___" ____________ 2017 року.