Справа № 140/145/17
Провадження № 33/772/374/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції Алєксєєнко В. М.
Доповідач: Кривошея А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 р. м. Вінниця

Суддя Апеляційного суду Вінницької області Кривошея А.І.

з участю адвоката Люлько О.В.

адвоката Павленка І.С.

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Павленка І.С., в інтересах ОСОБА_4, на постанову Немирівського районного суду від 29.03.2017 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

постановою Немирівського районного суду від 29.03.2017 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним в тому, що 15.01.2017 о 16.30 год. на автодорозі Р-08 Немирів-Ямпіль 3 км. він керуючи автомобілем TOYOTA LAND CRUISER 200 д.н. НОМЕР_2 не вибравши безпечної швидкості руху, не врахувавши дорожньої обстановки, не дотримавши безпечного інтервалу, допустив зіткнення з автомобілем MERCEDES-BENZ, яким керував ОСОБА_5 та залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний.

Своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 12.1 та 13.1 ПДР України, що передбачає адміністративну відповідальність за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді 340грн. шрафу.

На дану постанову суду, адвокат Павленко І.С., в інтересах ОСОБА_4, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду в зв'язку з невідповідністю висновків суду, викладеним у постанові, фактичним обставинам справи, а провадження по справі вважає за необхідне закрити за відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення.

На думку скаржника, судом не доведено вину ОСОБА_4, оскільки встановлено, що ОСОБА_4 в той день не керував транспортним засобом, а за кермом був водій ОСОБА_6, про що в судовому засіданні ним було підтверджено особисто.

Крім того, даний автомобіль не був учасником аварії з автомобілем під керуванням ОСОБА_5

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення адвоката Павленка І.С., який підтримав свою апеляційну скаргу та адвоката Люлько О.В., в інтересах ОСОБА_7, який просив постанову суду залишити без зміни, Суд вважає за необхідне, апеляційну скаргу задовольнити.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_4 в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст.122-4, 124 КУпАП є необґрунтованим, суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 280 КУпАП не з'ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У цьому контексті суд нагадує, що відповідно до статей 1, 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У звязку з цим, суд, досліджуючи та оцінючи докази згідно ст.251 КупАП, при прийнятті рішення зобовязаний керуватись верховенством права та основними засадами судочинства закріпленими в Конституції України.

Повертаючись до обставин цієї справи, Суд відзначає, що в даному випадку, в порушення вимог ст.8, 129 Конституції України, винуватість ОСОБА_4 грунтується на недопустимих доказах та припущеннях.

Так згідно рапорта працівника поліції Власюка В.Д. від ОСОБА_5 15.01.2017 року о 17:06:02 надійшло телефонне повідомлення про зіткнення з автомобілем сірого кольору TOYOTA LAND CRUISER 200 д/н НОМЕР_2 (а.с.38).

В наданому письмовому поясненні при оформленні ДТП, ОСОБА_5 вказує, що автомобіль був темного кольору і номерних знаків він не запамятав (а.с.31).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль TOYOTA LAND CRUISER 200, 2016 року д/н НОМЕР_2, синього кольру та зареєстрований на ТОВ «Брацлав-ЗМ» (а.с.9).

ОСОБА_4 відмовився надавати пояснення згідно ст.63 Конституції України (а.с.33).

На місці аварії 15.01.2017 року інспектором поліції Голотою Я. було складено Схему місця ДТП з зазначенням пошкоджень лише автомобіля ОСОБА_5, оскільки інший автомобіль залишив місця пригоди, що є встановленим фактом.

Як убачається з рапорта інспектора поліції ОСОБА_10, він на слідуючий день, 16.01.2017 року, спільно з інспектором Вельбоєм О.І., біля Немирівської лікарні виявили автомобіль TOYOTA LAND CRUISER 200, д/н НОМЕР_2, зареєстрований на ТОВ «Брацлав-ЗМ» з пошкодженнями бампера та колеса та в ході спілкування з ОСОБА_4 зясували, що останній має відношення до ДТП.

При цьому протокол огляду автомобіля не складався, пояснення у ОСОБА_4 не відбиралось, а інспектором Голотою Я. до Схеми від 15.01.2017 року внесено доповнення 16.01.2017 року та вказано як учасника аварії автомобіль TOYOTA LAND CRUISER 200, д/н НОМЕР_2, зареєстрований на ТОВ «Брацлав-ЗМ» (а.с.30), незважаючи на те, що п.8 розділу 8 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, якщо при ДТП один з його учасників зник з місця пригоди, поліцейський оформляє схему місця ДТП, відбирає пояснення в потерпілого, свідків (у разі їх наявності), встановлює наявність засобів зовнішнього відео-, фотоспостереження та невідкладно повідомляє уповноважену особу підрозділу патрульної поліції, відповідальну за розшук осіб, що зникли з місця ДТП. Остання зобов'язана вжити всіх можливих заходів для встановлення винуватців ДТП та обставин її вчинення в найкоротший строк, але не більше двох місяців.

При встановленні транспортного засобу, який зник з місця пригоди, проводяться його огляд на предмет наявності характерних пошкоджень, інших обставин ДТП та фотофіксація.

На підставі зазначених матеріалів інспектором поліції ОСОБА_10 16.01.2017 року складено два протоколи про адміністративне правопорушення за ст.ст.124 та 122-4 КУпАП скоєні ОСОБА_4

Однак, враховуючи, що Схема місця ДТП з зазначенням автомобіля який зник з місця пригоди, як учасника аварії суперечить вимогам наведеної вище Інструкції, даний доказ є недопустимим. Акт огляду автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 200, д/н НОМЕР_2, зареєстрованого на ТОВ «Брацлав-ЗМ» з виявленими пошкодженнями відсутній. Потерпілий ОСОБА_5 не лише не впізнав ОСОБА_4, як водія, він не запамятав автомобіля: ні повного номеру, ні його кольору. Сам ОСОБА_4 від дачі пояснень відмовився.

Проаналізувавши наведені вище документи, Суд дійшов висновку, що підставою складання інспектором поліції ОСОБА_10 протоколів про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_4 є виключно його ж рапорт, що не може бути доказим у справі також.

Згідно ч.7 ст.97 КПК України у будь-якому разі не можуть бути визнані допустимим доказом показання з чужих слів, якщо вони даються слідчим, прокурором, співробітником оперативного підрозділу або іншою особою стосовно пояснень осіб, наданих слідчому, прокурору або співробітнику оперативного підрозділу під час здійснення ними кримінального провадження.

Саме застосовуючи аналогію з кримінальним процесом, місцевий суд мав би оцінювати свідчення працівників поліції з врахуванням принципу верховенства права, керуючись ст.8 Конституції України та визнавати такі докази недопустимими.

Однак місцевий суд не лише не визнав зазначений вище рапорт недопустимим доказом, а й допитав ОСОБА_10 в суді та зіслався в своїй постанові на його свідчення, що стали йому відомі при виконанні службових обовязків від ОСОБА_4, незважаючи на те, що сам ОСОБА_4 цю обставину заперечував.

Допитаний під час апеляційного розгляду начальник Немирівського відділу поліції ОСОБА_11 пояснив, що в його присутності ОСОБА_4 жодного разу не визнавав себе причетним до скоєння ДТП. Залучені до справи фотознімки автомобілів працівниками поліції не здійснювались, протокол огляду автомоділя не складався. Інформація в пресі, де він в інтервю стверджував про встановлення винної особи не відповідає дійсності.

Показання свідка ОСОБА_12, який не був безпосередньо встановленим працівниками поліції на місці скоєного ДТП, а допитувався в суду за клопотанням ОСОБА_5, та в яких він наполягав, що автомобілем TOYOTA LAND CRUISER 200 керував ОСОБА_4 спростовуються показаннями свідка ОСОБА_6, який в свою чергу наполягав, що в той день зазначеним автомобілем керував лише він.

ОСОБА_4 категорично заперечив як свою причетність до скоєної ДТП, так і участь в цій аварії автомобіля, зареєстрованого на підприємство, керівником якого він є. Заперечив і наявність будь-яких ушкоджень на автомобілі.

Таким чином, показання свідка ОСОБА_12 є недостатнім доказом винуватості ОСОБА_4 в скоєнні адміністративних правопорушень, а показання працівників поліції, що стали їм відомі зі слів ОСОБА_4 - є доказами недопустимими.

Відповідно до п.2 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Оскільки в матеріалах справи відсутні належні, достатні та допустимі докази вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, Суд приходить до висновку що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КупАП

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу адвоката Павленка І.С., в інтересах ОСОБА_4, задовольнити.

Постанову Немирівського районного суду від 29.03.2017 щодо ОСОБА_4 за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП скасувати.

Провадження по справі закрити на підставі ст. 247 ч. 1 п.1 КупАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: А.І. Кривошея