Провадження № 33/792/392/17
Справа № 676/1951/17 Головуючий в 1-й інстанції Воєвідко Я.І.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Матущак М. С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2017 року м. Хмельницький

Суддя Апеляційного суду Хмельницької області Матущак М.С.,

за участю секретарів: Єднобик М.О., Кашевської-Колос Т.В.,

оператора відеоконференцзвязку ОСОБА_1,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2,

його захисника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції з Камянець-Подільського міськрайонного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 липня 2017 року,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 липня 2017 року,

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, житель ІНФОРМАЦІЯ_2 пенсіонер, інвалід 3-ї групи,

визнаний винуватим за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з нього на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн.

Згідно із постановою судді, 09 квітня 2017 року близько 13-ї години 10 хвилин ОСОБА_2 керував автомобілем «Mersedes Benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння. Від проходження медичного огляду на стан спяніння на місці зупинки та в закладі охорони здоровя відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього рух України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив постанову суду щодо нього скасувати та закрити провадження у справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП .

Посилався на неповноту судового розгляду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, в тому числі його права на справедливий розгляд та права на захист.

Стверджував, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідав вимогам закону, зокрема не містив прізвищ, імен та по-батькові свідків, а лише їх підписи; його відмова від отримання його копії не засвідчена підписами свідків. Тому, на його переконання, цей протокол про мав бути повернутий на доопрацювання.

Уважав, що судом безпідставно не вирішено його клопотання про витребування інформації щодо наявності сертифікату технічних засобів для огляду на стан спяніння, які мають право бути використані працівниками поліції. Лише за запитом адвоката він отримав відповідь про те, що станом на дату складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього у поліцейських були відсутні будь-які сертифіковані спеціальні технічні засоби для огляду особи на стан спяніння, у звязку з чим ними був порушений порядок проведення такого огляду.

Зазначав, що судом незаконно відмовлено йому в оголошенні перерви для залучення адвоката у справі.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, показання свідка ОСОБА_4, приходжу до висновку про таке.

Суд першої інстанції на підставі перевірки та належної оцінки зібраних у справі доказів дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджена відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення від 09 квітня 2017 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, відеоматеріалами з нагрудного відеореєстратора працівника поліції.

Крім того, судом було допитано очевидців події свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, які підтвердили, що водій ОСОБА_2 перебував у стані сильного алкогольного спяніння, вчинив ДТП та намагався продовжити рух, а тому громадяни витягнули його з автомобіля та викликали працівників поліції. У подальшому він повністю розрахувався за пошкоджений автомобіль, відмовився пройти огляд на стан спяніння, не вимагав надати сертифікат на прилад «Драгер».

Свідок ОСОБА_10 підтвердив відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки та в закладі охорони здоровя.

Зазначені докази спростовують показання допитаного апеляційним судом свідка ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння та вимагав від працівників поліції сертифікат на прилад «Драгер».

З огляду на викладене, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він знаходився під впливом лікарських препаратів та в стані алкогольного спяніння не перебував.

Відтак, порушень порядку проведення огляду водія ОСОБА_2 на стан алкогольного спяніння, факт його відмови від проходження медичного огляду відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не було встановлено у суді першої інстанції та не встановлено цього при апеляційному перегляді справи.

Судом достовірно установлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 09 квітня 2017 року ОСОБА_2 керував автомобілем « Mersedes Benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_2. Тому слушними є зауваження апелянта про помилкове зазначення судом в оскаржуваній постанові державного реєстраційного номеру автомобіля НОМЕР_1, що є опискою, яка не впливає на висновок суду про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, уважаю, що суд першої інстанції дослідив матеріали справи та прийняв законне та обґрунтоване рішення, в повному обсязі виконав вимоги ст.245 КУпАП.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладено судом першої інстанції з додержанням вимог ст.33 КУпАП з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та в межах санкції частини статті за дане адміністративне правопорушення.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.

Отже, підстави для скасування постанови місцевого суду та закриття провадження у справі відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 липня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду М.С. Матущак