АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №33/791/561/17 Доповідач: Радченко С.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2017 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області ОСОБА_1, за участі: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 06 вересня 2017 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 06 вересня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 320,00 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 23 червня 2017 року о 10:00 год., на автошляху М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, Миколаївський район на 122 км. керував т/з Volkswagen Golf д/н НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного спяніння, а саме: неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху» (далі Правила), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді місцевого суду скасувати, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з'ясування судом обставин справи.

Апелянт посилається на порушення судом норм процесуального права, а саме недодержання вимог ст.277-2 КУпАП. Суд першої інстанції належним чином не повідомив його про розгляд справи, а тому він був позбавлений можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Крім того апелянт зазначає про те, що він ніколи не вживав наркотичних речовин, на обліку, як особа, яка вживає наркотики, не перебуває. Виявлені поліцейським ознаки наркотичного спяніння не відповідають дійсності, оскільки він постійно хворіє та часто лікується в стаціонарі після черепно-мозкової травми в 2014 та в 2016 роках. Від проходження медичного огляду він не відмовлявся і на пропозицію поліцейського пройти обстеження на стан наркотичного спяніння він пояснив, що хоча і спізнюється на організаційні збори Чемпіонату України по автозвуку в м. Одеса, але проти медичного огляду не заперечує. Поліцейський розцінив його пояснення як відмову від обстеження і дійшов висновку, що він заперечує проти проходження огляду. Зазначені факти можуть підтвердити свідки, які разом з ним їхали в авто.

Також апелянт посилається на те, що поліцейським не розяснено йому прав, передбачених ст.ст.268, 287, 288 КУпАП та ст.63 Конституції України.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_2 посилається на те, що копію постанови суду він отримав лише 03 жовтня 2017 року, при цьому про час, дату розгляду справи у суді першої інстанції належним чином повідомлений не був.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з'ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КупАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

З матеріалів провадження вбачається, що приймаючи рішення про винність ОСОБА_2 у порушенні п. 2.5. Правил, суддя, дослідивши виключно матеріали справи, як на докази винуватості ОСОБА_2 в постанові формально послався на протокол про адміністративне правопорушення, а також письмові пояснення свідків, які між тим належним чином не перевірив.

При цьому ОСОБА_2 під час складання протоколу та в своїх поясненнях заперечував свою вину та зазначав, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду на виявлення стану спяніння. алкогольні напої не вживав та не мав ознак наркотичного спяніння під час зупинки його авто працівниками поліції.

З метою усунення неповноти розгляду справи та поновлення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності апеляційним судом були виконані вимоги статей 279, 280 та 293 КУпАП та дослідженні матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_2, в результаті чого було встановлено наступне.

Так, в протоколі серії БР №006151 від 23 червня 2017 року зазначено, що ОСОБА_2 23 червня 2017 о 10:00 год. на автошляху М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, Миколаївський район на 122 км. керував т/з Volkswagen Golf д/н НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного спяніння, а саме: неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку водій ОСОБА_2 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил (а.с.4).

Із письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 23 червня 2017 року вбачається, що останні були присутні під час того, як на вимогу працівника поліції водій відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» та в лікаря нарколога для визначення стану спяніння (а.с.5,6). Відомостей щодо обставин зупинення транспортного засобу працівниками поліції, а також щодо наявності у водія ОСОБА_2 ознак наркотичного спяніння, які б слугували підставою для проходження водієм медичного огляду, а також яким саме чином ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на виявлення стану наркотичного спяніння, зазначеними свідками не повідомлялося.

Як зазначав ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі, що він ніколи не вживав наркотичних речовин, на обліку, як особа, яка вживає наркотики, не перебуває. Виявлені поліцейським ознаки наркотичного спяніння не відповідають дійсності, оскільки він постійно хворіє та часто лікується в стаціонарі після черепно-мозкової травми в 2014 та в 2016 роках. Від проходження медичного огляду він не відмовлявся і на пропозицію поліцейського пройти обстеження на стан наркотичного спяніння він пояснив, що хоча і спізнюється на організаційні збори Чемпіонату України по автозвуку в м. Одеса, але проти медичного огляду не заперечує. Поліцейський розцінив його пояснення як відмову від обстеження і дійшов висновку, що він заперечує проти проходження огляду. Зазначені факти можуть підтвердити свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6

На підтвердження того, що він ніколи не вживав наркотичних речовин, на обліку, як особа, яка вживає наркотики, не перебуває і після черепно-мозкової травми в 2014 та в 2016 роках постійно хворіє та часто лікується в стаціонарі, ОСОБА_2 надав суду довідки обласного наркодиспансеру від 27.04.2017 року та від 04.10.2017 року (а.с.28,29), довідка лікаря від 23.06.2017 року (а.с.26-27) та виписки із медичної карти (а.с.30-34).

Аналогічні пояснення щодо обставин складання працівниками поліції протоколу були наданні ОСОБА_2 і під час слухання справи в суді апеляційної інстанції.

Надані ОСОБА_2 пояснення повністю узгоджуються з наданими в суді апеляційної інстанції поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Так, ОСОБА_5 пояснив, що був з ОСОБА_2 на змаганнях по автозвуку в м. Одеса. Рухаючись по дорозі, вони обїжджали яму та пересікли суцільну смугу, в результаті чого їх зупинили працівники поліції. На той час ОСОБА_2 був блідий, працівники поліції йому сказали, що він знаходиться в стані наркотичного спяніння, але це було не так. Йому запропонували поїхати в лікарню, ОСОБА_2 відповів що спізнюється, але погоджується їхати в лікарню. Не зважаючи на це, працівниками поліції було складено протокол. Під час складання протоколу свідки були присутні, але чи бачили вони момент складання протоколу він не памятає.

Свідок ОСОБА_6 також пояснив, що їхав разом з ОСОБА_2 На час зупинення працівниками поліції ОСОБА_2 був блідий, працівники поліції йому сказали, що він знаходиться в стані наркотичного спяніння, але це було не так. Йому запропонували поїхати в лікарню, ОСОБА_2 відповів що спізнюється, але погоджується їхати в лікарню. Працівник поліції сказав йому, якщо він спізнюється то значить він відмовляється від медичного огляду і склали відповідний протокол. Під час складання протоколу свідки були присутні, але чи бачили вони момент складання протоколу він не памятає.

Апеляційним судом було витребувано відеозапис з нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції, проте на адресу суду надійшла відповідь про неможливість його надання у звязку із спливом строку зберігання.

Також апеляційним судом викликалися у судове засідання свідки, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, проте дані свідки у судові засідання не зявилися.

Проаналізувавши вищезазначене можна дійти висновку, що матеріали справи не містять достатніх та переконливих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 здійснював керування автомобілем з ознаками наркотичного спяніння та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного спяніння.

Зокрема, незважаючи на обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 23 червня 2017 року, а також письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 23 червня 2017 року, вказані документи не містять в собі обєктивних даних того, що ОСОБА_2, як зазначено у протоколі, керував автомобілем з явними ознаками наркотичного спяніння, а саме: неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, а також відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку.

При цьому, зважаючи на розгляд справи за відсутності ОСОБА_2, суд першої інстанції не зясував дійсних обставин справи та не навів в своїй постанові будь-яких переконливих доводів на спростування пояснень ОСОБА_2, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду, а також щодо обставини, які були пов'язані з виявленням у ОСОБА_2 ознак наркотичного спяніння.

Враховуючи вищенаведені обставини, а також обставини, пов'язані з оформленням протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова судді від 06 вересня 2017 року щодо ОСОБА_2 не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на наявних у справі доказах.

Дані, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути визнані допустимими доказами, адже спростовуються дослідженими під час апеляційного розгляду доказами, поясненнями свідків, що дає підстави витлумачити всі сумніви на користь ОСОБА_2 та відкинути їх.

В даному випадку, доказами, які містяться в матеріалах справи, не доведено, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, а саме з явними ознаками наркотичного спяніння, а саме: неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, а також відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку, навіть якщо складення протоколу відбувалася в присутності свідків, не може утворювати складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, оскільки допустимі докази винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення відсутні, його апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова судді Херсонського міського суду Херсонської області від 06 вересня 2017 року щодо нього - скасуванню, із закриттям провадження по справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях останнього складу зазначеного вище адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 06 вересня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 06 вересня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, які складають 10 200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_2 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП , у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Радченко