АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ігнатов Р.М., за участі:

особи, яка притягується до відповідальності − ОСОБА_2

захисника - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в міста Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 31.05.2017, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Не погоджуючись з таким рішенням суду особа, що притягується до відповідальності - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати оскаржувану постанову Святошинського районного суду міста Києва від 31.05.2017, а матеріали справи направити на доопрацювання для встановлення того коли відбулась подія і яким чином висновок стосується протоколу про адміністративне правопорушення, поза як його складено вже після протоколу.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що судом не з'ясовано фактичні обставини справи, не досліджено і не надано належної оцінки наявним по справі доказам, обрано необґрунтовано суворе адміністративне стягнення. При цьому апелянт посилається на те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння, однак внаслідок наявності певних захворювань наполягав на проходженні тесту шляхом здачі крові. Натомість, медичний висновок №003451 від 07.05.2017 зроблено за зовнішніми ознаками, а отже не може бути належним доказом. В той же час, судом не взято до уваги довідку з лікарні, де чітко вказано, що за наслідками проведення дослідження аналізу крові, не виявлено вмісту алкоголю. Таким чином, на переконання апелянта, його вина не доведена, адже як стверджує останній, він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Інших самостійних доводів апеляційна скарга не містить.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серіїБР №157205 від 07.05.2017, ОСОБА_2 , 07.05.2017 о 02:30 год. в м.Києві по вул. Зодчих, 40, повторно керував автомобілем НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нечітка мова, тремтіння пальців рук. Огляд на стан сп'яніння в у становленому законом порядку проводився у лікаря нарколога за адресою: м.Київ, пр.Визволителів, 6.

Заслухавши доповідь судді, доводи особи, яка притягується до відповідальності та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, заслухавши пояснення та його відповіді на запитання суду, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд вважає, що така апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Так, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 оспорює фактичні обставини справи, постанову суду першої інстанції в частині накладеного адміністративного стягнення, при цьому просить направити матеріали справи на доофрмлення.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №157205 від 07.05.2017(а.с. 1), висновком щодо результатів медичного огляду на стан сп'яніння №003451 (а.с. 3), довідкою про вчинення 24.07.2017 ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (а.с. 4), копією направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння (а.с. 59), актом медичного огляду ОСОБА_2 (а.с. 58), згідно яких ОСОБА_2 повторно керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння. Зазначені докази є належними, допустимими та достатніми, з огляду на що суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Натомість, пояснення ОСОБА_2, надані в судовому засіданні від 21.08.2017 стосовно некеруванням ним транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння та щодо непогодження з висновком лікаря №003451 від 07.05.2017, оскільки ОСОБА_2 наполягав, аби в нього було відібрано зразки біологічного середовища, на переконання суду не є неспроможними.

Так, по-перше, відповідно по п.10 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 N 1103, огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров'я проводиться в будь-який час доби за методикою та із застосуванням приладів, дозволених для використання МОЗ.

В той же час, згідно п 3.7. Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС,

МОЗ України від 0.09.2009 N 400/666, обов'язковим є проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини.

Отже, доводи апеляційної скарги в частині того, що в медичному закладі у ОСОБА_2 не відбирались зразки біологічного середовища, у зв'язку з чим ОСОБА_2 ставить під сумнів висновок лікаря №003451, на переконання суду за наведених вище обставин є безпідставними, поза як висновок за результатами лабораторних досліджень проводиться у випадку наявності підозри на стан наркотичного сп'яніння чи перебування особи під дією психотропної речовини. В даному ж випадку, ОСОБА_2 був направлений до медичного закладу з метою встановлення чи спростування перебування останнього в стані алкогольного сп'яніння.

В свою чергу, посилання апеляційної скарги на медичну довідку про проведення аналізу крові ОСОБА_2, як на доказ невинуватості останнього, − суд вважає непереконливою, зважаючи на слідуюче.

п.7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 N 1103 передбачено, що поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Згідно Наказу Департаменту охорони здоров'я КМДА від 30.05.2016 №236, єдиною установою в м.Києві, якій надається право на проведення огляду водіїв на стан сп'яніння є КМНКЛ «Соціотерапія».

Таким чином, надана медична довідка за результатами проведеного аналізу про відсутність вмісту в крові ОСОБА_2 алкоголю суд вважає недопустимим доказом.

Що стосується доводів захисника на те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено до того, як було складено висновок, суд вважає не визначальними за даних обставин, та вважає медичний висновок №003451 допустимим доказом по справі.

Апеляційні вимоги, які стосуються направлення матеріалів про адміністративне правопорушення до УПП в м.Києві на дооформлення апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки ті невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення, на які послався в судовому засіданні захисник не є суттєвими та не спростовують факту порушення ОСОБА_2 п.2.9. а) ПДР України.

Накладене на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки − відповідає санкції ч.2 ст.130 КУпАП на час вчинення правопорушення. Зважаючи, що санкція ч.2 ст.130 КУпАП є абсолютно визначено, а також беручи до уваги, що згідно ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення за порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, пом'якшуючі і обтяжуючі відповідальність обставини не враховуються, доводи апе5ляційної скарги про призначення ОСОБА_2 занадто суворого стягнення, є надуманими.

За таких обставин, враховуючи, що доводи апеляційної скарги в ході судового розгляду справи в апеляційному порядку не знайшли свого підтвердження, суддя апеляційного суду не знаходить підстав для скасування оскаржуваної постанови Святошинського районного суду міста Києва від 31.05.2017, як того просить апелянт.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 31.05.2017 про визнання ОСОБА_2 винним за ч.2 ст.130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення, − залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М.Ігнатов

Справа № 33/796/1610/2017

Категорія: с/ч.2 ст. 130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Оздоба М.О.

Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.