ПОСТАНОВА

Іменем України

31.05.2017 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Вернік В.М., за участі адвоката ОСОБА_1, розглянув матеріали, які надійшли від Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч.1 ст.130 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Жмеринському міськрайонному суду надійшли дані матеріали стосовно вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за ознакою керування останнім 19.03.2017 року о 01 годині 30 хвилин автомобілем "Тойота Корола", державний номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння по вул. Б.Олійника в м.Жмеринка, де був затриманий працівниками СРПП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області. Огляд на стан сп'яніння проводився в КУ "Жмеринська ЦРЛ" та згідно висновку №81 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного спяніння із результатом тесту 0,11‰.

ОСОБА_2 за його належним викликом в судове засідання не зявився, натомість положення ч.2 ст.268 КУпАП не визначають його обовязкової участі у розгляді цієї справи.

Адвокат ОСОБА_1, який є захисником ОСОБА_2, вину останнього у вчиненні вказаного правопорушення не визнав. В судовому засіданні 24.05.2017 року захисник зауважив, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння від 19.03.2017 року та протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, стосовно ОСОБА_2 не відповідають вимогам щодо таких документів, позаяк зазначений у протоколі час його складання о 01 годині 30 хвилин 19.03.2017 року передує часу складання висновку та точної години огляду о 01 годині 35 хвилин 19.03.2017 року за змістом його розділів 1,7; розділ 4 містить незастережене виправлення номеру документу, що посвідчує обстежувану особу; відомості розділу 10 щодо висновку огляду має підкреслення певного визначення замість передбаченого викреслення зайвого; висновок не містить підпису обстежуваної особи чи відмітки про відмову від підпису. В наступне судове засідання 31.05.2017 року, призначене з метою повторпного виклику свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, захисник не зявився, подавши письмове клопотання про закриття адміністративної справи з підстав відсутності події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на обставини вказівки у висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 від 19.03.2017 року №81 значення вмісту алкоголю в організмі 0,11‰ при тому, що для визначення перебування особи у стані алкогольного спяніння показано не менше 0,2‰.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що після опівночі 19.03.2017 року він перебував на чергуванні у складі патрульного екіпажу поліції в м.Жмеринці, коли надійшло інформаційне повідомлення про підозру щодо керування водієм сірої "Тойоти" транспортним засобом у стані алкогольного спяніння. Схожий по опису автомобіль вони зупинили біля кафе "ПАБ". З кермом перебував ОСОБА_2, від якого був відчутний характерний запах алкоголю. У звязку з цим йому запропонували пройти медогляд на стан спяніння у Жмеринській ЦРЛ, на що він погодився, зажадавши їхати туди своїм автомобілем, тому пасажиром до нього разом із залученим на той час свідком ОСОБА_5 з числа водіїв таксі, сів також один з поліцейських їх екіпажу. У лікарні ОСОБА_2 продув алкотестер, за результатом його огляду лікар склала висновок, що останній перебував у стані алкогольного спяніння, тому він у лікарні склав щодо ОСОБА_2 протокол про вчинення тим правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Вказав, що другим свідком, яка вказана у протоколі, було залучено медсестру ОСОБА_4, яка первісно не перебувала на місці затримання водія ОСОБА_2 біля кафе "ПАБ". Логічного пояснення вказівки у протоколі про адміністративне правопорушення часу його складання, що передує на 5 хвилин часу проведення медичного огляду ОСОБА_2, навести не спромігся. Зауважив, що при складанні протоколу керувався визначенням стану алкогольного спяніння за висновком лікаря, а також вважає, що мінімальна межа алкоголю в організмі особи, що законодавчо визначає перебування її у стані алкогольного спяніння, становить 0,02‰.

Аналогічні пояснення надав свідок ОСОБА_7

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що в ніч на 19.03.2017 року до нього звернувся його товариш ОСОБА_2, повідомивши про потребу поїхати в чергову аптеку для придбання ним ліків, бо перебував у хворобливому стані. На автомобілі останнього "Тойота Корола", яким керував свідок, вони доїхали до кафе "ПАБ", де зупинились з наміром спуститись до центральної аптеки, й по виходу з машини він одразу повернув ключі власнику. Але тоді ж ОСОБА_2 затримали працівники патрульної поліції, звинувачуючи у керуванні автомобілем у нетверезому стані, і він із ними поїхав на огляд до лікарні, а свідок рушив додому.

Заслухавши доводи захисника, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суддя доходить наступного.

Згідно вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до положень ч.1,2 ст.6 Конвенції 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Наведене кореспондується із правилами ст.7 КУпАП, в силу якої ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння визначений ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України від 09.11.2015 року №1452/735.

Відповідно до п.7 Розділу ІІ вказаної Інструкції передбачена нижня межа визначення стану алкогольного сп'яніння на рівні 0,2 проміле алкоголю в крові, натомість наведене у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння від 19.03.2017 року №81 щодо ОСОБА_2 (а.с.3) цифрове значення 0,11‰ вочевидь не перевищує вказаного мінімуму концентрації алкоголю в крові, що визначає хибність висновку щодо перебування його у стані алкогольного спяніння, у звязку з чим цей висновок не може прийматись до уваги, у тому числі з огляду на неузгодженість часу проведення огляду із часом складання протоколу про адміністративне правопорушення, незастереженого виправлення вказівки документа, що посвідчує обстежувану особу, невчинення у встановленому порядку викреслення зайвого значення щодо власне висновку, сумніви щодо чого підлягають тлумаченню на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також за відсутності підпису обстежуваної особи чи позначки про вімову від такого підпису.

За таких доходжу висновку про недоведеність належними та допустимим доказами наявності у діях ОСОБА_2 події та складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, за ознакою керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, обставини чого визначають підстави закриття провадження в справі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.221, п.1 ст.247, ст.252, 266, 283, 284 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_2 події та складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути апеляційна скарга особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд .

Суддя Вернік В.М.