АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.КИЄВА
Справа №33/796/713/2017 Постанова винесена суддею Ясельський А.М
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Суддя в суді апел. інст..: Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва КепкалЛ.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 26.01.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 26.01.2017 року, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 600 н.м.д.г., що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно постанови суду, ОСОБА_3 27.11.2016 року о 23 год. 10 хв., керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. Велика Кільцева, 8 в м. Києві з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме, порушення мови, зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку водій ОСОБА_3 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

На постанову суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Святошинського районного суду м. Києва від 26.01.2017 року скасувати ухвалити нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 невинним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апелянт вважає, оскаржувану постанову прийнятою з порушенням норм матеріального права, а обставини які викладені в постанові такими, що не відповідають дійсності.

ОСОБА_3 стверджує, що в судовому засіданні заперечував проти того, що керував автомобілем у стані наркотичного сп'яніння та надав як доказ, медичну довідку, відповідно до якої наркотичні речовини не виявлені.

В доводах апеляційної скарги вказує на те, що на місці зупинки працівниками поліції не було роз'яснено права, а тому не вбачаючи за собою вини та не знаючи про те, що відмова прирівнюється до визнання вини у вчиненні правопорушення, ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння. Свою відмову пояснив тим, що була вже ніч, проходити огляд необхідно було на іншому кінці міста, а зранку йому необхідно виїжджати на роботу.

Зазначає про те, що оформлення протоколу працівниками поліції зайняло приблизно три години, а свідки засвідчили відмову від проходження огляду лише через дві години після зупинки ОСОБА_3, що в свою чергу перешкодило останньому вчасно пройти огляд на стан сп'яніння згідно чинного законодавства.

Однак, все ж таки після оформлення протоколу поліцією ОСОБА_3 поїхав до лікарні пройти огляд на наркотичне сп'яніння, результат якого визначив, що ОСОБА_3 не перебував під впливом наркотичних речовин. Проте, судом не було взято до уваги медичну довідку як доказ, через те, що огляд та аналізи були здійсненні більше ніж дві години після зупинки автотранспортного засобу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 звертає увагу апеляційного суду, що він працює водієм-експедитором на товаристві з обмеженою відповідальністю «Сучасні соціальні технології», та своєю машиною розвозить товари по торгових точках міста Києва, проте через позбавлення його прав водія він залишився без заробітку та засобів для існування.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу просив її задовольнити, пояснення свідка ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи в повному обсязі та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як убачається з матеріалів провадження та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об'єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали, допитав ОСОБА_3 та дійшов правильного висновку про доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_3 дотримано не було.

Винуватість ОСОБА_3 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів його апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- в протоколі про адміністративне правопорушення серія БР № 137003 від 27 листопада 2016 року, складеному уповноваженою на те особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, в якому вказано, що ОСОБА_3 27.11.2016 року о 23 год. 10 хв., керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. Велика Кільцева, 8 в м. Києві з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме, порушення мови, зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку водій ОСОБА_3 відмовився в присутності двох свідків.

При цьому протокол був підписаний особою, яка його склала, двома свідками та безпосередньо ОСОБА_3, якому були роз'яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, проте зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції він не вказав (а.с. 1);

- в письмових поясненнях свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_3 від проходження огляду на стан (а.с. 2);

- в рапорті інспектора патрульної поліції щодо обставин пригоди, в якому зазначено, що водій відмовився в присутності двох свідків від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння, отже щодо водія було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 3).

Таким чином, суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини правопорушення та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Між тим, за клопотанням ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції було допитано свідка ОСОБА_4, в присутності якого за матеріалами справи ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

З пояснень, наданих свідком ОСОБА_4, вбачається, що 27 листопада 2016 року в його присутності водій ОСОБА_3 від проходження на пропозицію поліцейських огляду на стан наркотичного сп'яніння в медичному закладі відмовився, причини відмови не пояснював. Погодившись зі змістом протоколу, який надав йому працівник поліції, він підписав його.

Як слідує з пояснень свідка ОСОБА_5, котра в судове засідання за викликом не прибула у зв'язку з зайнятістю на роботі, проте подала до канцелярії Апеляційного суду м. Києва письмові пояснення, в яких зазначила, що 27 листопада 2016 року в її присутності ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, що і було зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення, який вона підписала.

Показання свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_4 узгоджуються з письмовими доказами у справі, отже підстави не брати їх до уваги у суду відсутні. Крім того, наведені показання свідків спростовують твердження апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо недотримання поліцейськими процедури фіксування його відмови від проходження медичного огляду на стан сп'яніння і складання протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому, долучений ОСОБА_3 до матеріалів справи висновок КМНКЛ «Соціотерапія» від 28.11.2017 року, згідно якого у ОСОБА_3 ознак сп'яніння не виявлено, не є доказом відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки протокол про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_3 складений у зв'язку з відмовою особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тобто за порушення ним п. 2.5 ПДР України, а не за вчинення адміністративного правопорушення, яке полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тобто порушення п. 2.9 ПДР України, яке також передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, огляд ОСОБА_3 в медичному закладні проведено з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, а саме без присутності під час огляду поліцейського та по спливу двох годин з моменту встановлення підстав для його проведення.

Доводи апелянта про те, що він не знав, що за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння настає адміністративна відповідальність, ніяким чином не звільняє ОСОБА_3 від відповідальності за вчинене правопорушення та не свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інших доводів щодо незаконності та необґрунтованості судового рішення апелянтом не наведено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_3 накладено з дотриманням вимог ст.ст. 33-35, ч. 1 ст. 130 КУпАП та в межах строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, вважаю, що постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 26.01.2017 року є законною та обґрунтованою, отже апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 26.01.2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 600 н.м.д.г., що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, -залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва Л.І. Кепкал