АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ігнатов Р.М., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 14.04.2017, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Від ОСОБА_2 надійшла апеляційна скарга, в якій він просить постанову Дарницького районного суду міста Києва від 14.04.2017 відносно ОСОБА_3 скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Перевіривши подану апеляційну скаргу, приходжу до висновку про необхідність її повернення, виходячи з наступного.

Згідно ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 цього Кодексу.

Так, апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_3 подано ОСОБА_2, який діє як представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. На підтвердження своїх повноважень ОСОБА_2 надав копію довіреності, завіреної нотаріусом. Натомість, відомостей про здійснення ОСОБА_2 адвокатської діяльності ані матеріали справи, ані Єдиний реєстр адвокатів України − не містить.

У відповідності до ст.268 КУпАП, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, окрім іншого, має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Такі самі положення продубльовані і в ч.1 ст.271 КУпАП.

Однак, на момент розгляду даної справи в апеляційному суді, закону, який би регулював надання правової допомоги фахівцями в галузі права прийнято так і не було, що виключає можливість фахівців у галузі права представляти інтереси осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності в судовому порядку.

При цьому, в рішенні КСУ №13-рп/2000 зазначається, що надання юридичних послуг є одним із видів підприємницької діяльності, а тому особа, яка їх надає повинна бути створена у відповідності до вимог ГК України, та підлягає оподаткуванню. Тобто, вказаними актами підтверджується факт того, що особи, які надають юридичну допомогу діють як особи, які здійснюють підприємництво, натомість закону, який би визначав їх правовий статус органом законодавчої влади в Україні так і не прийнято.

В той же час, п.55 рішення Європейського суду з прав людини від 24.11.2012 у справі «Загородний проти України» вказано, що залишаючи питання обмеження права на вільний вибір захисника невирішеним протягом тривалого часу, державні органи створили ситуацію, що є несумісною з принципом юридичної визначеності, закріпленої Конвенцією, та який є одним з основних елементів верховенства права. Отже, право заявника на вільний вибір захисника було обмежено у спосіб, що є несумісним з вимогами п.1 та 3 ст.6 Конвенції.

Разом з тим, судом окремо наголошує, що поняття представництва та захисту не є тотожними. Згідно правил КУпАП особа, яка притягується до відповідальності по своєму статусу потребує відносин захисту, а представництво має місце у відносинах, коли особа, яка притягується до відповідальності є неповнолітньою, або через свої фізичні або психічні вади не може сама реалізувати свої права (законні представники), а також у випадку, коли представник діє в інтересах потерпілого.

Отже, враховуючи наведене, а також зважаючи, що на підтвердження своїх повноважень ОСОБА_2 надав засвідчену нотаріусом копію довіреності, натомість будь-яких документів на підтвердження факту здійснення ним адвокатської діяльності останній не надав, суд приходить до переконання, що ОСОБА_2 не є суб'єктом оскарження в даному випадку, у зв'язку з чим його апеляційна скарга в інтересах ОСОБА_3 підлягають поверненню.

З огляду на викладене, враховуючи, що КУпАП не врегульовано випадків повернення апеляційної скарги з підстав їх подачі неуповноваженим суб'єктом, суд вважає за необхідне застосувати до даних правовідносин аналогію права, керуючись при цьому п.2 ч.3 ст.399 КПК України, згідно яких апеляційна скарга повертається, якщо її подано особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 14.04.2017 про визнання ОСОБА_4 винним за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення, - повернути особі, яка її подала разом з усіма доданими матеріалами.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М.Ігнатов

Справа № 33/796/1374/2017

Категорія: ст.130, 124 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Вову Є.І.

Суддя в апеляційній інстанції - ІгнатовР.М.