АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/1099/17 Головуючий у першій інстанції: Сенчишин Ф.М.
Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Іванченко О.Ю.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 листопада 2017 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2017 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

провадження закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2017 року провадження відносно ОСОБА_4 закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до протоколу 17 грудня 2016 року о 11 год. 30 хв. ОСОБА_4 в м. Дніпрі на перехресті вул. Любарського та вул. Артільної керував автомобілем «ВАЗ 21099», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, та порушивши вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, під час виникнення небезпеки для руху яку об'єктивно міг виявити не вжив заходів для зниження швидкості руху до зупинки, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Тойота Кемрі», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля «Ягуар», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_5, від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Обгругрунтовуючи рішення, місцевий суд, зазначив, що оскільки суд самостійно оцінює докази за внутрішнім переконанням, наявні підстави для незгоди з висновком слідчого про те, що механізм дорожньо-транспортної пригоди, вказаний ОСОБА_5 під час проведення слідчих експериментів неповний та не відповідає дійсності.

Зокрема, ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що бачила траєкторію руху автомобіля «Тойота Кемрі» і вказала, що останній перед перехрестям не зупинявся, а лише зменшив швидкість.

Крім цього, дослідженими судом доказами не встановлені підстави для оговору ОСОБА_5 будь-кого з інших учасників ДТП: як ОСОБА_3, так і ОСОБА_4, або надання перевагу одному з них над перед іншим.

В той же час, ОСОБА_3 прямо заінтересований у зменшенні ступеня своєї вини в ДТП та перекладенні її частини на ОСОБА_4

Таким чином, суд відхилив механізм розвитку події ДТП, повідомлений ОСОБА_3, та надає перевагу механізму розвитку події ДТП, повідомленим ОСОБА_5 та свідком ОСОБА_6

А за вказаним механізмом, водій автомобіля «ВАЗ-210990» ОСОБА_4 не мав технічної можливості запобігти ДТП і в діях водія «ВАЗ-210990» ОСОБА_4 невідповідностей вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, які б знаходилися у причинному зв'язку з настанням ДТП, не вбачається.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову якою визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що постанова суду є незаконною та суд першої інстанції, що спростовується матеріалам та обставинам справи.

Так зазначає, що основним обґрунтуванням висновку суду про відсутність вини ОСОБА_4 було те, що суддя не погодився з висновком слідчого про те що механізм дорожньо-транспортної пригоди, вказаний ОСОБА_5 під час проведення слідчих експериментів неповний та не відповідає дійсності.

Тобто суд вважав що ОСОБА_5 повідомила при слідчому експерименті такі дані що відповідають дійсності, проте в судовому засіданні ОСОБА_5 не була спроможна повідомити повний механізм дорожньо-транспортної пригоди, які і ті обставини які вона повідомляла при слідчому експерименті.

Представник ОСОБА_5 після дослідження всіх матеріалів у судовому засіданні, допиту свідків і пояснень сторін, також наполягав на тому, що належним механізмом ДТП є механізм повідомлений ОСОБА_8 та погодився з тим що в діях ОСОБА_4 є порушення ПДР що також стало причиною ДТП. Водій ОСОБА_4 не зміг ні слідчому, ні в судовому засіданні вказати весь механізм ДТП та його обставини (швидкість руху і темп ОСОБА_8), та повідомив суду технічно неспроможні дані про те що він побачив автомобіль «Тойота Камрі» лише за 10 метрів від нього, коли він несподівано виїхав на перехрестя, що суперечить навіть схемі ДТП, оскільки лише гальмівний шлях ВАЗ 21099 становить 9,7 м, не враховуючи пройдений шлях автомобілем за час реакції водія та спрацювання гальмівної системи, що згідно довідкових даних є близько 1 секунди, та швидкості яка була погашена внаслідок зіткнення з іншими автомобілями. Тобто ОСОБА_4 сам підтвердив що відволікся від керування авто, внаслідок чого пізно побачив автомобіль «Тойота Камрі» (лише за 10 метрів від нього), що і є порушенням пункту 12.3 ПДР.

Також обґрунтування відсутності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_4 суд мотивує це тим, що дійсно за висновком, в даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ-210990» ОСОБА_4 здійснюючи рух у межах дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 40км/год», повинен був рухатися зі швидкістю яка не перевищує вказану на знаку, що регламентовано вимогам п. 12.9 «б» Правил дорожнього руху України, а з моменту коли він мав об'єктивну можливість виявити, що водій транспортного, який рухається по другорядній дорозі, не надасть йому перевагу в русі, повинен був сприйняти дорожню обстановку, як небезпечну для руху та негайно вжити заходів до зниження швидкості аж до зупинки, що регламентовано вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

Окрім цього, за цим же висновком, в умовах даного варіанту, при заданих вихідних даних, дії водія «ВАЗ-210990» ОСОБА_4 не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України та знаходилися в причинному зв'язку з настанням ДТП, оскільки в умовах даного варіанту, при заданих вихідних даних, водій автомобіля «ВАЗ-210990» ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти ДТП.

Разом з тим, такий висновок експерта здійснений за показами ОСОБА_4

При цьому, за показами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в умовах даного варіанту, при заданих вихідних даних, водій автомобіля «ВАЗ-210990» ОСОБА_4 невідповідностей вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху, які б знаходилися у причинному зв'язку з настанням ДТП не вбачається.

Належним чином повідомлений про час, та місце розгляду справи ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Представник ОСОБА_4 до початку розгляду справи вважав за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_4, але після показань потерпілих заявив клопотання про його обов`язкову участь, не надавши суду жодних доказів поважності неявки ОСОБА_9 в судове засідання. Крім того наполягав на виклик та допиті свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_10

Потерпілий ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_5 категорично заперечували проти задоволення клопотання представника ОСОБА_4 посилаючись на те, що воно заявлене з метою затягування розгляду справи. Вважали за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_4, оскільки останній як під час досудового розслідування так і в місцевому суді уникав прямих відповідей щодо механізму скоєння ДТП, та відмовився дати вихідні дані під час слідчого експерименту. Потерпілі вважали за можливе розглянути справу за відсутністю свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_6, оскільки свідок ОСОБА_10 батько ОСОБА_4, а отже є заінтересованою особою, а свідок ОСОБА_6 всього механізму ДТП не бачив, про що неодноразово заявляв як і в місцевому суді так і на досудовому розслідування.

Вислухавши думку учасників судового процесу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що клопотання, щодо повторного допиту свідків не підлягає задоволенню та вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_4

ОСОБА_3 та його представник при здійснення апеляційного розгляду підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, та зазначили, що в діях водія ОСОБА_4, наявний склад адміністративного правопорушення оскільки він порушив вимоги п. 12.3 ПДР України. ОСОБА_3 зазначив, що 17 грудня 2016 року приблизно об 11 год. 30 хв. він керував автомобілем «Тойота Кемрі», д/н НОМЕР_4, та рухався по вул. Артільній в напрямку ж/м Сонячний пригальмував перед знаком уступи дорогу. Зліва від нього рухався автомобіль «КАМАЗ» на відстані десь від 50 до 100 метрів, швидкість його руху точно вказати не може, але вона була не значною. Справа від нього на відстані десь 80 - 100 метрів рухався автомобіль «ВАЗ - 21099». Навпроти нього на другорядній дорозі стояв автомобіль «Ягуар». Вважав, що цієї відстані йому було достатньо, щоб безпечно перетнути перехрестя з вул. Любарського, і почав рух. Перетинав перехрестя зі швидкістю близько 7км/год. Коли вже майже завершив переїзд перехрестя, то відчув удар в автомобіль, в праву задню частину, після чого автомобіль, котрим він керував був відкинутий на «Ягуар», який стояв перед перехрестям, пропускаючи автомобілі.

В цей час водій автомобіля «КАМАЗ», який рухався по головній дорозі зліва від нього та автомобіль якого був згружений, пригальмував, щоб уникнути ДТП з його автомобілем «Тойота Кемрі», внаслідок того, що водій автомобіля «КАМАЗ» значно зменшив швидкість руху, він уникнув зіткнення з «Тойота Кемрі». Також зазначає, що він бачив рух автомобіля ВАЗ «21099», який знаходився на значній відстані від перехрестя та рухався на його думку зі швидкістю вищою ніж 40 км/год. Вважає, що якби водій ВАЗ 21099 ОСОБА_9 виконав вимоги дорожнього знаку обмеження руху та своєчасно прийняв усі міри для зупинки то ДТП він уникнув. Просить прийняти до уваги саме ці покази які він дає зараз, оскільки місцевий суд виклав його пояснення не вірно.

Також ОСОБА_3 вважає, що пояснення ОСОБА_4 щодо моменту коли останній побачив його автомобіль «Тойота Кемрі» за 10 метрів та негайно прийняв міри до зупинки з технічної точки зору є неспроможними, оскільки відповідно до схеми місця ДТП тормозний шлях ОСОБА_4 склав 9,7 метрів, ділянка дороги перед місцем ДТП рівна, обмежень обзору немає, а тому показання ОСОБА_4, що він раптово побачивши автомобіль «Тойота Кемрі» за 10 метрів та негайно затормошив, вважає надуманими та даними з метою уникнення відповідальності за ДТП.

Потерпіла ОСОБА_5 під час апеляційного розгляду підтримала апеляційну скаргу ОСОБА_3, просила задовольнити її в повному обсязі. Суду апеляційної інстанції пояснила, що 17 грудня 2016 року приблизно об 11 год. 30 хв. вона керувала автомобілем «Ягуар», д/н НОМЕР_3 та виїхала на вул. Артільну у м. Дніпрі пригальмувала перед знаком уступи дорогу перед вул. Любарського у м. Дніпрі. Справа від неї рухався автомобіль «КАМАЗ» на відстані десь від 50 до 100 метрів, швидкість його руху точно вказати не може, але вона була не значною. Зліва від неї на відстані десь 80 - 100 метрів рухався автомобіль «ВАЗ - 21099».

Навпроти неї рухався автомобіль «Тойота Кемрі». Під`уїхавши до перехрестя водій «Тойота Кемрі», який також рухався по другорядній дорозі пригальмував, а потім прискорився та продовжив рух.

В цей час водій автомобіля «КАМАЗ», який рухався по головній дорозі справа від неї та автомобіль якого був згружений пригальмував, щоб уникнути ДТП з автомобілем «Тойота Кемрі», внаслідок того, що водій автомобіля «КАМАЗ» значно зменшив швидкість руху, він уникнув зіткнення з «Тойота Кемрі». Також вона бачила і рух автомобіля ВАЗ «21099», який знаходився на значній відстані від перехрестя та рухався на її думку зі швидкістю вищою ніж 40 км/год. Вважає, що якби водій ВАЗ 21099 ОСОБА_9 виконав вимоги дорожнього знаку обмеження руху, та своєчасно прийняв усі міри для зупинки то ДТП він би уникнув. Просить прийняти до уваги саме ці покази які вона дає зараз, оскільки місцевий суд виклав їх невірно

Вона весь час стверджувала проте, що у скоєному ДТП винні обидва водія. Під час досудового розслідування слідчий намагався тиснути на неї з метою отримання неправомірної вигоди, але не намагався спотворити її показання. Слідчий вимагав гроші за прискорення розслідування справи.

Крім всього вказала, що ані слідчий, а ні місцевий суд не врахували і ту обставину, що ДТП відбулося за пішохідним переходом, перед яким водій ОСОБА_4 повинен був зменшити швидкість як того вимагають ПДР України.

Наполягала на тому, що в ДТП винні обидва водія, та на її переконання водій ОСОБА_4 навмисно відмовився давати вихідні дані під час слідчого експерименту та навмисно не давав їх і під час допиту у місцевому суді з метою уникнення відповідальності за ДТП.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників процесу, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність та обґрунтованість постанови районного суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Дані вимоги закону не були виконані судом першої інстанції.

Так переглядаючи матеріали справи суд апеляційної інстанції встановив, що висновки суду першої інстанції про те, що в діях водія ОСОБА_4 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є помилковим.

Судом апеляційної інстанції при перегляді матеріалу справи було допитано учасників ДТП, досліджено матеріали справи та в зв'язку з чим суд апеляційної інстанції вважає, що водій ОСОБА_4 винний в дорожньо-транспортній пригоді, оскільки порушив п. 12.3 Правил дорожнього руху України за, що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

При прийнятті рішення суд апеляційної інстанції враховує пояснення потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_3 відповідно до яких що вони бачили рух автомобіля ВАЗ «21099», який знаходився на значні відстані від перехрестя та рухався на їх думку зі швидкістю вищою ніж 40 км/год. Вважають, що якби водій ВАЗ 21099 ОСОБА_9 виконав вимоги дорожнього знаку обмеження руху, та своєчасно прийняв усі міри для зупинки то ДТП він уникнув.

Враховує висновок експерта за результатами автотехнічної експертизи № 2889-17 від 03 липня 2017 року відповідно до якого, в даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ-210990» ОСОБА_4 здійснюючи рух у межах дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 40км/год», повинен був рухатися зі швидкістю яка не перевищує вказану на знаку, що регламентовано вимогам п. 12.9 «б» Правил дорожнього руху України, а з моменту коли він мав об'єктивну можливість виявити, що водій транспортного, який рухається по другорядній дорозі, не надасть йому перевагу в русі, повинен був сприйняти дорожню обстановку, як небезпечну для руху та негайно вжити заходів до зниження швидкості аж до зупинки, що регламентовано вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

Окрім цього, за цим же висновком, в умовах даного варіанту, при заданих вихідних даних, дії водія «ВАЗ-210990» ОСОБА_4 не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України та знаходилися в причинному зв'язку з настанням ДТП, оскільки в умовах даного варіанту, при заданих вихідних даних, водій автомобіля «ВАЗ-210990» ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти ДТП.

Вина ОСОБА_4, також підтверджується іншими матеріалами справи, а саме:

Протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою (а.с.1) в якому було встановлено, 17 грудня 2017 року о 11 год. 30 хв. ОСОБА_4 в м. Дніпрі на перехресті вул. Любарського та вул. Артільної керував автомобілем «ВАЗ 21099», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, та порушивши вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, під час виникнення небезпеки для руху яку об'єктивно міг виявити не вжив заходів для зниження швидкості руху до зупинки, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Тойота Кемрі», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля «Ягуар», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_5, від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Схемою місця ДТП (а.с.8), в якій було зафіксовано місце зіткнення, напрямок руху автомобілів під керуванням водіїв ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та розташування автомобілів після їх зіткнення, яка була підписана учасниками без будь яких зауважень.

Постановою про оцінку доказів від 21.07.2017р. відповідно до якої слідчий, проаналізувавши усі доказі прийшов до висновку, що механізм ДТП вказаний ОСОБА_6 та ОСОБА_5 під час проведення слідчих експериментів неповні, не відповідають дійсності та викликають сумніви в об'єктивності.

Постановою про закриття кримінального провадження складеною старшим слідчим СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області Патлаха Ю.Г. від 21 липня 2017 року якою встановлено, що дії водія «ВАЗ - 21099» ОСОБА_4, не відповідали вимогам п 12.3 Правил дорожнього руху та знаходились у причинному зв`язку з настанням ДТП.

Вказані постанови ОСОБА_4 не оскаржував.

Всі вище перераховані докази підтверджують вину водія ОСОБА_4 у вчиненому ДТП, оскільки дії останнього, не відповідали вимогам п 12.3 Правил дорожнього руху та знаходились у причинному зв`язку з настанням ДТП, його покази щодо того, що він не мав змоги уникнути зіткнення суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими та спотвореними з метою уникнення відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.

Отже в зв'язку з вище зазначеним суд апеляційної інстанції вважає, що в діях водія ОСОБА_4 вбачаються порушення п. 12.3 Правил дорожнього руху України за, що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Вирішуючи питання щодо накладення на ОСОБА_4 адміністративного стягнення, суд апеляційної інстанції враховує той факт, що на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції сплив трьохмісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності, передбачений ст. 38 КУпАП, оскільки дорожньо-транспортна пригода мала місце 17.12.2017 року.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з винесенням нової постанови, якою ОСОБА_4 необхідно визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та закрити провадження по справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294, п.7 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Скасувати постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2017 року, якою відносно ОСОБА_4 провадження за ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Винести нову постанову, якою ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та закрити провадження по справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.Ю. Іванченко

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ