Провадження № 33/779/526/2017
Категорія ст. 124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Деркач Н. І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1, за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, апелянта ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3, на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16.11.2017 року, якою закрито провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2

за ст.124 КУпАП, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

Постановою судді встановлено, що від Управління патрульної поліції в м. Івано-Франківську надійшов адміністративний протокол, в якому ОСОБА_2 обвинувачувався в скоєні адміністративного правопорушення за наступних обставин:

«14.09.2016 року о 15.00 год. ОСОБА_2 в м. Івано-Франківську на перехресті вулиць Ботанічна ОСОБА_5 керуючи автомобілем НОМЕР_1 проявив неуважність, не вибрав безпечної швидкості руху, перед початком зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, не врахував дорожню обстановку, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП» (а.п. 1).

Постановою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16.11.2017 року закрито провадження по справі щодо ОСОБА_2, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову судді Срібний О.С. подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та прийняти нову, якою визнати винуватим ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення. Апелянт вважає ОСОБА_2 винуватим у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, оскільки саме останній, не дотримавшись безпечної швидкості та дистанції, перетнувши подвійну суцільну лінію розмітки, виїхав на зустрічну смугу руху, де й вчинив зіткнення з його автомобілем, внаслідок чого автомобілі відлетіли один від одного в різні боки, отримавши механічні пошкодження, а пасажири отримали тілесні ушкодження. Одночасно апелянт висловлює свою незгоду з постановою слідчого про закриття провадження по справі, яку у подальшому було скасовано прокурором з направленням її для проведення подальшого досудового розслідування. Апелянт вказує на неоднакове надання показань водієм ОСОБА_2 Також посилається на те, що матеріали провадження не містять жодного експертного висновку про технічну спроможність показань обох водіїв.

Під час апеляційного розгляду:

ОСОБА_2 розяснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, апелянту ОСОБА_3 розяснені права, передбачені ст. 269 КУпАП, захиснику розяснені права, передбачені ст. 271 КУпАП.

Сторони повідомили, що будь-яких заяв та клопотань на адресу апеляційного суду поштою не надсилали, та безпосередньо до суду не подавали.

Апелянт ОСОБА_3 заявив клопотання про долучення до матеріалів провадження фотознімків з місця дорожньо-транспортної пригоди, копію висновку експерта №4.2-362/17 від 19.06.2017 року, та просив допитати в якості свідка ОСОБА_6, які задоволені.

Апелянт ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги та пояснив, що ДТП відбулася з вини водія ОСОБА_2, який не переконався в безпеці руху та скоїв зіткнення з його автомобілем вже на зустрічній смузі руху. Розворот він виконував з крайньої лівої смуги, та правила дорожнього руху не порушував.

Захисник ОСОБА_4 підтримав вимоги апеляційної скарги, вважав, що матеріалами справи доведено порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху, внаслідок чого відбулося ДТП, тому що останній після гальмування переткнув суцільну смугу, та ДТП відбулось на зустрічній смузі руху.

ОСОБА_2 заперечував з приводу апеляційної скарги. Пояснив, що правил дорожнього руху він не порушував. Вказав, що ОСОБА_3 виконував розворот з правої смуги або виїжджав на головну вулицю ОСОБА_5 та не переконався в безпеці руху. Він побачив автомобіль під керуванням ОСОБА_3 приблизно за 20 метрів до зіткнення, коли автомобіль останнього знаходився на проїзній частині вул. ОСОБА_5 перпендикулярно його напрямку руху, вжив екстрене гальмування, внаслідок чого автомобіль посунуло на зустрічну смугу, де і відбулося зіткнення. Швидкість руху не перевищував. Вважає винуватим в ДТП водія ОСОБА_3 Додав, що він бачив, як водій ОСОБА_3 повернув голову в бік його автомобіля та дивився на його автомобіль. Оскільки був переконаний, що ОСОБА_3 відреагує на його автомобіль, і не буде продовжувати свій рух в його смугу руху і зупиниться, але ОСОБА_3 продовжував рух, у звязку із чим, з метою уникнення, застосував екстрене гальмування.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Суддею суду першої інстанції дотримані вказані вище норми закону, зясовані обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання про наявність або відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Суддя при розгляді справи дав належну оцінку всім доказам по справі, а саме: постанові про закриття кримінального провадження від 22.08.2017 року, протоколу про адміністративне правопорушення, поясненням учасників події, експертному висновку тощо, та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, з матеріалів вбачається, що 14.09.2016 року о 15.00 год. відбулася дорожньо-транспортна пригода в м. Івано-Франківську на перехресті вулиць Ботанічна ОСОБА_5, під час якої відбулось зіткнення автомобілів НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 та марки «ЗАЗ 110307» д.н.з. НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Зазначене підтверджується даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення (а.п. 1), схемою дорожньо-транспортної пригоди, яка підписана всіма учасниками дорожньо-транспортної пригоди без зауважень (а.п. 11), а також поясненнями ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_2

Як вбачається з матеріалів провадження, за фактом ДТП, яка мала місце 14.09.2016 року за участю водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_8, 15.09.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004165 внесені відповідні відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Постановою (а.п. 3-4) слідчого Івано-Франківського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_9 від 22.08.2017 року вказане кримінальне провадження було закрито у звязку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Копія даної постанови направлена начальнику патрульної поліції для притягнення водіїв до адміністративної відповідальності.

В резолютивній частині постанови слідчого міститься розяснення щодо порядку її оскарження. Проте, як зясовано під час апеляційного розгляду, вказана постанова слідчого, на час апеляційного розгляду, не скасована.

На підставі постанови про закриття кримінального провадження відносно водія ОСОБА_2 31.08.2017 року складено протокол про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, із викладенням в ньому обставин порушення останнім вимог п.п. 2.3 «б», 10.1, 11.4, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України (а.с. 1).

16.11.2017 року постановою судді провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.п. 22-24).

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що висновок інспектора управління патрульної поліції, що міститься у складеному відносно ОСОБА_2 протоколі про вчинення правопорушення, саме за вказаних у протоколі обставин, є помилковим та не ґрунтується на повному та всебічному їх зясуванні, суперечить поясненням ОСОБА_2 та долученим до матеріалів доказам, та дійшов правильного висновку, що розвиток ДТП відбувся не за таких обставин, про які вказано в протоколі.

Вважаю, що суд обґрунтовано поклав в основу постанови про відсутність вини в діях ОСОБА_2 висновок щодо наявності та локалізації механічних пошкоджень на двох автомобілях, зокрема те, що: ЗАЗ Lanos отримав механічні пошкодження передньої частини, переднього правого крила, а в транспортному засобі, яким керував ОСОБА_3, ЗАЗ-110307 «Славута» - пошкоджено задню ліву бокову частину - задні ліві двері, заднє ліве крило.

Така локалізація механічних ушкоджень на транспортних засобах свідчить про взаємне розташування транспортних засобів під час зіткнення, повністю узгоджується з показаннями ОСОБА_2 про розвиток події дорожньо-транспортної пригоди та спростовує твердження водія ОСОБА_3 в цій частині.

Показання ОСОБА_2 в частині як місця зіткнення, місця розташування транспортних засобів на проїзній частині, так і локалізації ушкоджень, підтверджуються дослідженими апеляційним судом фотознімками.

Сторони в судовому засідання не заперечували того факту, що вказані фотознімки зроблені саме з місця вчинення дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась за участю ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Згідно висновку слідчого, що міститься у постанові про закриття провадження, та відповідно й інспектора управління патрульної поліції, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_2В порушив п. 2.3 «б», п. 10.1, п.11.4, п. 12.1, п. 12.3 ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а тому відносно нього й був складений протокол про адміністративне правопорушення серія БР №219270 від 31.08.2017 року про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.п. 1).

Відповідно до п. 2.3 «б» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху

водій зобовязаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Крім того, згідно п. 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно п. 11.4 ПДР України, на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

Пункт 12.1 ПДР України передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен, відповідно до п. 12.3 ПДР України, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди.

Разом з тим, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що висновки посадової особи, яка склала протокол, не ґрунтуються на належних доказах, зокрема поясненнях учасників дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 та ОСОБА_2; схеми до протоколу огляду місця події від 14.09.2017р.; висновку експерта № 4.2-362/17 від 19.06.2017 року тощо.

Так, з висновку експерта № 4.2-362/17 від 19.06.2017 року вбачається, що величина швидкості руху автомобіля НОМЕР_5, що було погашеного, виходячи із довжини зафіксованих слідів гальмування, становить біля 56...58 км/год. При розрахунку швидкості руху марки автомобіля НОМЕР_5 не враховувалась кінетична енергія, яка була затрачена на деформацію транспортного засобу унаслідок зіткнення із автомобілем НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_3 Врахувати дану кінетичну енергію не є можливим в звязку із відсутністю обґрунтованих та затверджених методів визначення швидкості руху транспортного засобу по деформаціях. Крім цього, гальмівний шлях міг не повністю відобразитися на поверхні проїзної частини дороги, тому визначена розрахункова швидкість руху даного транспортного засобу є мінімально. Мінімальна відстань від початку слідів гальмування, на якій міг знаходитись автомобіль НОМЕР_7 в момент реагування на небезпеку для руху, рухаючись при цьому із розрахованою швидкістю 56-58 км/год, могла становити біля 11,7-12,1 м. відповідно.

Вказаний висновок експерта аналогічно підтверджує той факт, що по справі відсутні належні докази, які б підтверджували факт перевищення водієм ОСОБА_2 дозволеної швидкості руху.

Крім того, пояснення ОСОБА_2 в частині, що він після виникнення небезпеки прийняв всі передбачені заходи для зупинки транспортного засобу, підтверджується схемою ДТП, з якої вбачається, що ним було застосоване екстрене гальмування.

Допитаний під час апеляційного розгляду в якості свідка ОСОБА_6, якому розяснені права, передбачені ст. 272 КУпАП, пояснив, що його матір живе за адресою вул.Коновальця, буд 238 а, м. Івано-Франківськ, фактично він є сусідом батьків ОСОБА_7, дружини ОСОБА_3 Того дня, ОСОБА_3 дійсно виїхав з подвіря будинку на вулицю ОСОБА_5, повернув праворуч, зайняв ліву смугу та направився до місця розвороту. Події ДТП він не бачив, лише почув звук зіткнення транспортних засобів.

Суд критично ставиться до вказаних пояснень свідка в частині розташування транспортного засобу на дорозі під час зіткнення, так як безпосередньо подію ДТП він не бачив, відповідно й не міг бачити з якої смуги виконував водій ОСОБА_3 маневр розвороту ліворуч.

Як вбачається з протоколу огляду місця події, складеного слідчим Івано-Франківського відділу поліції ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_9 від 09.09.2016 року, ДТП мала місце на нерегульованому перехресті вулиць Ботанічна та ОСОБА_5, де по середині перехрестя вул. Є.Коновальця знаходиться район осипу пластику. На лівій смузі вул. ОСОБА_5 в напрямку руху до вул.С.Бандери, передньою частиною повернутий у зворотному напрямку та перед районом осипу пластику знаходить автомобіль НОМЕР_7. На проїзній частині зафіксовано два безперервних сліди гальмування коліс цього автомобіля, довжиною 15,3 м кожен. В автомобілі наявні пошкодження передньої та правої передньої частини. По середині проїзної частини за районом осипу частин пластику, передньою частиною повернутий до автомобіля ЗАЗ Lanos, знаходиться автомобіль НОМЕР_6 в якого пошкоджена задня ліва бокова частина (а.п. 8-10).

Вказані вище обставини узгоджуються зі схемою, яка долучена до протоколу огляду (а.п. 11).

З протоколу допита свідка ОСОБА_7 вбачається, що вона підтвердила показання ОСОБА_3 (а.п. 7).

Суд критично ставиться до вказаних пояснень свідка ОСОБА_7, оскільки пояснення щодо місця розташування транспортного засобу ЗАЗ-110307 "Славута" під час виконання маневру розвороту саме в лівій смузі, спростовуються як поясненнями ОСОБА_2, так і характером та локалізацією механічних пошкоджень на транспортних засобах.

Таким чином, під час апеляційного розгляду, знайшли своє підтвердження висновки суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_2 порушень п.п. 2.3 (б), 10.1, 11.4, 12.1, 12.3 ПДР України, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином обґрунтовані та підтверджуються доказами наявними в матеріалах справи.

Доводи апелянта про те, що по справі не було призначено експертного дослідження, вважаю неспроможними, оскільки в матеріалах справи відсутнє будь-яке клопотання з цього приводу.

Таким чином, як уповноваженою посадовою особою національної поліції, яка склала протокол, так і учасниками судового провадження, не додано доказів, які б підтверджували факт порушення ОСОБА_2 вказаних вище пунктів ПДР України.

Крім того, при прийнятті рішення враховую приписи ст. 62 Конституції України, зокрема в частині того, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином доходжу висновку, що в матеріалах провадження відсутні докази, які б підтверджували винуватість ОСОБА_2 з доведенням цього факту поза усяким розумним сумнівом.

За вказаних вище обставин вважаю, що постанова судді, якою провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, є законною та обґрунтованою, у звязку із чим в задоволенні апеляційної скарги належить відмовити, а постанову судді - залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16.11.2017 року, якою закрито провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло

З оригіналом згідно

Суддя: В.В. Повзло