Провадження №3/428/2249/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Комплєктової Т.О.,

за участі секретаря Рочевої М.О.,

особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

розглянувши матеріали, які надійшли від начальника УПП в містах Сєвєродонецьк, Лисичанську, Рубіжне про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії БР №245262 від 12.10.2017 року, 12.10.2017 року о 19 годині 34 хвилини в м. Сєвєродонецьку по вул. Гагаріна біля буд. 53, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai Sonata, державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав та пояснив, що 12.10.2017 року він не керував транспортним засобом, нікуди не їздив та не збирався їхати. Він просто вийшов з дому, щоб взяти цигарки у своєму автомобілі, який знаходився на майданчику біля його будинку. При цьому він був одягнутий у піжаму та тапки. Він підійшов до свого автомобілю та увімкнув габаритне світло, в цей час до нього під'їхав автомобіль з якого хтось кричав «стояти». Він спочатку не зрозумів, що це працівники поліції та злякався. Пізніше він намагався пояснити працівникам поліції , що він не керував транспортним засобом та підійшов до свого автомобіля для того, щоб взяти цигарки і у нього при собі навіть не було ключа від замку запалення, а тільки брелок від центрального замку дверей автомобіля. Проте працівники поліції змусили його сісти в їх автомобіль та відвезли до відділку поліції, де склали відносно нього протокол. При цьому вони не пропонували йому пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку. Просив закрити провадження по даній адміністративній справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Захисник ОСОБА_2 в судовому засіданні просив закрити провадження по даній справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Допитаний в судовому інспектор взводу №1 роти № 1 батальйону УПП в м. Сєвєродонецьк, Лисичанськ, Рубіжне лейтенант поліції ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 12.10.2017 року приблизно о 19 годині 30 хвилин він у складі екіпажу патрульної поліції знаходився на відпрацюванні виклику за адресою м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, буд. 57, де помітив громадянина, як пізніше було встановлено - ОСОБА_1, який перебував у стані алкогольного сп'яніння. Вказаний громадянин підійшов до автомобіля Hyundai Sonata, який стояв із увімкненими габаритними вогнями і вимкнувши їх почав рух заднім ходом без ближнього світла фар в темну пору доби. Після чого було прийнято рішення про зупинку вказаного автомобіля, його було зупинено та у водія виявлено ознаки алкогольного сп'яніння. Водій намагався зникнути з місця події та побіг у під'їзд, де його було затримано та доставлено до відділку поліції. У відділку йому було запропоновано пройти медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп'яніння, проте ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Після чого відносно нього було складено адміністративний протокол.

Свідок ОСОБА_4, допитаний у судовому засіданні пояснив, що 12.10.2017 року приблизно о 19 годині 30 хвилин вони разом з сином ОСОБА_1 вживали спиртні напої на випили на двох приблизно 250 грам горілки. Після чого син вирішив вийти до автомобілю за цигарками, взяв брелок від центрального замку дверей, а ключі від замку запалення поклав на сервант і пішов. Сина не було деякий час, після чого він з вікна побачив, що біля їх автомобіля, який стояв на майданчику, знаходиться поліцейська машина. Він вийшов і запитав у поліцейських, що відбувається і де його син, на що йому відповіли, що сина затримали за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння та він перебуває у відділку поліції. Але син не міг керувати транспортним засобом, оскільки у нього були відсутні ключі від замка запалення автомобіля.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, інспектора ОСОБА_3, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, суд зобовязаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст.1 КУпАП, у якої зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку,зміцнення законності,запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005р., зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України Пунктом водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №245262 від 12.10.2017 року, 12.10.2017 року о 19 годині 34 хвилини в м. Сєвєродонецьку по вул. Гагаріна, буд. 53, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai Sonata, державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Проте, в судовому засіданні встановлено, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та в судовому засіданні ОСОБА_1 в своїх поясненнях, категорично заперечував факт керування транспортним засобом Hyundai Sonata, державний номерний знак НОМЕР_1 та його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння з обґрунтована саме тим, що він не керував транспортним засобом.

Пояснення ОСОБА_1 в цій частині повністю узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_4, які не викликають у суду сумнівів, оскільки вони є послідовними та узгоджуються з матеріалами справи.

В якості доказів даного правопорушення, крім показань поліцейського, письмових пояснень свідків, надано відеозаписи, які здійснено нагрудними камерами працівників поліції. Однак в ході проведеного огляду даних відеозаписів у судовому засіданні не встановлено відомостей, які підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Разом з тим, в ході дослідження в судовому засіданні зазначених відеозаписів, не було встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, як того вимагає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2015 № 1452/735, оскільки самих свідків на відеозаписі не зафіксовано, тоді як у разі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, до нього долучаються докази перебування особи у стані алкогольного сп'яніння або відмови від проходження такого огляду, а наявність свідків є обов'язковою.

Таким чином, факт керування транспортним засобом 12.10.2017 року ОСОБА_1 не знайшов свого підтвердження в ході судового засідання. Крім того, суду не надано достатніх доказів факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків

Отже, суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та письмові пояснення свідків самі по собі не можуть бути визнані достатніми та допустимими доказами наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1, суд приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вказане правопорушення задокументовано в законний спосіб, з огляду на вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950р., ратифікованою Україною 17.97.1997р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обовязку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, а отже провадження по справі підлягає закриттю у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 252, 283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Луганської області у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд.

Суддя Т. О. Комплєктова