П О С Т А Н О В А
іменем України
Справа №377/353/17

Провадження №3/377/131/17

19 травня 2017 року суддя Славутицького міського суду Київської області Малишенко Т.О., розглянувши без участі особи яка притягується до адміністративної відповідальності, розглянувши справу, що надійшла від військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , місце служби: в/ч НОМЕР_1 старший інструктор з водіння взводу БМТЗ, , -
у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-10 КУпАП України,
в с т а н о в и в:
Згідно протоколу серія НГ №004504 про адміністративне правопорушення, 25.04.2017 року прапорщик ОСОБА_2 , у себе вдома у присутності старшого сержанта ОСОБА_3 , капітана ОСОБА_4 , капітана ОСОБА_5 не виконав наказ командира взводу старшого прапорщика ОСОБА_6 про прибуття його до штабу військової частини 25.04.2017 року для надання пояснень по не виходу на службу 24.04.2017 року, чим вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст.172-10 КУпАП.
В судове засіданні ОСОБА_2 , не з,явився, про час і місце розгляду дано гної справи належним чином повідомлений, причини неявки не повідомив, письмової заяви про відкладення розгляду справи до суду не надав. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності вказаної особи. З його письмового пояснення від 10.05.2017 року вбачається, що він 25.04.2017 року не виконав наказ командира взводу про прибуття на службу по причинні небажання проходити військову службу.
Перевіривши письмові матеріали справи, вважаю, необхідним відмовити у притягненні ОСОБА_7 , до адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Згідно статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Відповідно до статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Статтею 9 КУпАП встановлено поняття адміністративного правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення завжди є протиправною дією (бездіяльністю)тобто діянням, забороненим законом або іншим нормативним правовим актом. Громадянин, що вчиняє протиправну дію, порушує свій конституційний обов,язок, оскільки норми ч.1 ст.68 Конституції України встановлюють, що кожен зобов,язний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Закон розглядає протиправну дію (бездіяльність), вчинену певною особою, як адміністративний проступок лише в тому випадку, якщо має місце вина цієї особи, тобто якщо вчинене було здійснено навмисно або з необережності. Наявність вини є невід,ємною ознакою складу адміністративного проступку. Адміністративне правопорушення з погляду його складу містить 1) об,єкт правопорушення (суспільні відносини в тій чи іншій сфері, на нормальний розвиток яких посягає правопорушення);2)об,єктивну сторону (конкретні дії, що виразилися в порушенні встановлених правил);3)суб,єкт правопорушення конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку; 4)суб,єктивну сторону складу (є ставлення особи до вчиненого нею діяння, тобто вину у формі умислу або необережності). Всі перераховані ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення (проступку).Об,єкт адміністративного правопорушення це те, на що воно посягає, чому воно завдає шкоди. Об,єктивну сторону адміністративного правопорушення характеризують ознаки, які визначають акт зовнішньої поведінки правопорушника (діяння чи бездіяльність), його шкідливі наслідки, причинний зв,язок між діянням і наслідками, місце, час, обстановка, спосіб, знаряддя та засоби вчинення проступку. Основною і обов,язковою ознакою об,єктивної сторони є протиправне діяння, відсутність її виключає склад будь якого адміністративного правопорушення. Суб,єктивну сторону адміністративного правопорушення становить пов,язана із його вчиненням психічна діяльність особи. До ознак, які характеризують суб,єктивну сторону, належить вина, мотив і мета вчинення правопорушення. Вина основна і обов,язкова ознака суб,єктивної сторони будь-якого адміністративного проступку. Це психічне ставлення особи до вчиненого нею суспільно шкідливого діяння і його наслідків, яке виявляється у формі умислу або необережності. Мотив і мета вчинення складу адміністративного правопорушення факультативні ознаки суб,єктивної сторони складу проступку. Під мотивом розуміється усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яким вона керувалася під час вчинення проступку. Мета це протиправний результат, наслідок, якого прагне досягти особа вчиненням адміністративного правопорушення.
Стаття 172-10 КУпАП передбачає відповідальність за відмову від виконання законних вимог командира (начальника). Частина друга вказаної статті передбачає діяння, передбачене частиною першою цієї статті, а саме відмова від виконання законних вимог командира (начальника), вчинене в умовах особливого періоду. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у вчинення діяння в умовах особливого періоду.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Аналогічне зазначено і у ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Відповідно до п. 1 Указу Президента України №15/2015 від 14.01.2015 року «Про часткову мобілізацію» було постановлено оголосити та провести протягом 2015 року часткову мобілізацію у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності цим Указом, та у п. 9 визначено, що цей Указ набирає чинності після його затвердження Верховною Радою України. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 15.01.2015 року було затверджено Указ Президента України №15/2015 від 14.01.2015 року «Про часткову мобілізацію». У п. 2 цього Закону визначено, що цей Закон набирає чинності з дня його опублікування. 20 січня 2015 року Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 15.01.2015 року було опубліковано в газетах «Урядовий кур`єр» №9 та «Голос України» №8. Таким чином, в України було оголошено мобілізацію, і тим самим відбулося настання особливого періоду, на 210 діб, починаючи з 21 січня 2015 року по 18 серпня 2015 року. Відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у разі настання особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених частиною восьмою статті 26 цього Закону. У ч.8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначені випадки звільнення військовослужбовців під час дії особливого періоду. Ураховуючи проаналізовані норми законодавства можна зробити висновок, що з 18 серпня 2015 року закінчилася дія особливого періоду та час проведення мобілізації в Україні, то на військовослужбовців контрактників не розповсюджуються вимоги п.2 ч.9 ст.23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та після 18 серпня 2015 року звільнення військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, відбувається з підстав визначених у ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у т.ч. відповідно до п. «а» цієї ж частини - контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.

Це підтверджено і позицією Київського адміністративного суду у справі №826/18425/15 дія особливого періоду обмежується строками встановленими для проведення мобілізації, або часом, протягом якого діє воєнний стан і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В умовах відсутності рішення про оголошення війни або мобілізації чи закінчення строків, встановлених для проведення мобілізації, особливий період не діє. А отже, особливий період в Україні діяв з 18.03.2014 по 02.05.2014, з 07.05.2014 по 21.06.2014, з 24.07.2014 по 07.09.2014, 20.01.2015 по 22.08.2015. А починаючи, з 23.08.2015 року особливий період не діє.
Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 10.05.2017 року прапорщик ОСОБА_2 , не виконав наказ командира взводу.
За змістом ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості необхідні для вирішення справи.
Ст.245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі є будь які фактичні дані, на підставі яких посадова особа у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, речовими доказами, а також іншими документами.
Єдиним доказом вчинення інкримінованого порушення особі, яка притягується до відповідальності по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.172-10 КУпАП, є складений протокол який не містить у собі підтверджень не виконання наказу командира саме в умовах особливого періоду. Інші документи які долучені до протоколу, свідчать про те що вказана особа проходить військову службу за контрактом у внутрішніх військах МВС України з 15.12.2011 року і відсутній на службі з 24.04.2017 року.
Статтею 256 КУпАП чітко передбачено зміст протоколу про адміністративне правопорушення, проте вищезазначений протокол невповній мірі відповідає вимогам зазначеної частини вказаної статті. Суд не може прийняти як доказування, факт зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що прапорщик ОСОБА_2 , не виконав наказ командира.
З викладених вище підстав суд вважає, що складений протокол не доводить обставину, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, на час вчинення інкримінованого їй адміністративного правопорушення вчинила в умовах особливого періоду не виконання наказу командира.
За таких обставин відсутні законні підстави для висновку про наявність складу правопорушення у діях ОСОБА_7 , та притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене частиною 2 статті 172-10 КУпАП.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного необхідно відмовити у притягненні ОСОБА_7 , до адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 247, 283-284 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Відмовити у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-10 КУпАП, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.
Суддя Т. О. Малишенко