АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/464/17 Головуючий у І-й інстанції - Ігнатенко В.В.
Справа № 202/2213/17-п Головуючий в ІІ інстанції - Мазниця А.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 10 березня 2017 року керував автомобілем ВАЗ, д/н НОМЕР_1, на перехресті вул. Г.Корольової та пр. П. Калнишевського у м. Дніпро, перебуваючи при цьому у стані наркотичного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря нарколога за адресою: вул. Новосільна 1 у м. Дніпро. ОСОБА_1 вчинив таке правопорушення повторно на протязі року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду від 13.04.2017 року скасувати, провадження у справі закрити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення БР №105449 щодо нього був складений 23.03.2017 року, лише через 12 днів після того, як було здійснено його огляд на стан сп'яніння, - 11.03.2017 року.

Крім того зазначений протокол було складено за його відсутності, протокол не містить жодного його підпису, у зв'язку з чим він не надав жодних пояснень, чим було грубо порушено його право отримання правової допомоги, втім дані обставини судом були проігноровані. Вказує, що в даному протоколі не зазначено будь - яких ознак перебування його у стані сп'яніння, а тому підстав для проведення огляду на стан сп'яніння взагалі не існувало.

Крім того зазначає, що працівниками поліції було грубо порушено процедуру проведення огляду на стан сп'яніння, що в свою чергу робить його недійсним. Так, при направленні для проходження огляду до лікарні йому не було запропоновано попередньо пройти огляд на місці, що підтверджується відсутністю доказів зворотного.

Також вказує, що огляд на стан сп'яніння у порушення нормативних вимог, які передбачають його здійснення не пізніше, ніж протягом двох годин, було проведено згідно висновку від 11.03.2017 року о 00.20 год., тобто за межами встановленого часу, оскільки згідно протоколу він керував автомобілем в стані сп'яніння 10.03.2017 року о 21.45 год.

Вказує, що в матеріалах провадження наявний тільки висновок КЗ «ДНД»ДОР від 11.03.2017 року, проте відсутній акт огляду особи на стан сп'яніння, на підставі якого було складено вказаний висновок, що унеможливлює дослідження обґрунтованості результатів огляду, викладених у вказаному висновку.

На думку апелянта, в судовому засідання не було досліджено те не надано правової оцінки фактам та обставинам, які свідчать про сумніви та неповноту судового розгляду.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі з викладених у ній підстав, апелянт свою винуватість у вчинені адміністративного правопорушення не визнав та просив оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справи закрити.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, які підтверджуються належними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; карткою обліку адміністративного правопорушення; висновком від 11.03.2017 року за №655 щодо результатів медичного огляду на стан сп'яніння, проведеного в КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» ДОР, та акту за №655, складеного 11.03.2017 року, з яких вбачається, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп'яніння; копією постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.07.2016 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП а саме за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

Вказані положення кореспондують з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 5 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі проведення огляду на стан сп'яніння в закладах охорони здоров'я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп'яніння).

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього, уповноваженою особою органів поліції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та його захисника є неспроможними, оскільки ґрунтуються на їх власному упередженому тлумаченні положень законодавства та фактичних обставин події і не спростовують як підтвердженого належними медичними документами факту керування ОСОБА_1 автомобілем у стані наркотичного сп'яніння, так і факту попереднього притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколу порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, у зв'язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги апелянта є неприйнятними.

Крім того, під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 було додатково надано копію акту медичного огляду, на підставі якого було складено висновок від 11.03.2017 року за №655 щодо результатів на стан сп'яніння, який в свою чергу послугував додатковим підтвердження перебування останнього в стані наркотичного сп'яніння на момент складання протоколу.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, - залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.А. Мазниця