Номер провадження: 33/785/1536/17
Номер справи місцевого суду: 521/6634/17
Головуючий у першій інстанції Передерко Д. П.
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.10.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., при секретарі Тьосовій Я.В. та за участю представника особи, яка при тягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Споришева М.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 16.06.2017 року,-

встановив
Зазначеною постановою судді,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-15 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті на строк 3 (три) доби, стягнуто судовий збір в розмірі 320 (триста двадцять) гривень.

Відповідно до постанови судді та з протоколу серії НГ №003159 від 12.04.2017 року про адміністративні правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 вчинив недбале ставлення до військової служби за наступних обставин: одночасно навчається в двох цивільних вищих навчальних закладах без дозволу командування частини. По даному факту відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.172-15 КУпАП.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, вважає, що зазначена постанова винесена з порушенням норм Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, апелянт зазначає, що у протоколі серії НГ №003159 від 12.04.2017 року відсутні пояснення ОСОБА_1 , пояснення свідків та інші докази скоєння правопорушення, які також не наведені у постанові районного суду. Щодо навчання у двох вищих навчальних закладах та неповідомлення про це командира послався на те, що його притягли вже до дисциплінарної відповідальності у вигляді «Догани» за наказом №170 від 04.04.2017 року і даний наказ оскаржений ним в Одеському окружному адміністративному суді.

Просить поновити строк на подачу апеляційної скарги тому, що при розгляді судом справи участі не приймав, належним чином не був сповіщений про дату, час та місце розгляду справи. Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 16.06.2017 року він отримав лише 17.09.2017 року. Таким чином, на його думку він був позбавлений можливості участі у судовому засіданні і на використання передбачених законом права на захист, що є суттєвим порушенням та вказує на поважність причини пропуску строку на оскарження постанови суду.

04.08.2017 року його представник - адвокат Споришев М.О., в інтересах ОСОБА_1 подавав апеляційну скаргу на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 16.06.2017 року та ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18.08.2017 року апеляційна скарга була йому повернута.

Відповідно до цього, ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, розглянути його апеляційну скаргу, постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 16.06.2017 року скасувати, а провадження по справі закрити.

Вивчивши доводи апеляції та матеріали справи, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Споришева М.О., який підтримав доводи клопотання та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає необхідним поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного:

Згідно зі ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи був проведений без участі ОСОБА_1 , постанова суду першої інстанції винесена 16.06.2017 року та як свідчать матеріали адміністративної справи копія постанови йому не направлялась.

04.08.2017 року представник ОСОБА_1 - адвокат Споришев М.О. подав до Малиновського районного суду апеляційну скаргу, після чого справа була направлена до апеляційного суду Одеської області.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 18.08.2017 року апеляційна скарга повернута апелянту з зв`язку з порушенням вимог ст. 294 КУпАП, а саме пропуску строку для апеляційного оскарження постанови районного суду та відсутністю клопотання про його поновлення.

В подальшому ОСОБА_1 самостійно звернувся з апеляційною скаргою в суд, а також з клопотанням про поновлення строку для апеляційного оскарження постанови районного суду, з якого вбачається, що копія оскаржуваної постанови була отримана апелянтом лише 17.09.2017 року /а.с.30-31/, а апеляційна скарга подана 19.09.2017 року, тобто в передбачений законом строк.

Враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апелянта в частині отримання ним постанови після спливу строку на оскарження постанови районного суду є обґрунтованими, в зв`язку з чим строк на оскарження постанови районного суду повинен бути поновлений.

Що стосується доводів апелянта про порушення його прав та розгляд справи без його належного повідомлення про дату та час судового розгляду та за його відсутності, апеляційний суд вважає ці доводи обґрунтованими та такими, які підтверджені матеріалами справи.

У відповідності зі ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 нібито був повідомлений про дату та час розгляду справи, яка була призначена на 16.06.2017 року на 9 годину 30 хвилин, про що свідчить розписка до судової повістки /а.с. 15/ і справа була розглянута судом саме 16.06.2017 року.

Однак вказана розписка не містить даних про її отримання ОСОБА_1 так як в ній відсутній його підпис про отримання цього виклику, з чого слід визнати, що судом першої інстанції не прийняті належні заходи для сповіщення ОСОБА_1 про розгляд справи в районному суді.

З огляду на вищевказане слід визнати, що ствердження суду першої інстанції в постанові про належне сповіщення ОСОБА_1 про судове засідання з розгляду його адміністративної справи не відповідає дійсності, в зв`язку з чим адміністративна справа відносно ОСОБА_1 була розглянута з порушення вимог ст. 268 КУпАП і на підставі цього постанова суду підлягає скасуванню.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП України, завданнями у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Вимогами ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; чи заподіяно майнову шкоду; а також з`ясувати інші підстави для правильного вирішення справи.
Згідно положень закріплених в ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.
Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`активному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
В апеляційному суді представник ОСОБА_1 - адвокат Споришев М.О. надав пояснення в яких повністю підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити
При цьому він визнав факт навчання ОСОБА_1 в двох цивільних вищих учбових закладах під час проходження ним військової служби, але наполягав на тому, що за це його вже притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а також звернув увагу на звільнення ОСОБА_1 з військової служби на момент розгляду справи в суді. Також наполягав на порушення строків притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Апеляційний суд вважає, що вина правопорушника ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії НГ № 003159 від 12.04.2017 року, згідно якого ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, навчався в двох цивільних навчальних закладах без дозволу командування військової частини, що призвело до недбалого ставлення до військової служби / а.с. 1 /.
Факт навчання ОСОБА_1 в цивільному навчальному закладі під час проходження військової служби без повідомлення та отримання дозволу командування військової частин підтверджується рапортом на ім`я командира військової частини / а.с. 2 /, а також поясненнями свідка ОСОБА_2 / а.с. 7 /.
З даного випадку військовою частиною було проведено службове розслідування. згідно якого ОСОБА_1 , який був військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 та займав посаду гранатометника 3 відділення 4 патрульного взводу патрульної роти, раніше, а саме в 2014 році, звертався до командування для отримання додаткової відпустки з навчання в Уманському національному університеті, але потім, в 2015-2016 роках такі відпустки йому не надавались. Також встановлено, що ОСОБА_1 в цей же час, навчався на економічно-правовому факультеті Одеського національного університету ім. Мечникова.
Таким чином він порушив ст. 14 Статуту внутрішньої служби ВСУ, який передбачає необхідність для військовослужбовця звертатись до безпосереднього командування з особистих питань.
Також було встановлено, що ОСОБА_1 впродовж 2014-2017 років був відсутній на службі, чим допустив недисциплінованість, недбалість до служби та легковажність, але від письмових пояснень з цього приводу надати відмовився / а.с.3 - 5 /.
Це також підтверджується посвідченням ОСОБА_1 , згідно якого вбачається, що він був військовослужбовцем в/ч 3012 / а.с. 8 /.
Посилання ОСОБА_1 на те, що в протоколі про скоєння адміністративного правопорушення серії НГ № 003159 від 12.04.2017 року відсутні його пояснення не може бути прийнято до уваги, так як в матеріалах адміністративної справи є акт про його відмову від надання пояснень, який підписано трьома особами / а.с. 6 /.
Також неможливо погодитись з доводами ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3 з того приводу, що за дане правопорушення він вже поніс покарання у вигляді «Догани», згідно наказу №170 від 04.04.2017 року, так як його притягнуто до дисциплінарної відповідальності і це не є адміністративною відповідальністю за скоєне адміністративне правопорушення. Більш того, як зазначив представник, на період розгляду справи апеляційним судом, зазначений наказ був оскаржений останнім.
З протоколу про вчинення адміністративного правопорушення серії НГ № 003159 від 12.04.2017 вбачається, що ОСОБА_1 були роз`ясненні права, передбачені ст.ст. 256, 258 КУпАП та 63 Конституції України.
За таких обставин вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченому ст.172-15 КУпАП, а його доводи та пояснення представника Споришева М.О. стосовно невинуватості ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні є такими, які надані з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Строк притягнення до адміністративної відповідальності особи за скоєння адміністративного правопорушення, передбачений ст. 38 КУпАП і складає 3 / три / місяці з моменту його скоєння, а при його тривалості, з моменту коли про це стало відомо.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії НГ № 003159 від 12.04.2017 року командуванню військової частини стало відомо про скоєння ОСОБА_1 правопорушення 20.03.2017 року.

З цього слід зробити висновок, що строк для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на час розгляду апеляційної скарги сплинув, що робить неможливим накладення на нього адміністративного стягнення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП, в зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Керуючись ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,-

постановив
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для апеляційного оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 16.06.2017 року - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на подачу апеляційної скарги на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 16.06.2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 16.06.2017 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ст.172-15 КУпАП - скасувати, а провадження у адміністративній справі закрити в зв`язку з закінченням на момент розгляду апеляційної скарги строку для притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченому ст. 38 КУпАП.
Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя апеляційного суду
Одеської області В.М. Прібилов.