АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови, 06.08.2017 року об 11 год. 00 хв., в м. Києві по просп. Свободи, 60-А, водій ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: порушення мови та координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння ОСОБА_2 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді від 25.09.2017 року, а провадження в справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що суд, в порушення вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП не з'ясував, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні та розглянув справу без всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, що призвело до прийняття незаконного рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи.

Вказує, що 06.08.2017 року він дійсно був зупинений працівниками поліції, які, оглянувши автомобіль, запропонували йому пройти медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин на місці зупинки транспортного засобу, на що він відмовився, оскільки працює в службі таксі і йому необхідно було терміново відвезти пасажирів, які в цей час перебували в його автомобілі.

При цьому ОСОБА_2 зазначає, що після його відмови пройти медичний огляд на місці зупинки транспортного засобу, працівники поліції повідомили, що він самостійно може пройти зазначений медичний огляд в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту його зупинки, що він і зробив та за результатами проведеного огляду у КМНКЛ «Соціотерапія» отримав довідку, згідно якої у нього не було виявлено ознак сп'яніння.

Крім цього, апелянт посилається на порушення працівником поліції порядку проведення огляду на стан сп'яніння, у зв'язку з чим він вважається недійсним, відповідно до частини 5 статті 266 КУпАП, а складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення - недопустимим доказом його вини, оскільки зі змісту даного протоколу незрозуміло від якого саме огляду відмовився водій (на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння) та не зазначено, який порядок проходження огляду було запропоновано водієві.

Також звертає увагу, що він не був відсторонений від керування транспортним засобом, що в сукупності з вищенаведеними доказами свідчить про порушення працівниками поліції процедури оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.

Оскільки особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи апеляційним судом, про що є дані в матеріалах справи (а.с. 22, 23), клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, а тому суд вважає можливим розглянути справу без його участі.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 та доводи викладені в його апеляційній скарзі, вважаю, що підстави для її задоволення відсутні, виходячи з наступного.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчинення правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у порушенні ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 06.08.2017 року серії БР №162778 (а.с. 1), в якому зазначено, що водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яніння (зіниці очей не реагують на світло, порушення мови та координації рухів), при цьому пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків; поясненнями цих свідків (а.с. 3), які засвідчили відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння; розпискою гр. ОСОБА_3 від 06.08.2017 року (а.с. 2) про залишення на зберіганні автомобіля НОМЕР_1, на підтвердження факту відсторонення ОСОБА_2 від керування вказаним транспортним засобом, а тому вважаю, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП повністю доведена.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, твердження апелянта про перебування у тверезому стані під час його зупинки працівниками поліції 06.08.20017 року та посилання на висновок Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» від 10.08.2017 року №005740, згідно якого у нього не було виявлено ознак сп'яніння, суд не приймає до уваги, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 був складений не за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто за відмову ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП і залучені працівниками поліції свідки засвідчили саме відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння, а не перебування останнього в стані наркотичного сп'яніння.

Апеляційні доводи про порушення поліцейським процедури проведення огляду на стан сп'яніння, передбаченої статтею 266 КУпАП, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення складеному відносно ОСОБА_2 за порушення ним п. 2.5 ПДР України, не зазначено, що водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів і водій відмовився від проходження такого огляду, апеляційний суд вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки згідно пункту 1 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів проводиться поліцейським лише за наявності у водіїв ознак алкогольного сп'яніння, в той час, як пунктом 12 цього розділу передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4, розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Таким чином, згідно з вимогами вказаної Інструкції, огляд водія на стан наркотичного сп'яніння проводиться виключно в закладі охорони здоров'я і не може бути проведений поліцейським на місці зупинки транспортного засобу.

Що стосується доводів апелянта про порушення інспектором поліції вимог ст. 266 КУпАП при складання матеріалів про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, який не вказав у протоколі складеному відносно ОСОБА_2 від якого саме огляду відмовився водій (на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння) та не відсторонив водія від керування транспортним засобом, то такі доводи є безпідставними, оскільки зі змісту зазначеного протоколу від 06.08.2017 року вбачається, що водій ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння, на що вказували відповідні ознаки такого стану, який відмовився пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків та був відсторонений від керування транспортним засобом, про що свідчить розписка гр. ОСОБА_3 від 06.08.2017 року (а.с. 2) про залишення на зберіганні автомобіля НОМЕР_1

Отже, наявні в матеріалах справи докази з достатньою повнотою підтверджують факт порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України та спростовують доводи апеляційної скарги про те, що його огляд на стан сп'яніння було проведено з порушенням процедури, передбаченої статтею 266 КУпАП.

За наведеного, постанова судді Подільського районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року відносно ОСОБА_2 є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування та закриття провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, про що ставиться питання в його апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/796/2736/2017 Категорія КУпАП: ч.1 ст. 130 КУпАП

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.