Справа № 444/1134/17
Провадження № 3/444/573/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2017 року суддя Жовківського районного суду Львівської області Мартинишин Я. М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Державної прикордонної служби України Західне регіональне управління Львівський прикордонний загін ВПС Рава-Руська, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження ОСОБА_1, м.Пот Гакот, проживає Україна, м.Тернопіль, вул. Шептицького 13, не працює, навчається у Тернопільському національному технологічному університеті ім. Полюя,-

- за ст. 206-1 ч. 3 КУпАП ,

В С Т А Н О В И В :

Відносно громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 14.05.2017 року, складено протокол про адміністративне правопорушення про те, що він та гр.ОСОБА_3 (зі слів) Фосу Сесілія, ІНФОРМАЦІЯ_2 та громадянин ОСОБА_1 (зі слів) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 були затримані прикордонним нарядом «Група реагування» ППр в районі 646 прикордонного знаку на відстані близько 150 метрів до лінії державного кордону на території Річківської сільської ради Жовківського району за перевезення іноземців, за порушення встановлених правил перебування іноземців, не пов»язаних з незаконним перетинанням осіб через державний кордон України без документів, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування в Україні, чим порушив вимоги абз. 2 п. 1 ст. 2 постанови КМ України № 1147 від 27.07.1998 року «Положення про прикордонний режим», та своїми діями вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.206-1 КУпАП.

Під час розгляду справи гр. ОСОБА_5 ОСОБА_2 обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не визнав, та пояснив, що дійсно із зазначеними іноземцями хотів перетнути кордон в сторону Литви. Додатково пояснив, що всі громадяни, які перебували з ним у машині мають відповідні документи, що посвідчують їх особу та підтверджують законність перебування в Україні, однак на той момент вони забули їх вдома. Вказав, що жодних порушень щодо незаконного перевезення іноземців не вчиняв та не мав наміру таких дій вчиняти.

Згідно чинного законодавства іноземці та особи без громадянства можуть в'їжджати в Україну за дійсними паспортними документами.

Частиною третьою ст.206-1 КУпАП передбачено відповідальність за дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, якщо вони вчинені повторно або групою осіб, або щодо кількох іноземців та осіб без громадянства, а так само перевезення іноземців та осіб без громадянства в обладнаних власниками транспортних засобів або водіями спеціальних схованках для перевезення людей.

Тобто, об'єктом цього правопорушення є правила перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні і транзитного проїзду їх через територію України. Зазначені правила регулюються Законами України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 04.02.1994 р. № 3929-ХІІ, «Про біженців» від 21.06.2001 р. № 2557-III, Правилами в'їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.1995 р. № 1074, та іншими нормативно-правовими актами.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 даної статті, полягає у перевезенні водіями іноземців та осіб без громадянства на порушення встановлених правил перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні і транзитного проїзду їх через територію України, якщо ці дії безпосередньо не пов'язані із незаконним перетинанням осіб через державний кордон України.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 04.02.1994 р., іноземці та особи без громадянства можуть в'їжджати в Україну за дійсними паспортними документами. При цьому іноземці та особи без громадянства повинні одержати у встановленому порядку в'їзну візу, якщо інше не передбачено законодавством України.

Відповідно до п. 11 Правил в'їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.1995 р. № 1074, в'їзд в Україну та виїзд з України може здійснюватися: 1). іноземців та осіб без громадянства - за паспортним документом і за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в'їзду та виїзду не встановлено законодавством України; 2) іноземців та осіб без громадянства, які постійно проживають в Україні, за паспортним документом з відміткою згідно з додатком 1 про наявність дозволу на постійне проживання та посвідки на постійне проживання; 3). осіб без громадянства, які постійно проживають в Україні, - за посвідченням особи без громадянства для виїзду за кордон; 4). іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні на підставі дозволу відповідного центру зайнятості на працевлаштування на визначений термін, - за паспортним документом з відміткою згідно з додатком 2 про наявність дозволу на працевлаштування та посвідки на тимчасове проживання; 5). іноземців та осіб без громадянства, які навчаються у навчальних закладах України не менш як протягом одного року, - за паспортним документом з відміткою згідно з додатком 3; 6). іноземців - громадян держав, зазначених у додатку 4, - за паспортним документом без візи, якщо термін перебування їх в Україні не перевищує 90 днів з дати в'їзду; 7) акредитованих у МЗС співробітників дипломатичних представництв і консульських установ іноземних держав, міжнародних організацій та їх представництв, представництв держав при міжнародних організаціях, які мають штаб-квартиру в Україні, та членів їх сімей - за паспортним документом та акредитаційною карткою.

Однак, як встановлено в судовому засіданні та як вбачається з матеріалів справи гр. ОСОБА_1 ОСОБА_2 та інші іноземці, які з ним перебували в автомобілі мають відповідні документи, що посвідчують їх особу та підтверджують законність перебування в Україні.

Окрім того, як вбачається із копій постанов про накладення адміністративних стягнень за № 198926 та за № 198927 громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_6 та громадянина ОСОБА_7 ОСОБА_4 притягнуто до відповідальності за ст. 202 КУпАП , а саме за те, що вони в районі 646 прикордонного знаку на відстані близько 150 метрів від лінії державного кордону, територія що відноситься до Річківської сільської Жовківського району Львівської області без документів , що посвідчують особу у прикордонній смузі .

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 248 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

У відповідності до положень ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин : відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у діях громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 відсутні ознаки правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 206-1 КУпАП, оскільки громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_2 дійсно із вище зазначеними іноземцями перебував в транспортному засобі за кермом , наміру перетину кордону не мав , знаходились на прикордонній зоні оскільки чекали іншого громадянина , вищезгадані іноземці мали відповідні документи, що посвідчують їх особу та підтверджують законність перебування в Україні, однак на той момент вони забули їх вдома, тому вважаю, що провадження по справі необхідно закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю у діях ОСОБА_5 ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206-1 КУпАП.

Інші докази на підтвердження обставин, які саме стали підставою для складення вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення у матеріалах справи відсутні, а тому приходжу до висновку, що у діях громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.206-1 КпАП України, а тому у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження у справі підлягає закриттю.

Окрім того, відповідно до ст. 4 ч 2. п. 5 Закону України Про судовий збір, судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення. Враховуючи, те що провадження у даній справі слід закрити за відсутністю складу правопорушення в діях громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 , тому відповідно судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.7, 9, 206-1 ч.3,247, 248, 279, 283, 284 КУпАП , суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 за ч.3 ст. 206-1 КУпАП закрити у зв"язку з відсутнівстю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подання прокурора подаються до Апеляційного суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

Строк виконання постанови протягом трьох місяців з дня винесення .

Суддя Мартинишин Я. М.