АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 621/1909/17 Суддя суду 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 33/790/1371/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року м. Харків

Суддя апеляційного суду Харківської області Чопенко Я.В., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Зміївського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2017 року, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, мешканець Зміївського району, сел. Слобожанське,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 320 грн.

Суддею зазначено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 026734, ОСОБА_2 17.08.2017 року о 16 год. 00 хв. в сел.. Слобожанське Зміївського району Харківської області по вул. Дружби, 7 керував автомобілем «Chevrolet-Lacetti NF 196», реєстраційний номер НОМЕР_1, перебуваючи з ознаками алкогольного спяніння. На вимогу працівників поліції пройти огляд на стан спяніння у встановленому законом порядку із застосування приладу газоаналізатора (алкотестер «Драгер») та від проходження огляду на стан спяніння у медичному закладі, в присутності двох свідків, відмовився.

З апеляційної скаги ОСОБА_2 вбачається, що він просить постанову Зміївського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2017 року скасувати, посилаючись на її незаконність, вказує, що судом справа розглянута без його участі.

Одночасно ОСОБА_2 при апеляційному розгляді заявив клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, посилається на те, що справа розглянута за його відсутності, без виклику у судове засідання, а копію оскаржуваної постанови він отримав лише 17. 10.2017 року.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, в підримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані не в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, суд намагався сповістити ОСОБА_2 про час та місце розгляду його справи (а.с. 8).

Між тим, рекомендований лист з суду направлений по адресі вказаній ОСОБА_2 в протоколі про адміністративне правопорушення повернувся без відмітки про вручення адресату.

Таким чином висновок суду про належне повідомлення ОСОБА_2 про час та місце слухання справи є необгрунтованим.

За таких обставин ОСОБА_2 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом (ст. 268 КУпАП) права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема права давати пояснення, надавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо. Це є грубим порушенням не тільки процесуального закону, а й вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо забезпечення рівності та змагальності сторін, що випливає із практики Європейського Суду з прав людини ( Рішення у справах «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03),«Гурепка проти України» від 08 липня 2010 року (заява № 38789/04) «Лучанінова проти України» від 09 вересня 2011 року (заява №16347/02) та ін.) Зокрема, у справі «Гурепка проти України», заявник за аналогічних обставин стверджував, що його було позбавлено можливості особисто брати участь у розгляді своєї справи. Суд у цій справи нагадував, що принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Суд визнав що у провадженнях в адміністративній справі щодо заявника не забезпечувалися важливі процедурні гарантії і що, враховуючи обставини справи, ці процедурні недоліки були достатньо серйозними, аби ставити під сумнів справедливість провадження, та констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

Між тим відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Більш того, згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи викладене, постанова суду першої інстанції від 05 жовтня 2017 року підлягає безумовному скасуванню.

Переглядаючи справу апеляційний суд прийшов до наступного.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Протокол про адміністративне правопорушення (а.с.1) містить данні що ОСОБА_2 в присутності двох свідків від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку із застосуванням приладу газоаналізатора (алкотестер «Драгер») та від проходження огляду на стан спяніння у медичному закладі, відмовився в присутності двох свідків.

Протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 1) складений уповноваженою державою особою і в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувавалися дії посадової особи що його складала.

З пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.2-3) вбачається що ОСОБА_2 від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку із застосуванням приладу газоаналізатора (алкотестер «Драгер») та від проходження огляду на стан спяніння у медичному закладі відмовився у їх присутності.

При апеляційному розгляді ОСОБА_2 повідомив апеляційний суд що він відмовився від проходження будь-якого огляду на стан спяніння у звязку з тим, що не вважав себе пяним.

Між тим, диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність і за відмову від проходження обстеження на стан алкогольного спяніння.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_2 відмовившись від проходження обстеження на стан алкогольного спяніння порушив лише п. 2.5, Правил дорожнього руху України чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За вищенаведених обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 винний в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Помякшуючих та обтяжуючих відповідальність ОСОБА_2 обставин матеріали справи та апеляційна скарга не містять.

Крім того, при викладенні апеляційних вимог апелянту слід враховувати які процесуальні рішення у відповідності до ст. 294 КУпАП має право винести апеляційний суд.

Відповідно до ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та винести у справі.

Строк притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності передбачений ст. 38 КУпАП не збіг.

Керуючись ст. 33 КУпАП, апеляційний суд вважає необхідним накласти стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 320 грн., які підлягають стягненню з правопорушника

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Зміївського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2017 року по справі № 621/1909/17, н/п 3/621/294/17 скасувати.

Винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, предбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу в 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, що підлягають стягненню в дохід держави з позбавленням права керувати транспортним засобом на один рік.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) гривень в дохід держави.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_5