АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва Васильєва М.А.,

за участю

особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 12 травня 2017 року, якою

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 320 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 19 лютого 2017 року о 03.30 год. по вул. Кільцева дорога навпроти вул. Зодчих, 32, в м. Києві керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що суд першої інстанції виніс постанову з порушенням норм матеріального та процесуального права та яка не відповідає фактичним обставинам справи.

Так апелянт зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.. 256 КУпАП, оскільки у відповідності до ПДР України, а саме п. 2.5 передбачає, що водій повинен на вимогу працівника міліції, а не поліцейського пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Проте, у відповідності до норм чинного законодавства працівника міліції юридично не існує з 1 січня 2017 року.

Також зі змісту апеляційної скарги вбачається, що до суду першої інстанції ОСОБА_1 було подано клопотання про направлення справи за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_1, місцем обліку транспортного засобу, однак таке клопотання до уваги судом взято не було, а тим більше, суд розглянув справу за його відсутності, чим порушені його права, передбачені ст.. 268 КУпАП.

Окрім того апелянт наголошує, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що додаються пояснення свідків, але в матеріалах справи вони відсутні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1, опитавши свідків, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, переглянувши відеозапис, наданий з Управління патрульної поліції у м. Києві, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані не в повній мірі.

Згідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Проте, як встановлено під час апеляційного розгляду, судом першої інстанції ці вимоги закону дотримані не в повному обсязі.

Так, під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 суду пояснив, що 19 лютого 2017 року гостював у родичів. В подальшому, коли керував автомобілем, о 03.30 год. був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР України, начебто, не були увімкнені поворотними. За порушення ПДР України поліцейські протокол не складали, постанову не виносили, однак, запідозрили його (ОСОБА_1.) у перебуванні в стані алкогольного сп'яніння. Пропонували дути в «Drager», але він відмовився, оскільки не довіряв поліцейським, та приладу, яким йому запропонували скористатися інспектори. Йому (ОСОБА_1.) працівники поліції запропонували проходження тесту в медичному закладі. Він погодився, але, прочекавши там тривалий час, огляд там так і не пройшли. Коли працівники поліції склали протокол, він в протоколі вказав, що не згоден з тим, що там написано. Потім викликав драйвера.

Допитаний в судовому засіданні за клопотанням ОСОБА_1 свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що 19 лютого 2017 року близько 3 год. він перебував в лікарні «Соціотерапія», оскільки сталося ДТП, і водій, який був винен у ДТП, перебував у стані алкогольного сп'яніння. Але, так як він був також учасником ДТП, то і його відвезли туди. В результаті отримання тілесних ушкоджень він потім потрапив до лікарні. Струсу головного мозку у нього не було. Обставин справи не пам'ятає, а тільки пам'ятає те, що, коли привезли до лікарні «Соціотерапія», там вже був якийсь водій, якого за щось десь зупинили. Довго чекали огляду. В цей час він був запрошений працівниками поліції як свідок. Він був свідком того, що людина відмовлялась щось підписувати, відстоювала свою точку зору. Другим свідком була жінка чи дівчина. Більше нікого не було. Тоді в лікарні він ще бачив двох працівників патрульної поліції. Водій поводив себе нормально, адекватно, спокійно, запаху з порожнини роту не відчувалось, мова не була порушена. Всі документи були заповнені, і він з цією жінкою щось підписував, але не читав, оскільки було темно, і він перебував не в тому стані після ДТП.

Витребуваними апеляційним судом доказами підтверджується факт перебування 19 лютого 2017 року в нічний час свідка ОСОБА_2 в КМНКЛ «Соціотерапія».

При наданні свідку протоколу про адміністративне правопорушення, свідок ОСОБА_2 вказав про те, що його підпис у протоколі відсутній, іншим свідком була жінка, а не чоловік. В акті огляду його підпис, проте, ознаки алкогольного сп'яніння, зазначені там, не відповідають дійсності. З приводу обличчя водія, пояснити нічого не може, бо не пам'ятає. Більше свідком він не був.

Управлінням патрульної поліції у м. Києві апеляційному суду надані відеозаписи події.

З переглянутих відеозаписів, які містяться на диску в кількості шести файлів, вбачається, що:

- перший файл розпочинається о 03.27 год. та триває до 03 год. 36 хв., з якого видно та прослуховується те, що працівник поліції зупинив транспортний засіб під керуванням ОСОБА_3 та повідомив останньому, що при перелаштуванні він (ОСОБА_1.) не вмикає поворотники. ОСОБА_1 пред'явив інспектору поліції водійське посвідчення, реєстраційний номер, поліс страхування. Інспектор поліції вказав ОСОБА_1, щоб останній вийшов з автомобіля, на що ОСОБА_1 запитав, навіщо. Інспектор поліції відповів, що перевіряють водіїв на стан алкогольного, наркотичного сп'яніння. ОСОБА_1 зазначив, що не вживав. Інспектор поліції запропонував «Drager», з посиланням на те, що в ОСОБА_1 світяться очі, але ОСОБА_1 не погодився, та зазначив, що 16 годин працює без відпочинку, а тому очі почервоніли. Інспектор патрульної поліції запитав ОСОБА_1, чи він відмовляється від проходження за допомогою приладу «Drager», оскільки є підозра, що він (ОСОБА_1.) перебуває в стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння. ОСОБА_1 зазначив, що не довіряє поліцейським. Інспектор патрульної поліції пропонує поїхати на вул.. Визволителів, що на лівому березі м. Києва. ОСОБА_1 погоджується, але зазначає, що вони (поліцейські) не привезуть його назад до автомобіля. ОСОБА_1 каже, що він з пасажиркою, на що працівник поліції говорить, щоб ОСОБА_1 глушив автомобіль, та одночасно запитує, чи є у ОСОБА_1 сторонні предмети в кишенях, а також повідомляє, щоб ОСОБА_1 виклав вміст своїх кишень. ОСОБА_1 запитує, на підставі чого проводиться огляд, на що поліцейський відповідає, що поверхневий огляд це його (поліцейського) безпека;

- другий файл розпочинається о 04.01 год. та триває до 04.03 год., з якого незрозуміло, про що йде розмова, і ОСОБА_1 відмовляється від чогось, оскільки він документи показував; При цьому ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду вказав про те, що ці події відбуваються перед КМНКЛ «Соціотерапія», де працівники поліції почали складати документи;

- третій файл розпочинається о 04.06 год. та закінчується о 04.08 год., з якого прослуховується, що інспектор поліції комусь говорит про те, щоб особа почала щось заповнювати, в тому числі те, що водій говорить; останній раз пропонує ОСОБА_1 пройти тест на «Драгері», але ОСОБА_1 відмовляється, а поліцейський пропонує пройти в лікарні, що знаходиться праворуч від них;

- четвертий файл розпочинається о 04.14 год. та закінчується о 04.18 год., який погано прослуховується, чутно, що ОСОБА_1 запитує, чи може він сходити до туалету, оскільки все одно нікуди не втече;

- п'ятий файл розпочинається о 04:18:40 год. та закінчується о 04:18:54 год., який не прослуховується взагалі (надто шумно);

- шостий файл розпочинається о 04.24 год. та закінчується о 04.25 год., який також погано прослуховується.

Відповідно до ст.. 6 розділу 1Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 7 листопада 2015 року № 1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Однак, під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_1 був доставлений працівниками поліції до КМНКЛ «Соціотерапія», однак, у зв'язку з чим не був проведений огляд ОСОБА_1 відповідно до вимог закону, з матеріалів справи не вбачається.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги за клопотанням ОСОБА_1 в судове засідання викликались інспектори патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також свідок ОСОБА_6 Однак, вказані особи до суду апеляційної інстанції не з'явилися, пояснення не дали.

Будь-які докази на спростовування пояснень як ОСОБА_1, так і свідка ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду встановлені не були.

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин апеляційний суд доходить висновку, що працівниками поліції при складанні матеріалів адміністративної справи порушені вимоги закону щодо направлення особи для огляду та проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Визнаючи винуватим ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, суд не звернув увагу на порушення, допущені працівниками поліції під час складання протоколу та матеріалів про адміністративне правопорушення.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційний суд доходить висновку, що наявними у справі доказами не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 12 травня 2017 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 320 грн. 00 - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин викладених у протоколі серії БР № 126463 від 19 лютого 2017 року

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва М.А. Васильєва