Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/463/17 Головуючий у 1-й інст. Мокрецький В. І.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Зав'язун С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2017 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Завязуна С.М.,

секретар Скородинська Г.В.,

за участю: особи притягнутої

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 17 березня 2017 року, -

ВСТАНОВИВ :

зазначеною постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 о 22 годині 50 хвилин 25 січня 2017 року в смт. Гуйва по вул. Армійська, 37, Житомирського району керував автомобілем «ЗАЗ-1102», державний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме різким запахом алкоголю з порожнини рота, незвязною мовою. Від проходження медогляду на стан алкогольного спяніння відмовився. За висновками протоколу ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР.

На постанову суду від ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга в якій він просить скасувати постанову як незаконну, та закрити провадження по справі. Зазначає, що керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції, які запросили його до свого службового автомобіля де наказали надати, серед іншого, посвідчення водія та сказали, що мають намір скласти відносно нього постанову за не пристебнутий ремінь безпеки. При цьому, у його присутності жодні протоколи, акти, тощо працівниками поліції не складались, і від будь-якого проходження огляду на стан спяніння чи то на місці, чи то у медичному закладі він не відмовлявся, адже такі йому не пропонувались узагалі. Свідки, які зазначенні у протоколі про адміністративне правопорушення та які нібито надавали пояснення, взагалі не були присутні при описаних подіях. У судовому засіданні по розгляду даної справи, перебуваючи у стані сильного душевного хвилювання, не до кінця зрозумівши суть запитання головуючого судді, він помилково сказав про те, що підтримує покази викликаного для опиту у судовому засіданні інспектора поліції, адже на передодні ним подані письмові заперечення на дії останнього. Підсумовуючи свої вимоги, наголошує, що розглядаючи справу, суд значно відступив від принципів повноти та обєктивності судового розгляду, та не звернув уваги на вимоги п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 за №14.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав свої апеляційні вимоги і просив їх задовольнити, вивчивши матеріали справи, доводи апеляції та перевіривши постанову суду в межах апеляції, апеляційний суд дійшов до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з таких підстав.

Як вбачається з диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає в разі як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та так само і за відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на зазначене, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №183681 від 25.01.2017 р. (а.с.2), актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан спяніння за допомогою прилада «Драгер» в присутності двох свідків (а.с.4), письмовими поясненнями понятих при складанні протоколу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.5, 6), поясненнями працівника поліції ОСОБА_6, які він дав у суді першої інстанції.

Аналізуючи наявні в справі докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у співставленні з його апеляційними твердженнями і поясненнями в судовому засіданні про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає такі апеляційні доводи ОСОБА_1 та його пояснення суперечливими, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а тому визнає їх неправдивими, спрямованими на уникнення останнім від адміністративної відповідальності.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції дотримався меж санкції ч.1 ст.130 КУпАП та вимог ст.33 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи справу, врахував вимоги ст.ст.9, 251, 279, 280, 283 КУпАП, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 17 березня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Житомирської області ОСОБА_7