П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

17 квітня 2017 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Іванов В.В., розглянувши матеріали, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, тимчасово не працюючого , проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до складеного протоколу, 19 грудня 2016 року, громадянин ОСОБА_1 в місті ОСОБА_2, за адресою: вул. Генуезька, 24-А/2, о 04 год. 20 хв. керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (нестійка хода, почервоніння очей, різкий запах алкоголю з порожнини рота), чим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Викладене, на думку ІПП, який склав вказаний протокол про адміністративне правопорушення, підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серія АП2 № 077620 від 19.12.2016 року, поясненнями гр.-н ОСОБА_2, ОСОБА_3 та іншими адміністративними матеріалами.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що неправильно припаркував свій автомобіль на вул. Генуезській для того, щоб швидко сходити до магазину за продуктами. Вийшовши з магазину, ОСОБА_1 пішов в ще один магазин, який розташований неподалеку та в цей момент до нього підійшли працівники поліції, повідомили що він неправильно припаркував свій автомобіль, після чого сказали, що він перебуває у нетверезому стані та йому потрібно їхати на експертизу, на що ОСОБА_1 погодився, але поліцейські відвезли ОСОБА_1 до приміщення Шевченківського ВП по вул. Канатній, де вручили йому копію протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому, під час затримання біля магазину ніяких свідків не було, а по приїзду до відділку поліції, двох свідків зупинили на вулиці та запросили до приміщення ВП для підписання протоколу, які, не вникаючи у зміст протоколу, просто поставили в ньому свій підпис та пішли. Під час складання протоколу у відділі поліції, куди прибули свідки, ОСОБА_1 просив відвезти його для медичного огляду на встановлення стану спяніння до медичного закладу, проте працівники поліції просто вручили йому копію протоколу йому та вигнали з відділу поліції.

Свідки ОСОБА_2, ОСОБА_3 про день, час та місце розгляду протоколу про адміністративне правопорушення неодноразово повідомлялись шляхом направлення судових повісток, про що свідчать розписки про відправку судових повісток в матеріалах справи, проте, з невідомих суду причин, у судові засідання не зявились.

Інспектор патрульної поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_4, у судове засідання не зявився (на адресу поліції направлялись повістки) та не надав пояснень з приводу подій, які мали місце при затриманні ОСОБА_1 При цьому ІПП неодноразово викликався в судові засідання у передбачений законом спосіб.

Ознайомившись з адміністративними матеріалами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серія АП2 № 077620 від 19.12.2016 року, поясненнями гр.-н ОСОБА_2, ОСОБА_3, вважаю вину ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння, відмова від проходження медичного огляду не доведеною, так як свідки в судове засідання не зявились та не підтвердили показання, які містяться в письмових поясненнях, залучених до адміністративного протоколу.

Диспозиція ч. 1 ст.130 КУпАП передбачає самостійні обєктивні сторони вказаного адміністративного правопорушення, а саме:

-керування транспортним засобом водієм в стані спяніння, що заборонено п.2.9 «а» Правил дорожнього руху;

-передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані спяніння, що заборонено п.2.9 «г» Правил дорожнього руху;

-відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння (п.2.5 Правил дорожнього руху).

Саме виконання або невиконання водієм ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України повинно бути предметом судової перевірки, що і було вказано в протоколі як обєктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Положення Кодексу про адміністративні правопорушення дають чітку вказівку на те, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушеннями вимог законодавства, вважається недійсним.

Відповідно до ст.7 КУАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом. З огляду на ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 9 КУпАП адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Зі змісту статей 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Звертаючи увагу на те, що показання свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3 є ключовими для встановлення факту відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння, провести розгляд адміністративного справи на підставі протоколу про адміністративне правопорушення не виявилося можливим в повній мірі, у звязку із неодноразовою неявкою в судові засідання свідків та інспектора поліції, який склав вказаний протокол.

При цьому, суд акцентує увагу на тому, що ІПП повинен був доставити ОСОБА_1 для проходження огляду на стан спяніння в медичний заклад, проте як слідує з пояснень, ОСОБА_1, його примусово доставили до відділення поліції. З самого протоколу про адміністративне правопорушення і пояснень свідків неможливо зясувати місце та час складання протоколу і відібрання пояснень свідків.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не підтверджується наявними у справі доказами та доказами, здобутими в ході судового розгляду справи, а також про відсутність в діях ОСОБА_1 складу даного адміністративного правопорушення, оскільки поліцейські не здійснили необхідних дій, щодо доставлення особи в медичний заклад для огляду на встановлення стану алкогольного спяніння з дотриманням встановленої форми та процедури, що являється грубим порушенням вимог ст.266 КУпАП.

Крім того, не провівши медичний огляд особи, яка керувала транспортним засобом, інспектор УПП не міг констатувати в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Тому, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, провадження у адміністративній справі підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння та відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Керуючись ст. ст. 9, 10, 24, 38, 173, 221, 268, 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за протоколом про адміністративне правопорушення серія АП2 № 077620 від 19.12.2016 року, за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Зобовязати уповноважених осіб ДПП УПП в м.Одесі повернути ОСОБА_6 його посвідчення водія, яке було вилучено 19.12.2016 року згідно протоколу про адміністративне правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом десятиденного строку з дня винесення постанови.

Суддя Приморського районного

суду міста ОСОБА_2: ОСОБА_7

17.04.2017