АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 532/2333/15-п Номер провадження 33/786/1104/17Головуючий у 1-й інстанції Омельченко І. І. Доповідач ап. інст. Маліченко В. В.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Маліченко В.В., при секретарі Пархоменко Ю.І., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, потерпілої ОСОБА_4 та її представника адвоката Пелиха О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого водієм екстреної медичної допомоги Полтавського ЗУОЗ м. Кременчука, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито на підстав п.7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_2 8 грудня 2015 року приблизно о 10.40 год, керуючи автомобілем марки ВАЗ 210700-20 ЗНГ, державний номерний знак НОМЕР_1, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху та безпечної дистанції руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ 2111, державний номерний знак НОМЕР_2, який належить ОСОБА_4, під керуванням ОСОБА_6, що рухався попереду, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що суддя суду першої інстанції не дослідив усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, що призвело до прийняття неповного та необґрунтованого рішення. Апелянт стверджує про те, що здійснюючи маневр обгону виїхав на смугу зустрічного руху, а при виникненні небезпеки, яку створив водій ОСОБА_6, керуючи автомобілем ВАЗ 2111, вжив усіх заходів для уникнення дорожньо-транспортної пригоди. Вказує, що поза увагою судді залишилося, що слід гальмування автомобіля ВАЗ 2107, яким він, ОСОБА_2, керував, зафіксованого на схемі місця ДТП від 8.12.2015, виявлені на смузі зустрічного руху, а осип скла розташованого на краю проїзної частини зустрічної смуги руху; місце зіткнення автомобілів встановлено не було; протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено свідків даної дорожньо-транспортної пригоди; у висновку судової комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи щодо обставин ДТП, зазначені два варіанти щодо механізму розвитку дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до вказаного висновку експерта у діях водія ОСОБА_6 вбачаються порушення п.10.1, 14.2 ПДР та знаходяться з технічної точки зору у причинному зв'язку з виникненням ДТП.

Вислухавши пояснення особи, яка притягуються до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3 в підтримку апеляційної скарги, потерпілої ОСОБА_4 та її представника адвоката Пелиха О.В., які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Стаття 245 КУпАП регламентує, що завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Непогоджуючись з прийнятим рішенням в судді першої і апеляційної інстанцій ОСОБА_2 свою вину не визнав, та пояснив, що саме через дії ОСОБА_6, під час виконання ним, ОСОБА_2, маневру обгону, потерпілий, який рухався на автомобілі попереду в одному з ним напрямку, без подачі попереджувальних сигналів різко змінив напрямок руху, здійснивши виїзд на смугу зустрічного руху, в результаті чого сталося ДТП.

Такі пояснення ОСОБА_2 не узгоджуються з матеріалами справи.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №161885 від 8.12.2015 - 8.12.2015 о 10.40 год., керуючи автомобілем марки ВАЗ 210700-20 ЗНГ, державний номерний знак НОМЕР_1, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху та безпечної дистанції руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ 2111, державний номерний знак НОМЕР_2, який належить ОСОБА_4, під керуванням ОСОБА_6, що рухався попереду, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. (а.с. 1).

Як вбачається зі схеми місця ДТП, підписаної учасниками пригоди без будь-яких заперечень та доповнень обома учасниками пригоди вказано різне місце зіткнення автомобілів (а.п.2), що підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_7, який склав схему місця ДТП в присутності двох водіїв, та який вказував, що останні будь-яких заперечень та доповнень щодо складеної ним схеми не подавали.

Допитаний у судовому засіданні суддею суду першої інстанції експерт пояснив, що встановити точне місце зіткнення неможливо, а осип скла на певному місці не свідчить, що саме на цьому місці відбулося зіткнення.

Через це під час проведення судової комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №618/619 від 29.06.2017 експертом було розглянуто два варіанта висновків, відповідно до пояснень кожного із учасника ДТП.

При цьому у першому варіанті проведеної експертизи згідно пояснень водія автомобіля ВАЗ-2107 ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_8 зазначено, що останній надав експерту пояснення, які відносно технічних даних, що характеризують механізм розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди на стадії зближення транспортних засобів, з технічної точки зору, є неспроможними, оскільки з моменту виникнення небезпеки водій автомобіля ВАЗ -2107 ОСОБА_2, з технічної точки зору, міг застосувати гальмування та в загальному стану до моменту зіткнення транспортних засобів подолати відстань 20.0 м. Через це, для уникнення необґрунтованих висновків, вирішення питання про те, чи мав водій автомобіля ВАЗ 2107 ОСОБА_2 технічну можливість уникнути зіткнення транспортних засобів та чи маються в його діях невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, експертним шляхом на даному етапі дослідження неможливо.

Даний висновок вказує на те, що ОСОБА_2 надав експерту пояснення, які не відповідають дійсності, а тому їх слід розцінювати як спосіб захисту для уникнення відповідальності.

Отже суддя правильно критично оцінила пояснення ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_8, який надав пояснення, аналогічні поясненням ОСОБА_2

Натомість у другому варіанті судової комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №618/619 від 29.06.2017, виконаної згідно пояснень водія ОСОБА_6 вбачається, що в даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення транспортних засобів зі сторони водія автомобіля ВАЗ 2107 ОСОБА_2 визначалася виконанням ним вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру. В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля ВАЗ-2107 ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п. 12.4, 12.9 «б» та 13.1 ПДР України. Невідповідності дій водія автомобіля ВАЗ 2107 ОСОБА_2 вимогам п. 13.1 Правил дорожнього руху України в даній дорожньо-транспортній ситуації знаходилися з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення транспортних засобів не визначалася односторонніми діями водія автомобіля ВАЗ 2111 ОСОБА_6, а залежала від дій водія автомобіля ВАЗ 2107 ОСОБА_2. В діях водія автомобіля ВАЗ 2111 ОСОБА_6 в даній дорожньо-транспортній ситуації не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б знаходилися з технічної точки зору, у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 137-147).

Окрім цього експертом встановлено, що мінімальна швидкість автомобіля ВАЗ2107, яким керував ОСОБА_2 перед початком гальмування була 61.4 км/год, тобто перевищувала максимально-допустиму швидкість в населеному пункті, а зіткнення автомобілів відбулося в попутному напрямку.

Враховуючи викладене доводи ОСОБА_2 про те, що слід гальмування автомобіля ВАЗ 2107 розташоване на смузі зустрічного руху, а осип скла на краю проїзної частини зустрічної смуги руху є неспроможними.

Наведені вище докази є належними, допустимими, взаємоузгодженими між собою і доводять винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ДТП.

Також суддя дійшов правильного висновку про те, що провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 підлягає закриттю у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Твердження апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП через відсутність у ньому даних щодо світків є необґрунтованим, оскільки вказана норма КУпАП передбачає зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення прізвищ, адрес свідків у випадку, якщо вони є.

З огляду на вказане безумовних підстав для зміни чи скасування постанов судді немає.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 289, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Маліченко