АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/1361/17 Справа № 199/7508/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Слоквенко Г.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Слоквенко Г.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 29 листопада 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, фізичну особу-підприємця, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20400 гривень, з позбавленнням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

При обставинах вказаних в оскаржуваній постанові, 16 жовтня 2017 року близько 21 год. 30 хв. ОСОБА_2 в районі будинку № 33а по вул. Сормовській у м. Дніпро керував автомобілем «ВАЗ 2105», державний реєстраційний номер 56331АН, та після зупинки на вимогу поліцейського до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння вживав алкоголь (горілку).

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить частково скасувати постанову судді першої інстанції в частині зменшення накладення стягнення у вигляді штрафу та скасування позбавлення права керування транспортними засобами.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2, не оспорюючи правильності кваліфікації, обставин справи та доведеності своєї вини зазначає, що суд при вирішенні даної справи не взяв до уваги, що він одружений, має двох неповнолітніх дітей на вихованні, працює приватним підприємцем. Таким чином, позбавлення права керування транспортним засобом строком на 3 роки означає, що його позбавлять права на працю, де без автомобільного транспорту він не в змозі вести підприємництво та зароблять гроші на життя своєї сімї.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не зявився, поважність причин своєї неявки, не повідомив, а тому у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути подану апеляційну скаргу без його участі.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом було порушено вимоги ст. 33 КУпАП, а захід адміністративного стягнення обраний судом із порушенням вимог закону, оскільки суд не вказав жодного доводу, на підставі якого обирає адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, є безпідставними і такими, які спростовуються матеріалами справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, та апелянтом не оспорюється.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про наявність вини останнього, з чим погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 225791 від 16.10.2017 року, який складений у відповідності до вимог ст.ст. 256, 266 КУпАП і де викладено обставини скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення; поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, згідно яких за участі останніх було проведено огляд на стан спяніння, зі згоди водія ОСОБА_2, який здійснено у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків; висновком алкотестеру «Drager», результати якого показали у водія ОСОБА_2 2,09 % проміле; рапортом працівника поліції, в якому викладено обставини скоєного ОСОБА_2 правопорушення; копією протоколу адміністративного затримання серії АА № 139853 від 16.10.2017 року.

При накладенні стягнення на ОСОБА_2 суд першої інстанції відповідно до ст. 33 КУпАП, врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, та обставини, що помякшують і обтяжують покарання.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження ним вчинення нових правопорушень.

Враховано характер вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, що полягає в явно зневажливому ставленні до правил безпеки дорожнього руху

Посилання ОСОБА_2 на те, що суд при вирішенні даної справи не взяв до уваги, що він одружений, має двох неповнолітніх дітей на вихованні, працює приватним підприємцем, і що позбавлення права керування транспортним засобом строком на 3 роки позбавить його права на працю, де без автомобільного транспорту він не в змозі вести підприємництво та зароблять гроші на життя своєї сімї, не є достатньою і безумовною підставою для зміни адміністративного стягнення на більш мяке, скільки суд призначив ОСОБА_2 мінімальне адміністративне стягнення в межах санкції ч. 4 ст. 130 КУпАП, з обовязковим додатковим покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що застосовані до ОСОБА_2 судом першої інстанції вид та строк адміністративного стягнення є обґрунтованими та в повній мірі будуть сприяти його вихованню в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень, тоді як доводи апеляційної скарги не дають законних та обєктивних підстав для зміни накладеного на ОСОБА_2 адміністративного стягнення.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 29 листопада 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області: ОСОБА_5