Номер провадження: 33/785/1650/17
Номер справи місцевого суду: 520/5311/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Котелевський Р. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Котелевського Р.І.,

за участю:

секретаря Тьосової Я.В.

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 02.06.2017 року, -

встановив:

оскаржуваною постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 02.06.2017 року,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, проживаючий за адресою: м. Одеса, ж/м Радужний, 1, кв. 315,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, а також стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 320 (триста двадцять) гривень.

Згідно з оскаржуваною постановою ОСОБА_2 визнаний винуватим за те, що він, 03.05.2017 року, в м. Одесі, по вул. М. Жукова, 83, вживав алкоголь після зупинки на вимогу поліцейського за порушення Правил дорожнього руху України під час керування автомобілем НОМЕР_1, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного спяніння, чим порушив п.2.10.є Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді районного суду Деркач О.М. подав апеляційну скаргу в якій просить поновити йому строк на оскарження постанови районного суду, посилаючись на те, що справа в районному суді розглянута в його відсутність, а про існування оскаржуваної постанови він дізнався на початку жовтня 2017 року, після чого звернувся з апеляційною скаргою. Апелянт просить скасувати постанову та постановити нову, якою перекваліфікувати його дії з ч.4 ст.130 КУпАП на ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього стягнення в межах санкції зазначеної норми закону. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що суддя районного суду неповно зясував обставини справи та невірно застосував норми матеріального права. Посилається на те, що протокол було складено в порушення вимог КУпАП, оскільки його дії слід вірно кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки правопорушення полягало в тому, що на вимогу працівників поліції він відмовився від проведення його медичного огляду на стан алкогольного спяніння.

Вивчивши матеріали адміністративної справи; заслухавши ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, при цьому визнав себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та матеріали справи про адміністративне правопорушення; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Згідно з положеннями ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Мотивуючи необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_2 посилається на те, що в судовому засіданні районного суду 02.06.2017 року він участі не приймав, а копію оскаржуваного рішення отримав 17.10.2017 року.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови судді районного суду, 02.06.2017 року, ОСОБА_2 не був присутній у судовому засіданні (а.с.6), а матеріали справи не містять відомостей про направлення йому копії постанови. До матеріалів справи долучена розписка про його ознайомлення з матеріалами справи від 13.10.2017 року. За таких умов строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно зясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, допитавши ОСОБА_2, апеляційний суд приходить до висновку, що зазначені вимоги закону при розгляді справи в районному суді не повно були виконані.

Положеннями ч.4 ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Разом з цим, під час розгляду справи в суді першої інстанції поза увагою судді залишились обставини, які свідчать про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП. Натомість до матеріалів справи про адміністративне правопорушення долучені докази, які вказують на наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 пояснив, що 03.05.2017 року, о 02-00 год., в м. Одесі, по вул. М. Жукова, 83, він керував автомобілем НОМЕР_1, де його було зупинено працівниками поліції, оскільки на його автомобілі не горіла одна фара. Після зупинки, працівники поліції запропонували йому пройти медичний огляд на встановлення алкогольного спяніння, але він відмовився від проведення медичного огляду в присутності двох свідків. Далі, після відмови в проведені медичного огляду на стан алкогольного спяніння, він в присутності працівників поліції та свідків вжив алкогольний напій.

Відповідно до пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які долучені до матеріалів справи, вони були запрошені працівниками поліції на місце зупинки автомобіля НОМЕР_1, де в їх присутності ОСОБА_2 відмовився від проведення його медичного огляду на стан алкогольного спяніння (а.с.2-3).

За таких умов, апеляційний суд констатує, що отримавши відмову ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння, працівники поліції зобовязанні були скласти відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а не за ч.4 ст.130 КУпАП, що свідчить про невірну кваліфікацію його дій, як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в оскаржуваній постанові судді районного суду.

Таким чином, пояснення ОСОБА_2, які він надав апеляційному суду, обєктивно підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та спростовують зміст протоколу про адміністративне правопорушення, про наявність в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, але свідчать про наявність в діях останнього ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Оскільки в апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставилося питання про скасування оскаржуваної постанови судді районного суду, за результатами апеляційного розгляду, враховуючи зміст пояснень ОСОБА_2, свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які були присутні при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, та за відсутності підстав сумніву у їх обєктивності та правдивості пояснень свідків щодо обставин правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу, змінити оскаржувану постанову судді районного суду шляхом перекваліфікації дії правопорушника з ч.4 ст.130 КУпАП на ч.1 ст.130 КУпАП із застосуванням до нього адміністративного стягнення, передбаченого санкцією зазначеної норми закону.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Поновити ОСОБА_2 строк на оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 02.06.2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 02.06.2017 року, якою ОСОБА_2 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення змінити в частині кваліфікації дій правопорушника та виду адміністративного стягнення.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ч.4 ст.130 КУпАП на ч.1 ст.130 КУпАП, та вважати його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП із застосуванням до нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

В решті постанову судді районного суду залишити без змін.

Копію постанови вручити ОСОБА_2

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_6