АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 643/8744/17 Суддя 1 інстанції: Харченко А.М.
Провадження: 33/790/1380/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

13 грудня 2017 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_1, за участю притягнутого до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Московського районного суду м. Харкова від 04 вересня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 04 вересня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 (десять двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) гривень.

Як вказано в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_2 24 червня 2017 року о 01 год. 30 хв. керував автомобілем «Opel Movano», державний номерний знак НОМЕР_1, в районі будинку № 128 по пр. Тракторобудівників в м. Харкові, в стані алкогольного сп»яніння. Огляд на стан спяніння проводився зі згоди водія ОСОБА_2, у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» alcotest 6820 № ARHE 0222, тест № 464, в присутності двох свідків, який показав позитивну пробу 1,19 проміле, останній з результатами був не згодний та погодився пройти огляд на стан алкогольного спяніння, у встановленому законом порядку, у лікаря-нарколога за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 26.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.9 (а) ПДР України.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Московського районного суду м. Харкова від 04 вересня 2017 року та постановити нову, якою закрити провадження у справі. В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що у день, коли його авто було зупинено працівниками поліції, за кермом знаходилась інша особа ОСОБА_4 Під час складення протоколу про адміністративне правопорушення саме він назвався ОСОБА_2, оскільки водійські права останнього знаходилися в автомобілі. Як вказує апелянт, зазначені обставини були викладені ОСОБА_2 у клопотанні, поданому до районного суду, однак, не було розглянуте суддею. Крім того, зазначає, що під час розгляду справи у суді першої інстанції участі не приймав, жодних показань не надавав.

Одночасно ОСОБА_2 заявив клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржуване рішення було постановлено за його відсутності, копію останнього він отримав 28.09.2017 року.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Вивчивши матеріали справи, доводи ОСОБА_2 та захисника адвоката ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортним засобом у стані алкогольного сп»яніння.

Факт правопорушення і вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 264200 від 24.06.2017 року (а.с. 1), роздруківкою тестування на алкоголь до протоколу, результат якого становить 1,19% (а.с. 2), актом огляду на стан алкогольного сп»яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3), висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 5), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, розпискою ОСОБА_8 (а.с. 6-8).

ОСОБА_2 та його захисник в судовому засіданні підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, та додатково зазначили, що при проведенні огляду на стан алкогольного сп»яніння на місці не був присутній жоден свідок, як то зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Бур»ян О.В. допитаний в судовому засіданні у якості свідка, пояснив, що ввечері 23 червня 2017 року взяв машину у ОСОБА_2 щоб перевезти меблі. Того ж дня випив пляшку коньяку. Вранці 24.06.2017 року близько четвертої години ранку його зупинили працівники поліції. Зважаючи на те, що своїх прав Бур»ян О.В. при собі не мав, на вимогу поліцейських надав права ОСОБА_2, які знаходились в автомобілі.

ОСОБА_8 повідомив апеляційному суду, що ОСОБА_2 є його братом. Зазначив, що вночі, коли мала місце вище вказана подія, йому зателефонував Бур»ян О.В. та повідомив, що він випив, його зупинили працівники поліції та попросив забрати машину. Коли ОСОБА_8 прибув на місце, помітив, що у Бур»яна О.В. дійсно були наявні ознаки алкогольного сп»яніння, зокрема, відчувався запах алкоголю. Як вказує свідок, розписку про те, що він приймає право керування автомобілем саме від свого брата, ОСОБА_8 написав під диктовку поліцейських. Як наголошує ОСОБА_8, Бур»ян О.В. неодноразово брав у користування автомобіль його брата, був обізнаний, де саме знаходяться водійські права ОСОБА_2

Покази свідків, апеляційний суд оцінює критично, як намагання уникнути адміністративної відповідальності. Так, особу водія встановлювали як працівники поліції, так і лікар, який проводив огляд у медичному закладі. До того ж, в розписці про отримання транспортного засобу на місці його зупинки, ОСОБА_8, який є братом притягнутого до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та міг достеменно ідентифікувати його особу, зазначив, що прийняв право керування саме від ОСОБА_2 (а.с.8).

Посилання апелянта на відсутність свідків при проведенні огляду на стан алкогольного сп»яніння хоча і заслуговують на увагу, проте, не можуть розглядатися судом як самостійна підстава для скасування постанови суду, оскільки такий огляд проводився не лише на місці зупинки, а і у відповідному закладі охорони здоров»я. Крім того, даних щодо оскарження ОСОБА_2 дій працівників поліції матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суддіМосковського районного суду м. Харкова від 04 вересня 2017 року, є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Поновити строк апеляційного оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 04 вересня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 (десять двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_1