Справа № 545/2932/17
Провадження № 3/545/589/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" листопада 2017 р. суддя Полтавського районного суду Полтавської області Шелудяков Л.В., розглянувши матеріали, які надійшли з надійшли з Державної екологічної інспекції у Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України , мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, директор ДП «Полтавське Лісове господарство», юридична адреса: с. Копили, вул. Лісова,1-а Полтавського району, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії КН 0502005 виданий 11.12.1995 року Київським РВ ПМУ УМВС Украхни в Полтавській області, інших відомостей суд не має,

за ст. 164 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 будучи директором ДП «Полтавське Лісове господарство», юридична адреса: с. Копили, вул. Лісова,1-а Полтавського району, допустив порушення, яке полягало в наступному. Державне підприємство «Полтавське лісове господарство» здійснює господарську діяльність без одержання документа дозвільного характеру, а саме: здійснюється розчищення пожежної водойми згідно з Робочим проектом «Розчищення пожежної водойми та влаштування водозабірної площадки на території Чалівського лісництва ДП «Полтавське лісове господарство» Полтавської області 16-20 ЛГ», на який відсутній позитивний висновок державної екологічної експертизи, що є порушенням ст.ст. 26,29 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст.13,29,39,45 Закону України «Про екологічну експертизу», п.17 Переліку, затвердженого постановою КМУ від 28.08.2013 №808.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.164 КУпАП.

ОСОБА_1 при розгляді матеріалу по суті провину у вчиненому не визнав та надав для приєднання до матеріалів справи письмові заперечення з яких вбачається наступне.

Статті 26,29 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», на які посилається державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища, як на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення, передбачено, що в Україні здійснюється державна, громадська та інші види екологічної експертизи. Порядок проведення екологічної експертизи визначається законодавством України. Висновок державної екологічної експертизи є обовязковим для виконання. Позитивний висновок державної екологічної експертизи є підставою для відкриття фінансування всіх програм і проектів. Реалізація програм, проектів і рішень без позитивного висновку державної екологічної експертизи забороняється.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про екологічну експертизу» здійснення державної екологічної експертизи є обовязковим для видів діяльності та обєктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку. Перелік видів діяльності та обєктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статті 29, 39 та 45 Закону України «Про екологічну експертизу», які на думку державного інспектора також були порушеними взагалі не мають відношення до зазначеної справи, оскільки визначають обовязки експерта екологічної експертизи (ст.29 Закону), вимоги до змісту висновку державної екологічної експертизи (ст. 39 Закону) та порядок визнання висновків державної екологічної експертизи недійсними в судовому порядку (ст.45 Закону).

Згідно з п.17 Переліку видів діяльності та обєктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 серпня 2013 року №808, на який у протоколі

№004304 про адміністративне правопорушення посилається державний інспектор, діяльністю, що становить підвищену екологічну небезпеку є: проведення будівельних робіт, що передбачають видобування піску і гравію, прокладання кабелів, трубопроводів та інших комунікацій на землях водного фонду.

Статтею 55 Земельного кодексу України передбачено, що до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

Відповідно до ст.5 Лісового кодексу України до земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства.

Статтею 57 ЗК України передбачено, що земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства. Порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом.

Частиною і статті 17 ЛК України визначено, що у постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

Таким чином, землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства, належать до земель лісогосподарського призначення, на які поширюється особливий режим щодо використання, надання в користування та передачі у власність.

Згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень ЛК України, до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Державним комітетом СРСР по лісовому господарству її грудня 1986 року, планшети лісовпорядкувальні належать до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування. Зазначене підтверджується також правовою позицією Верховного суду України, викладеною у постанові ВСУ від 24.12.2014 у справі №6-212цс14. Крім того, у зазначеній постанові Верховний суд України також звернув увагу, що лісовпорядкування передбачає, зокрема, складання проектів організації і розвитку лісового господарства (пункт 13 статті 46 ЛК України).

Тож, згідно з «Проектом організації та розвитку лісового господарства ДП «Полтавський лісгосп» Полтавської області Чалівське лісництво. Таксаційний опис, відомості поквартальних підсумків» у Чалівському лісництві знаходиться ставок площею о,6 га у 39 кварталі на площі земель лісогосподарського призначення відповідно до Планшету №3 лісовпорядкування 2007 року.

Таким чином, земля, на якій розташовано пожежна водойма належить не до земель водного фонду, як це стверджує державний інспектор, а до земель лісогосподарського призначення, що цілковито підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.

Крім того, державний інспектор безпосередньо в протоколі №004304 про адміністративне правопорушення зазначив, що державним підприємством «Полтавське лісове господарство» здійснюється розчищення пожежної водойми згідно робочого проекту «Розчищення пожежної водойми та влаштування водозабірної площадки на території Чалівського лісництва ДП «Полтавське лісове господарство» Полтавської області 16-20 ЛГ», проте дійшов помилкового висновку, що розчищення пожежної водойми та проведення будівельних робіт, що передбачають видобування піску і гравію, прокладання кабелів, трубопроводів та інших комунікацій є одним і тим самим, що й мало наслідком помилкове складання відносно ОСОБА_1 оскаржуваного протоколу про адміністративне правопорушення.

Той факт, що проведення будівельних робіт, що передбачають видобування піску і гравію, прокладання кабелів, трубопроводів та інших комунікацій та роботи з розчищення пожежної водойми є зовсім різним

категоріями випливає також з системного тлумачення законодавства, зокрема Порядку видачі дозволів на проведення робіт на землях водного фонду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 №557, який передбачає, що дія Порядку визначає механізм видачу дозволу на проведення днопоглиблювальних робіт, прокладення кабелів, трубопроводів та інших комунікацій на землях водного фонду, проте не поширюється на випадки проведення робіт, повязаних з будівництвом і реконструкцією водних обєктів у лісах для протипожежних цілей. Отже, законодавець розрізняє ці види робіт, а тому в даному випадку відсутній склад адміністративного правопорушення.

Також зазначаємо, що відповідно до п.2.4. Інструкції з оформлення органами Державної екологічної інспекції України та її територіальними органами матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України 05.07.2004 №264, при складанні протоколу вказується частина статті та стаття КУпАП, згідно з якою наступає адміністративна відповідальність за вчинені протиправні дії.

Всупереч зазначеному положенню державним інспектором в протоколі №004304 про адміністративне правопорушення було зазначено, що ОСОБА_1 здійснив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 164 КУпАП. Але зазначена стаття містить три частини, і в якій саме частині, на думку державного інспектора, було порушено зазначену статтю залишається невідомим.

Крім того, стаття 164 КУпАП має назву «Порушення порядку провадження господарської діяльності». Державним інспектором в оскаржуваному протоколі було зазначено, що державне підприємство «Полтавське лісове господарство» здійснює господарську діяльність без одержання документа дозвільного характеру.

Згідно з положеннями статті 3 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарська діяльність - це діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (підприємництво). Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність), яка відповідно до ст.52 ГК України здійснюється у галузях (видах діяльності), в яких відповідно до ст.12 ГК України забороняється підприємництво, а також субєктами господарювання, яким здійснення господарської діяльності у формі підприємництва забороняється законом.

Статтею 42 ГК України встановлено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Відтак, виходячи з вищевикладеного, у разі вчинення правопорушення, передбаченого статтею 164 КУАП, правопорушник повинен здійснювати господарську діяльність, яка характеризується певними, вказаними вище ознаками.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази, які б свідчили, що державним підприємством «Полтавське лісове господарство» розчищається пожежна водойма з метою саме господарської діяльності, тобто спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (підприємництво).

Враховуючи заперечення та пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, протокол про адміністративне правопорушення №004304 в якому дійсно відсутня частина ст.164 КУпАП, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки в матеріалах відсутні дані щодо притягнення останнього до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.164 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, провадження по даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 164, ст.ст. 283-285, 287-290, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 164 КУпАП,

відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Полтавської області, шляхом подання апеляційної скарги через Полтавський районний суд Полтавської області.

Суддя: Л.В.Шелудяков