АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 644/5845/17 Суддя 1 інстанції: Бугера О.В.
Провадження: 33/790/1415/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

27 грудня 2017 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області Яковлева В.С., за участю притягнутого до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2017 року ОСОБА_2 визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 (десять двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у розмірі 320 (триста двадцять) гривень.

Як вказано в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_2 12 вересня 2017 року о 17-50 год. в м. Харків, по вул. Дністровська, 10/64, керував автомобілем Volkswagen LT-35, номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постановуОрджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2017 року та постановити нову, якою закрити провадження у справі у зв»язку з відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує, що автомобілем він не керував, а просто знаходився в салоні припаркованого авто, в той час, коли до нього підійшли працівники поліції. Від підпису у складеному протоколі ОСОБА_2 відмовився у зв»язку із тим, що йому не надали можливості ознайомитися з його змістом, а уразі незгоди - надати свої пояснення. Також, зазначає що суд першої інстанції позбавив його можливості прийняти участь у розгляді справи та тим самим реалізувати своє право на захист, зокрема, викликати свідків та витребувати відеофіксацію з нагрудних камер поліцейських.

Одночасно ОСОБА_2 заявив клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, посилаючись на те, що про розгляд справи районним судом він не був повідомлений. Вся кореспонденція (і судова повістка, і копія постанови), ОСОБА_2 направлялися за адресою: АДРЕСА_1. Однак, як зазначає заявник, за вказаною адресою він був знятий з реєстраційного обліку ще 12.01.2012 року. Про існування оскаржуваної постанови йому стало відомо лише 26.10.2017 року.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Частина перша статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за декілька самостійних видів правопорушень, в тому числі за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та, не заперечуючи факту вживання алкогольних напоїв, наполягав на тому, що у день складення прготоколу працівниками поліції автомобілем не керував.

В судовому засіданні ОСОБА_4, допитаний у якості свідка, пояснив, що він є батьком ОСОБА_2 У день, коли мала місце вище вказана подія, син попросив його відвезти їх з товаришем до бані. ОСОБА_4 виконав прохання сина, довіз чоловіків до місця відпочинку, та залишивши автомобіль біля бані, пішов прогулятися до парку зі своєю знайомою. Через деякий час йому зателефонував син та повідомив, що їх затримала поліція.

ОСОБА_5, у свою чергу пояснив, що 12.09.2017 року прийшов у гості до ОСОБА_2, де вони відпочивали та вживали алкогольні напої. Згодом у них виникло бажання урізноманітнити свій відпочинок та поїхати до бані. Зважаючи на те, що обидва чоловіка перебували у стані алкогольного сп»яніння, вони попросили батька ОСОБА_2 побути у якості тверезого водія, на що останній погодився. Коли вони приїхали до бані, ОСОБА_2 залишив машину біля воріт, та пішов до своєї знайомої. При цьому, ключі від авто він залишив сину. Коли через деякий час ОСОБА_5 та ОСОБА_2 вирішили запросити для відпочинку ще й своїх знайомих, до припаркованого авто, в якому знаходилися товариші, підійшли поліцейські та попросили переставити транспортний засіб, оскільки той був неправильно припаркований, на що чоловіки відмовилися. Не зважаючи на доводи ОСОБА_2, що у стані алкогольного сп»яніння він за кермо не сідає та що водієм у той день у них був його батько, працівниками поліції був складений протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_6, яка була свідком вище вказаної події, пояснила суду, в той день їхала додому, коли її зупинили працівники поліції та попросили засвідчити факт відмови проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння. Її підвели до припаркованого автомобіля, поряд з яким на зупинці сиділи два чоловіка, один з яких був ОСОБА_2 При свідкові поліцейськими було запропоновано останньому пройти тест на місці, на що він відмовився, пояснюючи, що автомобілем не керував. При цьому, як зазначила ОСОБА_6, затриманий був згодний їхати до закладу охорони здоров»я на вул. Шевченка, 26, і чому саме не поїхав, вказати не може. Через деякий час на місце прибув ще один чоловік, ймовірно, батько затриманого. Точно стверджувати, що ОСОБА_2 керував авто, жінка не може, оскільки бачила лише припаркований автомобіль, в якому нікого не було. Крім того, ОСОБА_2 був одягнутий лише у шорти, ключів або інших речей вона у нього не бачила.

Покази свідків узгоджуються з поясненнями, наданими ОСОБА_2, та не спростовують його позицію, а зібраними матеріалами не підтверджено факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом, тоді як факт знаходження в стані алкогольного сп'яніння він не спростовує.

Дослідивши зазначені матеріали справи, приходжу до висновку, що постанова районного суду підлягає скасуванню, а провадження по справі у відношенні ОСОБА_2 закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП.

ПОСТАНОВИВ :

Поновити строк апеляційного оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 (десять двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,- скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області В.С. Яковлева