АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/690/17 Справа № 703/2157/17 Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2017 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Єльцов В.О., розглянувши у судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 вересня 2017 року, якою

ОСОБА_3, 09 листопада 1970 р.н, громадянина України, працюючого менеджером в ТОВ «Полімер», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,

притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП ,-

в с т а н о в и в :

Постановою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 вересня 2017 року визнано винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме в тому, що він 25 червня 2017 року о 00 год. 15 хв., в м. Сміла по вул. Трипільська, 141 на території АЗС «WOG» керував автомобілем ОСОБА_4 Крузер, д.н.з. СА 9990ВК, з явними ознаками алкогольного спяніння, чим порушив п.2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Огляд на стан спяніння у встановленому порядку проводився із застосуванням приладу Драгер 2,16%. Вищевказаною постановою на ОСОБА_3 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 10200 грн. та позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Не погодившись з постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 вересня 2017 року, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 вересня 2017 року та провадження по справі закрити.

Перевіривши матеріали справи і доводи, викладені у скарзі, заслухавши думку апелянта ОСОБА_3 та його захисника про задоволення апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Як вбачається з матеріалів провадження, суддя місцевого суду дійшов вірного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 та кваліфікацію його дій за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі зібраних у справі та детально досліджених у судовому засіданні доказів у їх сукупності та взаємозвязку.

При цьому суд в обґрунтування обвинувачення вмотивовано врахував, що вина ОСОБА_3 у вчинені даного правопорушення підтверджується матеріалами справи, обтяжуючих чи помякшуючих відповідальність ОСОБА_3 обставин не вбачається.

Таким чином, суддя місцевого суду, правильно встановивши всі обставини справи вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилання ОСОБА_3 на те, що за кермом автомобіля була його дружина, так як він був в стані алкогольного спяніння після зустрічі з друзями, з якої його забрала дружина та, заправивши автомобіль до повного баку, вони з дружиною зясували, що не вистачає достатньо коштів на оплату, тому, припаркувавши автомобіль на АЗС, його дружина на таксі поїхала в м. Черкаси за грошима для оплати вартості пального, а він залишився біля автомобіля, не знаходять свого підтвердження по справі. Так як, з наданих в судовому засіданні пояснень свідка інспектора поліції ОСОБА_5 вбачається, що до відділу поліції поступило повідомлення про те, що водій не розрахувався за послуги АЗС, будучи в стані алкогольного спяніння. Коли приїхав екіпаж поліції, в складі якого був ОСОБА_5, то ОСОБА_3 знаходився за кермом авто, крім нього на АЗС нікого не було. ОСОБА_3 пояснив поліції, що їде із зустрічі випускників. Працівника АЗС опитував його колега, якому було повідомлено працівником АЗС ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_3 був за кермом і не розрахувався за надані послуги АЗС.

Показання свідка ОСОБА_7, яка є дружиною правопорушника, надані в судовому засіданні, про те, що саме вона керувала автомобілем, та залишивши його на АЗС, поїхала на таксі до ОСОБА_8 за грошима, та свідка ОСОБА_8, який є кумом правопорушника, надані в судовому засіданні про те, що ОСОБА_7 приїхала до нього додому на таксі для того, щоб позичити гроші для оплати пального, оцінюються критично, так як вони перебувають в родинних стосунках з ОСОБА_3, а тому в основу беруться до уваги пояснення працівника АЗС ОСОБА_6, згідно яких саме ОСОБА_3 був за кермом транспортного засобу, коли приїхав на АЗС.

Доводи захисника, як на підставу скасування оскаржуваної постанови, а саме на те, що поліцейський повинен був доставити ОСОБА_3 до закладу охорони здоровя, якому надано право проведення огляду особи на стан алкогольного спяніння, оскільки таких дій поліцейським вчинено не було, то огляд ОСОБА_3 проведений з порушенням ст.266 КУпАП, внаслідок цього огляд вважається недійним, є помилковими. Так як, у суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 не заперечував, що він перебував у стані алкогольного спяніння і проведення освідування працівником поліції, а лише заперечив те, що не здійснював керування транспортним засобом. При цьому, дружина останнього ОСОБА_7 також підтвердила під час допиту в апеляційному суді, що ОСОБА_3 був у стані алкогольного спяніння. У свою чергу, в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані про те, що ОСОБА_3 не погодився саме із даними освідуванням.

При цьому, посилання захисника на те, що по відеозапису, наданому в судове засідання для перегляду працівником поліції ОСОБА_5, неможливо встановити, в якому саме місці зафіксовано зображення, неможливо встановити особу чоловічої статі, чия поведінка зафіксована на відеозаписі, марку і модель автомобіля, його державні номерні знаки, а тому, даний відеозапис відтворення змісту зафіксованих обставин як доказ у справі не може братися до уваги та не впливає на правильність прийнятої суддею місцевого суду постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за інкриміноване йому правопорушення.

Отже, адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_3 в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є відповідним скоєному та особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова судді районного суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження, як того просить апелянт відсутні.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Придніпровського районного суду м.Черкаси від 25 вересня 2017 року відносно ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя В. О. Єльцов