Справа № 444/1135/17
Провадження № 3/444/574/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2017 року суддя Жовківського районного суду Львівської області Зеліско Р. Й., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Державної прикордонної служби України Західне регіональне управління Львівський прикордонний загін ВПС Рава-Руська, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, індивідуальний ідентифікаційний номер не встановлено, -

- за ст. 204-1 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Відносно ОСОБА_1, 18.05.2017 року, складено протокол про адміністративне правопорушення про те, що він 18.05.2017 року близько 06 год. 45 хв. під час перетину державного кордону в пункті пропуску через державний кордон «Рава-Руська» предявив на паспортний контроль паспорт гр. України для виїзду за кордон ЕА 217505, виданий 10.09.2007 року, проте в процесі перевірки документів було встановлено, що гр. ОСОБА_1 здійснював поїздки за кордон по паспорту гр. ОСОБА_2 для виїзду за кордон №054204217 на імя OSTROVSCHI PETRU, ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто незаконно перетинав державний кордон по невідповідних для громадян України документах, чим порушив вимоги ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» № 57 від 27.01.1995 року, а відтак, такими своїми діями вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, однак на адресу суду подав письмову заяву, в якій просив суд дану справу розглядати за його відсутності у звязку з його виїздом до Литовської Республіки.

Із аналізу обєктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, слідує, що відповідальність за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП настає при перетинанні або спробі перетинання кордону особою без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу.

У розумінні п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прикордонний контроль» паспортний документ - виданий уповноваженими державними органами України чи іншої держави або статутними організаціями ООН документ, що підтверджує громадянство, посвідчує особу пред'явника, дає право на в'їзд або виїзд з держави і визнаний Україною.

ОСОБА_1 при виїзді з України в пункті пропуску предявив власний, дійсний паспорт громадянина України для виїзду за кордон ЕА 217505, виданий 10.09.2007 року, який містив в собі усі необхідні реквізити і дані, при цьому доказів про те, що вказаний документ містив недостовірні відомості про особу в матеріалах справи відсутні. Тобто, ОСОБА_1 при виїзді з України у пункті пропуску предявив дійсний документ і цей документ не містить недостовірних відомостей про особу.

Також, згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №198977, ОСОБА_1 ставиться у вину те, що в процесі проведення перевірки було встановлено, що він здійснював поїздки за кордон по паспорту гр. ОСОБА_2 для виїзду за кордон №054204217 на імя OSTROVSCHI PETRU, ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто вчиняв незаконний перетин державного кордону України по невідповідному документу, за що передбачена відповідальність відповідно до ч.1 ст. 204-1 КУпАП, проте в протоколі про адміністративне правопорушення не вказується чому саме в даному випадку цей документ не давав йому право на перетин кордону.

Із письмових пояснень гр. ОСОБА_1 від 18.05.2017 року вбачається, що він має паспорт гр. України та гр. ОСОБА_2 для поїздок за кордон, якими і користується при перетині кордону. Під час перетину кордону подав паспорт громадянина України.

Слід зазначити, що відповідно до ст.4 Конституції України, в Україні діє принцип єдиного громадянства. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом, проте держава не володіє реальними механізмами контролю за цими процесами. Крім цього відсутні статистичні дані щодо кількості громадян України, котрі мають подвійне громадянство.

В кодексі України про адміністративні правопорушення відповідальності за подвійне громадянство немає.

Відповідно до Постанови КМУ від 27 січня 1995 р. N 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» ст. 11 Паспортний документ або посвідчення особи на повернення в Україну вважаються дійсними, якщо вони відповідають встановленому зразку, видані уповноваженим на те органом, оформлені належним чином і належать громадянинові, який їх пред'являє.

Відповідно до Постанови КМУ від 27 січня 1995 р. N 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» ст.16 Підроблені, недійсні паспортні документи або такі, що належать іншим особам, або використовуються для вчинення кримінального чи адміністративного правопорушення тимчасово затримуються або вилучаються уповноваженою службовою особою підрозділу охорони державного кордону. Після прийняття рішення уповноваженою службовою особою підрозділу охорони державного кордону про відмову громадянину у перетинанні державного кордону тимчасово затримані чи вилучені паспортні документи надсилаються відповідному правоохоронному органу або органу, який їх видав.

Статтею 18 Постанови КМУ від 27 січня 1995 р. N 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», після закінчення перевірки, в результаті якої встановлено дійсність та належність громадянину паспортного документа (підтверджуючих документів) або посвідчення особи на повернення в Україну, а також відсутність підстав для тимчасового затримання або вилучення паспортного документа, уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону повертає громадянинові паспортний документ (підтверджуючий документ) або посвідчення особи на повернення в Україну.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленихзаконом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно ч.1 ст.9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.248 КпАП України, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

У відповідності до положень ст. 247 ч. 1 п. 1 КпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушенняне може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин : відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у діях гр. ОСОБА_1 відсутні ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КпАП України, оскільки гр. ОСОБА_1перетинав державний кордон України у пункті пропуску та з оригінальними (не підробленими) документами, зокрема 18.05.2017 року предявив паспорт громадянина України для виїзду за кордон ЕА217505., а в процесі проведення фільтраційно-перевірочних заходів було встановлено, що останній володіє паспортом громадянина ОСОБА_2 №054204217, по якому здійснював перетин державного кордону України.

Окрім того, наслідком виявлення недійсності паспортного документу є, те що такі документи тимчасово затримують чи вилучають чи надсилаються відповідному правоохоронному органу або органу, який їх видав, проте такі паспортні документи у гр. ОСОБА_1 не вилучались, тощо .

Інші докази на підтвердження обставин, які саме стали підставою для складення вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення у матеріалах справи відсутні, а тому приходжу до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КпАП України, а тому у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження у справі підлягає закриттю.

Окрім того, відповідно до ст. 4 ч 2. п. 5 Закону України Про судовий збір, судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення. Враховуючи, те що провадження у даній справі слід закрити за відсутністю складу правопорушення в діях ОСОБА_3 , тому відповідно судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст. 7, 9, 247, 204-1 ч. 1, 248, 279, 283, 284, 307, 308 КУпАП України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 204-1 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити відповідно до ст. 247 ч.1 п.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подання прокурора подаються до Апеляційного суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

Строк виконання постанови протягом трьох місяців з дня винесення .

Суддя Зеліско Р. Й.