Справа № 211/1049/17-п
Провадження № 3/211/469/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 квітня 2017 року суддя Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянув матеріали, які надійшли від Управління Держпраці в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії АЕ № 036402 виданий Інгулецьким РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області від 22.01.1996 року, займаючого посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Консоль - КР», проживає за адресою м Кривий Ріг, вул. Збагачувальна, 58/ 6 , за ч. 3 ст. 41 КУпАП,

в с т а н о в и в:

На розгляд до суду надійшов протокол № 35/4.7-5 про адміністративне правопорушення від 21.02.2017 р., в якому зазначено, що ОСОБА_2, будучи директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Консоль - КР», будучи відповідальною особою за додержання законодавства про працю України вчинив правопорушення вимог законодавства про працю, а саме:

- 19.01.2017 року у товаристві мав місце нещасний випадок з ОСОБА_3, що стався на території цеху УДТК ПАТ «ПівдГЗК». В зв»язку з цим була проведена перевірка ТОВ «Консоль-КР». Між ТОВ «Консоль-КР» в особі директора ОСОБА_2 та громадянином України ОСОБА_3 була укладена цивільно - правова угода № 16/11/16 від 16.11.2016 р. з предметом договору: «робота різноробочого». Термін дії угоди встановлено з 16.11.2016 року до 16.11.2017 року. Робота приймається за актом виконаних робіт. За виконану роботу Замовник сплачує Виконавцеві винагороду 2000,00 грн. Згідно з наказом директора від 16.11.2016 року № 31к, дослівно: «З 16.11.2016 року на роботу прийнятий ОСОБА_3 за професією підсобний робітник, відповідно до ст.. 18 ЗУ «Про охорону праці, … з 17.11.2016 року по 18.11.2016 року провести ОСОБА_3 первинний інструктаж на робочому місці». Проходження ОСОБА_3 первинного інструктажу підтверджується записами в журналі по охороні праці, запис № 23. Згідно з протоколом № 7 від 23.11.2016 року засідання комісії з перевірки знань з питань охорони праці та пожежної безпеки, комісія ТОВ «Консоль КР» у складі директора та членів провела перевірку знань у працівників, зайнятих на роботах з підвищеною небезпекою у обсязі: НПАОП 27.1 1.06-08 «Правила охорони праці під час ремонту устаткування на підприємствах чорної металургії, інструкції з охорони праці для підсобного робочого, у тому числі і перевірку знань ОСОБА_3. Згідно з наказом № 32к від 25.11.2016 року ОСОБА_3 у зв»язку з успішним проходженням навчання, стажування та інструктажу з охорони праці, отримання необхідних навичок з професії безпосередньо на робочому місці, з 25.11.2016 року був допущений до самостійної роботи. Відповідно до наряду допуску № 42 від 03.01.2017 року на виконання робіт підвищеної небезпеки, ОСОБА_3 було проведено інструктаж на робочому місці при проведенні робіт підвищенної небезпеки (використовувати при роботі на висоті страхові пояси , канали). ОСОБА_3 надавалися робочі дні та наряди на виконання робіт. Згідно з актом приймання передачі виконаної роботи №1 від 26.12.2016 року робота різноробочого виконана якісно та в строк, претензії у Замовника відсутні, винагорода становить 2000,00 грн. З пояснень ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_3 був прийнятий на роботу підсобного робітника для виконання робіт по прибиранню будівельного сміття на території цеху УДТК ПАТ «ПівдГЗК». В зв»язку з невеликим обсягом роботи між ним та ОСОБА_3 було укладено цивільно-правову угоду.

Отже, перевіркою встановлено, що в Товариства з обмеженою відповідальністю «Консоль - КР» було здійснено фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору там де небезпечні умови при виконанні роботи в яких не можна укладати цивільно - правові угоди. За наявності ознак, притаманних трудовим відносинам, повинен укладатися трудовий договір, а не цивільно-правова угода. Працівники виконують певні функції за конкретною посадою. Укладати цивільно-правову угоду при наявності ознак трудових відносин не можна. Договори ЦПХ укладаються не на термін, а на виконання певного об»єму робіт. На умовах цивільно-правових договорів можна виконувати ті роботи, що можуть бути завершені конкретним (вимірним) результатом. Тож вчинений Товариством з обмеженою відповідальністю «Консоль - КР», правочин є удаваними (тобто такими, що вчинені сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили). А за такими правочинами відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони вчинили.

ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, надав суду заперечення винним себе не визнав. Вказав, що в його діях відсутній склад вище зазначеного адмінправопорушення. Укладений договір між Товариством з обмеженою відповідальністю «Консоль - КР», і фізичною особою є цивільно-правовими, укладені за вільним їх волевиявленням, ОСОБА_3 достеменно було відомо про те, що він не є найманим працівником в сенсі КЗпП України. У договорі між ними передбачено, що виконавець (фізична особа) зобов»язується надати замовнику (Товариству з обмеженою відповідальністю «Консоль - КР») обумовлену договором послугу.

Таким чином, сторони визначили, що предметом договору є надання саме послуг, а не виконання робіт. Також означені договори не містять обов»язку виконавця дотримуватись правил внутрішнього трудового розпорядку Товариства з обмеженою відповідальністю «Консоль - КР».

Крім того, розрахунки між сторонами здійснювались на підставі актів здачі-приймання виконаних робіт, а не табелів обліку робочого часу. Кожний з таких договорів містить розділ про відповідальність, який відмінний від норм трудового законодавства і встановлює взаємну відповідальність сторін на рівні цивільно-правових відносин, що узгоджується із положенням ст. 627 Цивільного кодексу України (свобода договору).

Зазначив, що не будучи суб»єктом тлумачення договору (ст.ст. 213, 637 Цивільного кодексу України), не маючи на те повноважень, головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці в Дніпропетровській області ОСОБА_4 безпідставно витлумачено умови договору про надання послуг як таких, що притаманні трудовим.

Твердження ж про удаваність цих договорів взагалі не містить жодного нормативно-правового обґрунтування.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи орган (посадова особа) встановлює у визначеному законом порядку на основі будь-яких фактичних даних, тобто доказів. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 3 ст. 41 КУпАП адміністративна відповідальність настає за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Консоль - КР» та фізичною особою ОСОБА_3 було укладено цивільно правову угоду про надання послуг. Згідно угоди виконавець брав на себе зобов»язання по виконанню робіт по прибиранню будівельного сміття на території цеху УДТК ПАТ «ПівдГЗК».

Згідно актів здачі-приймання робіт між замовником та виконавцями розрахунки між сторонами здійснювалися після підписання акту приймання-передачі виконаних робіт.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Законодавством України передбачені різні шляхи реалізації цього права. Виходячи з положень КЗпП України та ЦК України реалізувати своє право на працю можна шляхом укладення трудового договору, контракту або цивільно-правового договору, зокрема: договору підряду, договору доручення, авторського договору та інших цивільно-правових угод. Усі ці договори регулюють суспільні відносини у сфері трудової діяльності осіб, хоча їх правове регулювання істотно відрізняється.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов»язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Нормами ч. 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 14 Цивільного кодексу України регламентовано, що цивільні права особа здійснює, а обов"язки виконує у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

За визначенням наведеним у ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов"язків. Частиною другою цієї статті передбачено, що правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Стаття 626 ЦК України визначає загальне поняття цивільно-правового договору. Відповідно договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно статті 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язуються виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується зарплата, установлені законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

Цивільно-правовий договір, у свою чергу, угода між підприємством й особою на виконання певної роботи (а саме: договір підряду, договір доручення тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

За договором підряду, укладеним між власником та особою, остання зобов'язується за винагороду виконувати для підприємства індивідуально визначену роботу. Водночас основною ознакою, що відрізняє підрядні (цивільно-правові) відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація. А за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Підрядник, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, сам організовує свою роботу й виконує її на свій ризик.

Оплачується за підрядним договором не процес праці, а її результати, котрі визначають після закінчення роботи й оформляють актами здавання-приймання виконаних робіт, на підставі яких провадиться їх оплата. У трудовій книжці не робиться запис про виконання роботи за цивільно-правовими договорами.

Отже, основною ознакою, яка відрізняє трудові відносини від підрядних, є те, що трудове законодавство регулює процес трудової діяльності, її організації, а за цивільно-правовим договором метою є отримання певного матеріального результату. Підрядник, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує та виконує свою роботу.

Тож якщо не встановлено факту прийняття особи на роботу за конкретною кваліфікацією, професією, посадою; не роз'яснено їй права й обов'язки та не поінформовано під розписку про умови праці тощо, такий договір не можна вважати трудовим.

Враховуючи роз'яснення Мінпраці та соціальної політики України від 11.03.2002 року № 06/2-4/452 та від 26.12.2003 № 067/1-4/2008 основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація, а за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою укладання договору підряду є отримання певного матеріального результату. Тобто, за цивільно-правовим договором процес праці не регламентується: працівник не зараховується до штату, не видається наказ про його прийняття на роботу, не вноситься запис до трудової книжки і на нього не поширюється дія внутрішнього трудового розпорядку. Цивільно-правовий договір завжди оформляється письмово, з вказівкою конкретної роботи, завдання, замовлення.

Згідно роз»яснень, що містяться в листі Державна фіскальна служба України №21446/10/28-10-06-11 від 03.09.2015 року та № 10320/Л/99-99-17-02-02-14 від 05.11.2015 року укладання договорів цивільно-правового характеру не регулюється статтею 24 КЗпП України.

Таким чином, укладений договір між ТОВ «Консоль-КР» і фізичною особою є цивільно-правовим, укладеним за вільним їх волевиявленням, а особі достеменно було відомо про те, що він не є найманими працівниками в сенсі КЗпП України. Крім того, ОСОБА_3 не звертався зі скаргами як до органів держпраці, так і до суду з позовом про оформлення трудових відносин, у разі виконання роботи без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи.

Твердження інспектора Управління Держпраці в Дніпропетровській області про удаваність цих договорів взагалі не містить жодного нормативно-правового обґрунтування. За змістом статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Спір щодо правомірності укладеного договору (трудового, цивільного) повинен вирішуватися у судовому порядку за позовом особи, чиї права порушено. Вказані рішення судів про визнання такого договору удаваним відсутні, а недійсність таких угод прямо не передбачена законом, тому твердження про намір приховати реально існуючі трудові відносини не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до ст. 247 КУпАП України відсутність складу адміністративного правопорушення є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення і провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Враховуючи викладене, вважаю за доцільне провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП.

На підставі викладеного, ст.ст. 247, 283-285 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 3 ст.41 КУпАП закрити у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: ОСОБА_1