Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №317/487/17 Головуючий в 1 інст. Ачкасов О.М.
Провадження №33/778/351/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Городовенко В.В.,

при секретарях Лопух Ю.О., Михайловської Т.І,

за участю особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2, та його захисника-адвоката ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 з апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 10 квітня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який працює директором ТОВ «ВС2012», та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 02 лютого 2017 року о 00-05 год., керував транспортним засобом автомобілем НОМЕР_1, в м.Запоріжжя, в районі пров.Квіткового 1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, чим порушив п.2.9а ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_3 просить вищевказану постанову суду першої інстанції відносно ОСОБА_2 скасувати, та провадження по справі закрити на підставі ст.247 КУпАП. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, складений з порушенням вимог ст.256 КУпАП, оскільки у ньому невірно відображено час його складення, місце фактичного скоєння правопорушення, та ОСОБА_2 не розяснені його права, передбачені ст.268 КУпАП. Також зазначає, що суд безпідставно та невмотивовано відхилив клопотання ОСОБА_2 про огляд відеозапису, який зроблений ним самостійно, та допиту свідка, які б підтвердили місце вчинення правопорушення. Крім того, на думку апелянта, чек до тестування та акт огляду на стан спяніння є неналежними і недопустимими доказами, оскільки вони складені не уповноваженою на те особою, тобто поліцейським, який безпосередньо не здійснював таке тестування.

Вислухавши ОСОБА_2 та його захисника-адвоката ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу і наполягали на її задоволенні в повному обсязі; перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 свою вину у вчиненому не визнав, та пояснив, що він 02 лютого 2017 року, в нічний час, дійсно керував автомобілем НОМЕР_1. За межами м.Запоріжжя його зупинили працівники поліції, які неправомірно отримали його згоду на проходження тестування на стан алкогольного спяніння.

Свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення визнавав в повному обсязі, розписався у протоколі та роздруківці Драгеру, під впливом працівників поліції, та той обставини, що дома їх чекала малолітня дитина.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №269802 від 02 лютого 2017 року, зі змістом якого ОСОБА_2 ознайомився, його копію отримав, та підтвердив правильність внесених відносно нього даних, що засвідчив своїм особистим підписом (а.с.1); а також роздруківкою результатів тестування на стан алкогольного спяніння за допомогою приладу «Драгер», та актом огляду на стан алкогольного спяніння ОСОБА_2, з яких вбачається, що за наслідками огляду на стан алкогольного спяніння ОСОБА_2 результати склали 1,25 проміле (а.с.3); направленням на огляд ОСОБА_2 до КУ «ЗОНД» з метою виявлення стану спяніння (а.с.4); поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, з яких вбачається, що останні підтвердили факт проведення поліцейськими огляду на стан спяніння ОСОБА_2 за допомогою технічного засобу «Драгер», та його результати - 1,25 проміле (а.с.5-6).

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі зясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд вислухав пояснення ОСОБА_2 та його захисника-адвоката ОСОБА_3, допитав за клопотанням сторони захисту в якості свідків поліцейських ОСОБА_6, ОСОБА_7, також дослідив відеозапис вказаних подій, та інші докази які наявні в матеріалах справи, і які були долучені учасниками процесу у судовому засіданні, надав їм належну оцінку, та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи захисника-адвоката ОСОБА_3 в апеляційній скарзі щодо неповноти судового розгляду через те, що у судовому засіданні не були допитані свідки ОСОБА_8 і ОСОБА_5, не спростовують загальні висновки суду першої інстанції, оскільки судом приймалися всі заходи щодо виклику у судове засідання вказаних свідків, однак останні до суду так і не зявилися.

Також безпідставними суд визнає і твердження апелянта про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 невірно встановлено місце правопорушення.

Так, згідно допитаного у судовому засіданні суду першої інстанції, в якості свідка, поліцейського ОСОБА_7, останній у своїх поясненнях зазначив, що транспортний засіб яким керував ОСОБА_2 був зупинений приблизно у 100 метрах біля провулку Квіткового 1 в місті Запоріжжі (а.с.51).

Доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складений з порушенням вимог діючого законодавства, суперечать дослідженим при апеляційному розгляді матеріалам справи, згідно яких, протокол про адміністративне правопорушення серії БР №269802 від 02 лютого 2017 року, містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

Надані в суді апеляційної інстанції роздруківки карт міста Запоріжжя не спростовують відомостей у протоколі про адміністративне правопорушення щодо вчинення ОСОБА_2 правопорушення в межах міста Запоріжжя.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, та особу порушника, і наклав стягнення у межах встановлених цим Кодексом.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника-адвоката ОСОБА_3, є безпідставними, та вони правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 10 квітня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1