АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 635/2563/17 Суддя суду 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 33/790/1501/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2017 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_2 вирішуючи питання щодо можливості призначення до розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 22 травня 2017 року,-

в с т а н о в и в :

Згідно цієї постанови

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, -

- визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 140 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмір 320 грн.

Суддею встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 120457 начальник ДРП № 3 ОСОБА_3, як посадова особа, відповідальна за експлуатаційний стан автодороги не вжив заходів, щодо ліквідації ями на проїжджій частині, в результаті чого 24 лютого 2017 року о 23 год. 55 хв. на 459 км. Автодороги Київ-Харків-Довжанський відбулась ДТП за участю автомобіля Мерседес, державний номер НОМЕР_1.

На вказану судову постанову, лише 13 листопада 2017 року ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить, постанову скасувати та направити на новий розгляд суду першої інстанції, у звязку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Разом з тим, ОСОБА_3 просить поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження цієї постанови.

Перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що клопотання ОСОБА_3 про поновлення йому строку на апеляційне оскарження не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративні правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Отже закон повязує строк внесення апеляції на постанову судді у справі про адміністративне правопорушення не з датою коли отримано текст постанови суду, а лише з датою ухвалення судового рішення.

Пропуск строку на апеляційне оскарження ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що він не був повідомлений про час і місце судового засідання, а про винесення постанови Харківським районним судом Харківської області від 22 травня 2017 року дізнався лише 06 жовтня 2017 року.

Матеріали справи (а.с.30) містять поштове повідомлення про вручення ОСОБА_3 копії постанови районного суду 13 липня 2017 року.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Довідка, яка видана на імя ОСОБА_3 про те, що рекомендований лист за № 627 був вручений ОСОБА_4, яка є родичкою ОСОБА_3 (а.с. 90) апеляційним судом не приймається, оскільки вона не оформлена належним чином, відповідно до чинного законодавства і на ній стоїть не печатка, а поштовий штемпель.

Пояснення ОСОБА_4 (а.с.91) належним чином не завірені.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляді, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обовязково рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливим і непереборними обставинами.

Звертаючись з апеляційною скаргою 13 листопад 2017 року, тобто майже через півроку після розгляду справи судом ОСОБА_3 не надав доказів про наявність у нього особливих і непереборних обставин або перешкод у реалізації свого права на оскарження постанови районного суду від 22 травня 2017 року у встановлений законом строк.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вжити заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Так, ОСОБА_3 не позбавлений був обовязку цікавитись щодо того, на якому етапі розгляду перебуває справа відносно нього.

Апеляційний суд вважає, що клопотання апелянта не містить даних про наявність поважних причин пропуску ОСОБА_3 процесуального строку на оскарження судової постанови.

Таким чином, нехтування апелянтом протягом встановленого законом обмеження у часі на подання апеляційної скарги обєктивними причинами не обумовлено, і в клопотанні про наявність таких причин дані відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 КУпАП апеляційна скарга, подана після спливу встановленого строку, повертається судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також, якщо у поновленні строку відмовлено.

За вищенаведених обставин апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення ОСОБА_3 пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_3 в поновлені строку на апеляційне оскарження постанови судді Харківського районного суду Харківської області від 22 травня 2017 року, якою притягнуто ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Матеріали справи повернути до Харківського районного суду Харківської області і, при цьому апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту через суд першої інстанції.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_2