ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2017 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Лабунський В.М., при секретарі Шараєвій О.А., за участю прокурора Острик О.В., адвоката ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення№340 від 15.09.2017 р., який надійшов з Департаменту захисту економіки Управління захисту економіки в Одеській області відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого заступником начальника управління, начальник відділу стратегічного планування, моніторингу та по звязках з громадськістю департаменту екології та природних ресурсів Одеської обласної державної адміністрації, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 перебуваючи на посаді заступника начальника управління, начальник відділу стратегічного планування, моніторингу та по звязках з громадськістю департаменту екології та природних ресурсів Одеської обласної державної адміністрації, та будучи державним службовцем категорії «Б» шостого рангу, не своєчасно подав за місцем роботи декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Відповідно до вимог п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» вказані дії містять ознаки адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 26.10.2016 р. він отримав ключ для доступу до НАЗК. Декларацію вчасно не подав, оскільки сайт НАЗК був перегружений і йому вибивало помилку доступу, в звязку з чим 31.10.2016 р. ним на адресу голови НАЗК надіслано листа з проханням продовжити строк подання е-декларації. Зареєстровані відомості викладені в декларації відповідають дійсності так як ніяких майнових змін в нього не було, що підтверджується поданою його письмовою декларацією за 2015 р. Умислу на несвоєчасне подання декларації у нього не було.

Адвокат ОСОБА_1 просив провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП закрити, оскільки у ОСОБА_2 умислу на несвоєчасне подання декларації не було.

Прокурор, вказала на те, що у ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, та оскільки останній правопорушення вчинив вперше, позитивно характеризується, просила призначити мінімальне покарання.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 доадміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, з наступних підстав.

Так, згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала їх шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Із змісту протоколу (стр.4) вбачається, що ОСОБА_2 несвоєчасно подав декларацію 04.11.2016 р. При цьому, на (стр.6) вказано на те, що останній несвоєчасно подав декларацію 09.11.2016 р., тож із протоколу не зрозуміло коли останнім вчинено адміністративне правопорушення.

Також встановлено, що несвоєчасне подання декларації ОСОБА_2 обумовлено пізнім отриманням ключа доступу до веб-сайту, а саме 26.10.2016 р., а також відсутністю технічної можливості через перезавантаження у роботі веб-сайту Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Факт технічних збоїв та неналежного функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування підтверджується копіями статей з офіційної Інтернет сторінки сайту НАЗК та повідомленнями від 4, 25, 29, 30 жовтня 2016 р. Згідно розповсюдженого повідомлення від 31 жовтня 2016 р. НАЗК звернулось до Генеральної прокуратури щодо технічних проблем, які виникли 26-28 жовтня 2016 р. в роботі Єдиного державного реєстру декларацій.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 22.05.2017 р. № 223-943/0/4-17 зазначив, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, слід врахувати обєктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його обєктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларацій. Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за вищезазначеною статтею виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у звязку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха, технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням під вартою.

Субєктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З огляду на це орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення повинен довести в діях особи умисел на несвоєчасне повідомлення. Однак, відповідним органом не надано суду жодного доказу на підтвердження в діях ОСОБА_2 умислу, направленого на вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Більш того, про це також свідчать обставини справи, з яких випливає, що ОСОБА_2 не приховав майновий стан субєкта декларування, зареєстровані відомості викладені в декларації відповідають дійсності так як ніяких майнових змін в нього не було, що підтверджується поданою його письмовою декларацією за 2015 р., а як тільки-но зявилася технічна можливість самостійно вніс ці відомості до Реєстру.

Особу може бути визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, в тому числі повязаного з корупцією, виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто наявність усіх необхідних елементів обєктивних та субєктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення. Відсутність одного з елементів юридичних ознак складу правопорушення не утворює складу правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Положеннями ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, між іншим, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Ч.3 ст. 62 Конституції України, зобовязує суд тлумачити усі сумніви щодо доведеності вини особи на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, на підставі ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись ч.1 ст. 172-6, п.1 ч.1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284, ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти діб з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси.

Суддя: