А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

28.12.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Стана І.В., за участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Калинюка Ю.Ю., розглянувши апеляційну скаргу, які подав ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 липня 2017 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, гр. України, не працюючий,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути із правопорушника ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320,00 гривень у дохід держави.

Згідно постанови, 01 липня 2017 року приблизно о 01-ій годині 10 хвилин, по вул. Вчительській, 4 у м. Ужгород Закарпатської області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки "Renault Sandero", державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів), і від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги передбачені п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - Правил) й вчинив передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною. Посилається на те, що в день складання щодо нього протоколу 01.07.2017 у стані алкогольного чи будь-якого сп'яніння не перебував, жодної неправомірної поведінки не вчиняв і транспортним засобом не керував. Вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що саме він керував автомобілем, а також наявності в його організмі алкоголю, що наявні в матеріалах справи письмові пояснення свідків не могли бути взяті до уваги як докази його винуватості, оскільки не були перевірені судом, і вказані свідки є зацікавленими особами. Також посилається на те, що копію протоколу про адміністративне правопорушення йому не вручили, а про наявність адміністративного провадження дізнався після отримання листа з відділу Державної виконавчої служби. Крім того, вказує на те, що справа розглянута без його участі, що його не було належним чином повідомлено про її розгляд, а копію постанови він отримав лише 05.10.2017 після звернення до суду із клопотанням про її видачу, у зв'язку із чим, строк на оскарження судового рішення ним пропущено з поважних причин. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Калинюка Ю.Ю., який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши зібрані по справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова судді підлягає до скасування, а справа направленню для належного оформлення, з таких підстав.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1, неявка якого з урахуванням вимог ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 повідомлений належним чином; що даних про поважність причин неявки ОСОБА_1 до апеляційного суду в справі немає; що заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від нього не надходило; що при розгляді справи приймав участь представник ОСОБА_1 - адвокат Калинюк Ю.Ю., який не заперечував щодо розгляду справи у відсутності його довірителя ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом, а відповідно до ст. 268 цього Кодексу, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце, і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ці вимоги закону суддею не додержано.

Так, з постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 не приймав участь у розгляді справи, а в її матеріалах відсутні дані про те, що він належним чином повідомлений про час та місце її розгляду. З наявного у матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулось до суду першої інстанції (а. с. 11-12) убачається, що повідомлення про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 не було вручено. У матеріалах справи також відсутні дані про те, що копія постанови була вручена або надіслана ОСОБА_1 у передбачений ч. 1 ст. 285 КУпАП триденний строк. З матеріалів справи вбачається, що копія оскаржуваної постанови від 24.07.2017 була направлена ОСОБА_1 лише 08.08.2017, що підтверджується наявним у матеріалах справи супровідним листом(а. с. 14). Крім того, з наявної на форзаці справи розписки ОСОБА_1 вбачається, що копію постанови останній отримав саме 05.10.2017.

Зазначені обставини перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову, тому причини пропуску строку на внесення апеляційної скарги визнаються поважними, строк поновлюється, клопотання про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства в справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" вказується на таке:

1) звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

2) при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені в статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

3) зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення та постанови судді вбачається, що вказані вимоги закону не були дотримані як інспектором взводу 3 роти батальйону УПП в м. Ужгороді та Мукачеві Ковач В.В. при проведенні перевірки та складанні протоколу, так і суддею при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у зв'язку із чим доводи апеляційної скарги про незаконність постанови підлягають задоволенню.

Так, з оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 01 липня 2017 року приблизно о 01-ій годині 10 хвилин, по вул. Вчительській, 4 у м. Ужгород Закарпатської області, керував автомобілем марки "Renault Sandero", державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів), і від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

При цьому, у постанові зазначено, що вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 005664 від 01.07.2017, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 01.07.2017 року, рапортом працівника поліції від 01.07.2017 року, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 671236 від 01.07.2017 щодо ОСОБА_1, відеоматеріалами.

Однак, посилаючись на вказані вище докази як на такі, що підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2. 5 Правил та, відповідно, вину в учиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, суддя місцевого суду не дав їм аналіз, а саме не зазначив, які саме дані містяться у цих доказах, які саме факти та обставини ці докази підтверджують, у зв'язку із чим не дав їм відповідної оцінки та прийшов до передчасного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Проаналізувавши зміст складеного щодо ОСОБА_1 протоколу та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, у тому числі й відеозапис із нагрудних боді-камер поліцейських, що міститься на СД-диску, який наявний у матеріалах справи, апеляційний суд встановив, що в матеріалах справи відсутні докази, які б давали достатні підстави для висновку про те, що у зазначені в протоколі час та місці автомобілем марки "Renault Sandero", державний номерний знак НОМЕР_1, керував саме ОСОБА_1.

Так, як убачається з рапорту інспектора Ковача В.В. після того, як ними було зупинено автомобіль марки "Renault Sandero", державний номерний знак НОМЕР_1, вони помітили, як водій ОСОБА_1 пересів на задній ряд сидінь, а пасажир автомобіля пересів на водійське місце. Однак, як убачається з відеозапису з місця події, на такому не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 автомобілем чи факту пересідання останнього з водійського сидіння на задній ряд сидінь. При цьому, з указаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 вказував працівникам поліції на те, що він не керував автомобілем, а керувала даним автомобілем його дружина ОСОБА_6, на що також вказувала й остання, у зв'язку із чим, ОСОБА_1 відмовлявся від пропозиції працівників поліції на проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, вважаючи її неправомірною. Разом із тим, при наявності таких заперечень працівниками поліції не вжито заходів щодо встановлення свідків (очевидців) чи інших доказів, які б підтверджували факт керування автомобілем саме ОСОБА_1 чи факт пересідання останнього з водійського сидіння на задній ряд сидінь автомобіля, що у свою чергу дає підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення складено щодо ОСОБА_1 передчасно, без наявності достатніх доказів та з'ясування всіх обставин справи.

З наявних у матеріалах справи письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не вбачається, що останні були очевидцями того, що автомобілем марки "Renault Sandero", державний номерний знак НОМЕР_1, керував саме ОСОБА_1, і що останній пересів із водійського сидіння на заднє пасажирське сидіння даного автомобіля.

Апеляційним судом через керівництво патрульної поліції в м. Ужгороді та Мукачеві в якості свідків викликались інспектор Ковач В.В., який склав протокол, та інспектор Мощак В.В., який ніс службу спільно з інспектором Ковач В.В. і був присутній на місці події, а також громадяни ОСОБА_7 та ОСОБА_5, письмові пояснення яких містяться у матеріалах справи, однак, вказані особи до апеляційного суду не з'явились з невідомих апеляційному суду причин, у зв'язку з чим, апеляційний суд позбавлений можливості з'ясувати які-небудь факти щодо обставин справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення.

Указані обставини свідчать про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений щодо ОСОБА_1 без додержання вимог ст. 256 КУпАП, на що не звернув увагу суд першої інстанції, і що у свою чергу призвело до передчасного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. У справі також відсутні дані про те, що посадовою особою патрульної поліції, яка склала протокол другий його екземпляр було вручено ОСОБА_1, а також дані про причини, з яких правопорушнику не вручений другий екземпляр протоколу, що є порушенням вимог ст. 254 КУпАП.

З урахуванням наведеного вище апеляційний суд також вважає, що зібрані у справі докази не підтверджують факт керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, а з урахуванням наведеного прийти до висновку про законність вимог поліцейських про обов'язковість проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп'яніння. Одночасно апеляційний суд вважає, що вказані докази не приводять до висновку про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.

Крім того, як убачається зі змісту оскаржуваної постанови, при вирішенні питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, судом першої інстанції всупереч вимогам ст. 33 КУпАП не з'ясовувались дані про особу правопорушника, його сімейний та майновий стан, обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а в матеріалах справи такі відомості взагалі відсутні, як, і відсутні передбачені КУпАП та іншими нормативними актами копії документів, які підтверджують права ОСОБА_1 на керування транспортними засобами, зокрема, копія посвідчення водія та копія технічного паспорту на транспортний засіб.

Пунктом 24 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, окрім іншого, визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Оскільки відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення вжиття заходів по встановленню осіб, які вчинили адміністративні правопорушення на транспорті, у тому числі при керуванні транспортними засобами, їх огляд, складання протоколів про адміністративні правопорушення, з'ясування обставин, за яких скоєно правопорушення, встановлення свідків (очевидців) події, вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, збирання інших доказів у підтвердження вини особи, покладаються на органи Національної поліції, їх територіальні підрозділи, Управління патрульної поліції, тому справа про адміністративне правопорушення підлягає поверненню до Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції для належного оформлення.

Під час належного оформлення УПП в м. Ужгороді та Мукачеві необхідно усунути вищевказані недоліки та неповноту складеного щодо ОСОБА_1 протоколу, а судом першої інстанції - на підставі наявних у матеріалах справи доказах, з урахуванням доводів апеляційної скарги, прийняти законне та обґрунтоване рішення по суті адміністративного правопорушення.

Крім того, під час належного оформлення також підлягає з'ясуванню чи були в інспектора Ковача В.В., який складав протокол, підстави для його фальсифікації, а також підстави для зупинки транспортного засобу марки "Renault Sandero", державний номерний знак НОМЕР_1, надання ОСОБА_1 пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння та обмови останнього в керуванні вищевказаним транспортним засобом.

На підставі вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про закриття провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, не можуть бути задоволені з урахуванням наведених вище недоліків, а також у зв'язку з тим, що можливості збирання додаткових доказів у підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не вичерпані.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова судді як незаконна та передчасна підлягає скасуванню, подана апеляційна скарга - частковому задоволенню, а матеріали справи про адміністративне правопорушення поверненню до Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції для належного оформлення.

При прийнятті рішення про повернення справи для належного оформлення також враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази; що всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на користь цієї особи; що в підтвердження висновку про доведеність вини особи у скоєнні правопорушення суд вправі посилатись лише на докази, які зібрані відповідно до чинних нормативно-правових актів України, не містять суперечностей і не породжують сумнівів у достовірності зазначених у них відомостей; що можливості збирання додаткових доказів у даній справі не вичерпані; що викликані з метою з'ясування обставин справи працівники поліції Ковач В.В. та ОСОБА_8 в судове засідання не з'явились з невідомих апеляційному суду причин.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

подане ОСОБА_1 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1, задовольнити частково.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 липня 2017 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП й накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та постановлено стягнути судовий збір в розмірі 320,00 грн., - скасувати, а матеріали справи про адміністративне правопорушення повернути до Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції для належного оформлення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Стан