Справа № 264/6212/16-п
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.01.2017 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, при секретарі Ткачук Г.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, не працюючого, який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично мешкає в АДРЕСА_1, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 01.11.2016 року о 05 год. 20 хв. по вул. М.Сибіряка біля будинку №35 в Кальміуському районі м. Маріуполя керував автомобілем НОМЕР_2 в стані алкогольного спяніння.

Правопорушник в судовому засіданні свою провину не визнав та пояснив, що він керує автомобілем НОМЕР_2 на підставі довіреності на право розпорядження та керування транспортним засобом, а також свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. 01.11.2016 року приблизно о 21-00 годині він приїхав до жінки та сидів з нею в автомобілі у дворі багатоповерхового будинку №35 по вул.М.Сибіряка в м.Маріуполі, після цього поставив автомобіль на стоянку біля цього ж будинку та пішов до знайомої, з якою вони вживали алкогольні напої. Приблизно о 05-00 годині він повернувся до свого транспортного засобу, за кермом не сидів, з місця не рухався. В цей момент до нього підбіг робітник поліції та затримав його, обвинувачував його в тому, що він керував автобусом у стані алкогольного спяніння, запропонував пройти обстеження на стан спяніння, на що він погодився.

Суд, вислухавши правопорушника, інспекторів роти №4 батальйону УПП в м.Маріуполі, вивчивши матеріали справи, оглянувши відеозапис, прийшов того, що незважаючи на невизнання правопорушником своєї провини у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вина ОСОБА_2 підтверджується доказами, зібраними по справі та дослідженими судом в судовому засіданні.

Так, допитаний в судовому засіданні автор складеного протоколу, інспектор роти №4 батальйону УПП в м.Маріуполі ОСОБА_3 пояснив, що 01.11.2016 року приблизно о 05-00 годині він отримав виклик про дорожньо-транспортну пригоду без потерпілих та особу у стані алкогольного спяніння. Він приїхав разом із напарником ОСОБА_4 за адресою: вул.М.Сибіряка, 35 в м.Маріуполі за отриманим викликом та побачив транспортний засіб «Volkswagen Т4», який наїхав на перешкоду та застряг. Вони побачили ОСОБА_2, який йшов з каністрою до автомобіля, сів за кермо, завів її, зїхав з перешкоди, після цього вийшов з двері водія, замкнув транспортний засіб та почав швидко уходити, в результаті чого їм довелося його затримати. ОСОБА_2 пояснював їм, що є перехожим та за кермо не сідав, відмовлявся надати посвідчення водія та документи на автомобіль. В автомобілі вони бачили пляшки з-під алкоголю та продукти. В подальшому водія за його згодою було направлено до наркологічного диспансеру для проходження медичного огляду на стан спяніння та після отримання висновків лікаря, був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. На обстеженні у лікаря водій надав документи, що підтверджують його причетність до автомобілю НОМЕР_2.

Інспектор роти №4 батальйону УПП в м.Маріуполі ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що напередодні приблизно о 00-00 годині в ніч з 31.10.2016 року на 01.11.2016 року під час несення служби із ОСОБА_3 він бачив автомобіль «Volkswagen Т4» біля підїзду будинку №35 вул. М.Сибіряка в м.Маріуполі. В автомобілі знаходились як йому в подальшому стало відомо, ОСОБА_2 та жінка. ОСОБА_3 на той момент підійшов до водія та попросив його прибрати транспортний засіб з проїзної частини. Рано вранці 01.11.2016 року вони отримали виклик про ДТП біля будинку №35 вул. М.Сибіряка в м.Маріуполі та приїхали на місце пригоди, де побачили той самий автомобіль. Потім до автомобіля підійшов ОСОБА_2 з явними ознаками алкогольного спяніння (шатався) з каністрою в руках, після чого сів за кермо, завів машину, переїхав на інше місце, вийшов з-за керма та побачивши нас з напарником, став тікати, в результаті чого вони вимушені були його затримати. Після цього ОСОБА_2 було направлено до наркології для проведення медичного огляду. ОСОБА_2 пояснював, що він не є водієм та автомобіль йому не належить, але пізніше він надав документи на транспортний засіб.

Суду правопорушником надано копію довіреності від 02.02.2013 року, посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, відповідно до якої ОСОБА_2 має право користуватись та розпоряджатись транспортним засобом «Volkswagen Т4» державний номерний знак НОМЕР_3.

Згідно із рапортом інспектора роти №4 батальйону УПП в м.Маріуполі ОСОБА_3 від 01.11.2016 року вбачається, що 01.11.2016 року о 05-02 годині під час несення служби у складі патруля Амур-114, прийняли виклик про ДТП без потерпілих по вул.М.Сибіряка, 35 в м.Маріуполі, автомобіль вїхав в стіну, водій з явними ознаками алкогольного спяніння. По приїзду виявили автомобіль НОМЕР_2, який наїхав на блок ФБС та застряг. В середині автомобілю нікого не було, крім продуктів харчування та порожньої пляшки від алкогольного напою. Перечекавши 10-15 хвилин, у бік автомобіля пішов чоловік з хаткою ходою та каністрою в руках, відкрив двері автомобіля, багажник, після чого сів за кермо та почав рухатись, зїхавши з перешкоди, на яку наїхав. Коли водій продовжив рух, вони підїхали на автомобілі, в цей час водій вискочив з автомобіля, захлопнув двері та почав тікати, на вимогу зупинитися не реагував, тому була застосована фізична сила та спецзасоби «кайдани» згідно ст.ст. 44, 45 ЗУ «Про Національну поліцію». Водій казав, що він не керував та автомобіль не його. При проведенні поверхневого огляду, встановлено, що ОСОБА_2 мав при собі посвідчення водія ЯНА 624334 МРЕВ м.Маріуполя та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Volkswagen Т4» державний номерний знак НОМЕР_3. Водія було запропоновано пройти тест виявлення стану алкогольного спяніння за допомогою прилажу «Драгер» на місці та водій відмовився, бажаючи пройти у медичному закладі. Був перевезений до КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м.Маріуполя», де був проведений медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного спяніння. Згідно висновку ОСОБА_2 знаходився в стані алкогольного спяніння, в результаті чого складений протокол ДО №001319 про адміністративне затримання від 01.11.2016 року та протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно із протоколом ДО №001319 про адміністративне затримання від 01.11.2016 року ОСОБА_2 був звільнений о 08-45 годині 01.11.2016 року.

В судовому засіданні був оглянутий відеозапис від 01.11.2016 року, наданий інспектором роти №4 ОСОБА_3, на якому зафіксовано, що ОСОБА_2 намагався втекти від працівників поліції, але був затриманий неподалік від його автомобіля НОМЕР_2.

Згідно із висновком КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м.Маріуполя» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №942 від 01.11.2016 року встановлено, що ОСОБА_2 на час огляду, який розпочався 01.11.2016 року о 06-30 годині знаходився з гострою інтоксикацією внаслідок вживання алкоголю, неускладненою.

Відповідно до п.2 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом 09.11.2015 року N 1452/735, огляд на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

За п.7 розділу 1 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 9 розділу 2 Інструкції, передбачено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоровя, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 був виявлений працівниками поліції о 05-25 годині в стані алкогольного спяніння та доставлений о 06-30 годині до наркологічного диспансеру для проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння.

Таким чином, ОСОБА_2 01.11.2016 року о 05.25 годині, будучи затриманим інспектором роти №4 Управління патрульної поліції в м.Маріуполі, та пройшовши у встановленому порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного спяніння та ознайомившись із його результатами, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується позиції ОСОБА_2 з приводу того, що він взагалі не сідав за кермо автомобілю о 05 годині, на ньому не їздив, ніякого ДТП на ньому не скоював, суд з урахуванням недобросовісної поведінки ОСОБА_2 в частині, неправдивих свідчень, в яких він заводив в оману щодо неналежності йому автомобіля, критично ставиться до його пояснень в цілому, оскільки достовірно встановлено в судовому засіданні і не заперечувалось самим правопорушником, що саме він є титульним володільцем автомобіля НОМЕР_2.

Заперечення вини скоєного правопорушення та надання неправдивих пояснень як поліцейськім, так і в судовому засіданні, суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за скоєне правопорушення.

За таких обставин, у суда немає підстав не довіряти свідченням поліцейських, які були очевидцями досліджених судом обставин.

Приймаючи до уваги викладене та вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини правопорушника ОСОБА_2 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Невизнання порушником своєї провини у даному випадку суд розцінює як прагнення уникнути передбаченої за скоєне правопорушення відповідальності.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

За таких обставин, суд вважає необхідним піддати ОСОБА_2 адміністративному стягненню, передбаченому санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 320,00 грн.

Керуючись ст. ст. 40-1, 130 ч.1, 283 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 визнати винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 320,00 грн. судового збору.

На постанову протягом 10 днів з моменту її винесення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя.

Суддя: Н. В. Литвиненко