Справа № 524/9737/17
Провадження 3/524/5526/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2017 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області

у складі головуючого судді Олейнікової Г.М.

при секретарі Никифоренко А.А.

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кременчука Полтавської області адміністративний матеріал, який надійшов із Секретаріату уповноваженого Верховної ради України з прав людини про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого директором КП «Парк Миру», ідентифікаційний номер НОМЕР_1, інвалідом 2 групи, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 до адміністративної відповідальності за ст.212-3 ч.2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено , що до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини зі скаргою звернулась ОСОБА_2 щодо порушення комунальним закладом культури і відпочинку «Парк Миру» її права на доступ до публічної інформації.

У ході провадження було встановлено, що потерпіла ОСОБА_2 подала до комунального закладу запит від 01.10.2017 р. щодо надання публічної інформації, а саме договорів, укладених між комунальним закладом та ФОП ОСОБА_3О за 2016-2017 роки та актів виконаних робіт.

У відповідь листом від 04.10.2017 року вих. № 03/177 за підписом директора ОСОБА_1 потерпілій було повідомлено, шо 22.09.2016 р. та 14.09.2017 р. було укладено відповідні договори. Водночас, інформації щодо наявності актів виконаних робіт, а також копій зазначених договорів та актів виконаних робіт потерпілій надано без будь-яких пояснень.

У звязку з цим зазначаю наступне.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та ні будь-яких носіях інформації, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 13 Закону розпорядниками інформації визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші субєкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Відповідно до положень статті 3 Закону право на доступ До публічної інформації гарантується обовязком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до пункту 2 статті 5 Закону доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Розпорядники інформації зобов'язані, зокрема, надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та обєктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію (пункт 6 частини першої статті 14 Закону).

Більше того, запитувана потерпілою інформація стосується розпорядження комунальним майном або бюджетними коштами.

Як зазначено у частині пятій статті 6 Закону не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновником комунального Закладу культури і відпочинку «Парк Миру» є Кременчуцька міська рада Полтавської області.

Відповідно до частини першої статті 63 Господарського кодексу України (далі - ГКУ) залежно від форм власності, передбачених законом, в Україні можуть діяти підприємства таких видів, як зокрема комунальне підприємство, що діє на основі комунальної власності територіальної громади.

Комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління (частина перша статті 78 ГКУ).

Орган, до Сфери управління якого входить комунальне унітарне і підприємство, є представником власник - відповідної територіальної громади і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами (частина друга статті 78 ГКУ).

Відповідно до частини третьої статті 78 ГКУ майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне і підприємство).

Відповідно до частини першої статті 140 ГКУ джерелами формування майна суб'єктів господарювання є, зокрема, грошові та матеріальні внески засновників; доходи від реалізації продукції (робіт, послуг); доходи від цінних паперів; капітальні вкладення і дотації з бюджетів та інше.

З аналізу вищезазначених норм законодавства України вбачається, що все майно (кошти), яким володіє комунальне підприємство, є комунальною власністю громади.

Відкритість і прозорість діяльності органів місцевого самоврядування передбачає можливість взаємодії громадян, їхніх об'єднань, юридичних осіб з ними при формуванні і реалізації політики таких органів, впливу на рішення та діяльність цих органів, доступу до повної, об'єктивної, достовірної інформації про їхню діяльність.

Вкрай важливою є обізнаність громадськості щодо діяльності комунальних підприємств, які утворюються органами місцевого самоврядування. Це зумовлено, зокрема, тим, що такі підприємства утворюються з метою задоволення певних потреб громади. Органи місцевого самоврядування безпосередньо визначають напрями діяльності таких підприємств, фінансовий стан.

Доступ до інформації про діяльність комунальних підприємств (в тому числі фінансову) надає можливість громадськості контролювати законність та обґрунтованість рішень органів місцевого самоврядування щодо їх створення та діяльності, необхідності їх фінансування, належного виконання такими підприємствами визначених для них завдань, дотримання ними законодавства України, користування та розпорядження майном громади у визначених межах тощо.

Відповідно запитувана інформація є публічною, а комунальний заклад культури і відпочинку «Парк Миру» є її розпорядником відповідно до вимог Закону України «Про доступ до Публічної інформації».

З огляду на вищезазначене до комунального закладу було надіслано лист Представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_4 від 13.11.2017 11/15-0300903.17-4/16-132 з вимогою надати пояснення щодо стверджуваного правопорушення.

З відповіді комунального закладу від 27.11.2017 р. № 03/218 вбачається, що право потерпілої було поновлено, їй було надано на електронну адресу копії запитуваних документів.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у наданні неповної інформації.

З огляду на вказане, в діях директора комунального закладу культури і відпочинку «Парк Миру» ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 212- 3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме надання неповної інформації.

Правопорушення вчинено за місцем роботи: вул. Миру, 2, м. Кременчук, Полтавська обл., 39631

Дата вчинення правопорушення: 04.10.2017 року

Потерпіла особа: ОСОБА_2, яка проживає за адресою: вул. ОСОБА_5 Богаєвського, 5, кв. 22, м. Кременчук, Полтавська обл., 39617

ОСОБА_1у судовому засіданні вину у вчиненому адміністративному правопорушенні визнав частково і пояснив, що помилково вважав , що він надав відповідь на запит ОСОБА_2 від 01.10.2017 року , оскільки як він зрозумів, що необхідно саме надати інформацію, а не копії документів. У судових дебатах, він вину у вчиненому адміністративному правопорушенні визнав повністю, у скоєному щиро кається, дійсно не надав документи на запит ОСОБА_2, оскільки він юридично необізнаний і думав , що так як у запиті ОСОБА_2 не було зазначено про надання копій договорів та актів виконаних робіт , а оригінали зберігаються на підприємстві , то достатньо буде надати відповідь на запить відносно того , що зазначити інформацію , коли договори укладались з ФОП Михайлик та коли були складені акти виконаних робіт .

Суд вислухавши , особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи , приходить до наступних висновків :

Диспозицією ст. 212-3 ч.2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення Закону України "Про доступ до публічної інформації", а саме: необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, ненадання відповіді на запит на інформацію, ненадання інформації, неправомірна відмова в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання недостовірної інформації.

Відповідно до ч.5 статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Судом встановлено, що 01.10.2017 року ОСОБА_2 зверталася до КП Комунального закладу культури і відпочинку "Парк Миру" із запитом в порядку ст. 5, 6,13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та просила надати ій відповідно до вимог ст. 5,6 Закону України "Про інформацію" інформацію : договори та відповідні акти виконаних робіт між КП комунальний заклад культури і відпочинку «Парк Миру» та ФОП ОСОБА_3 за 2016-2017 роки, що підтверджується запитом на отримання публічної інформації від 01.10.2017 року , який є на аркуші справи 8 . Але згідно відповіді ОСОБА_2 директором ОСОБА_6" ОСОБА_1 від 04.10.2017 року №03/177 , яка є на аркуші справи 9 убачається, що на її запит на інформацію Комунальний заклад культури і відпочинку «Парк Миру» надає наступну інформацію : в 2016-2017 роках укладалися договори між КП комунальний заклад культури і відпочинку «Парк Миру» та ФОП ОСОБА_3,в 2016 році договір був укладений 22.09.2016 року, в 2017 -14.09.2017 року, виконання даних договорів були реалізовані згідно актів виконаних робіт в повному обсязі, але копій запитуваних договорів ОСОБА_2 надано не було згідно вимог ст.. 6 ч.5 Закону України «Про доступ до публічної інформації».Копії вищевказаних документів були направлені ОСОБА_2 на її електронну адресу 16.11.2017 року , що убачається із відповіді директора ОСОБА_6" ОСОБА_1 на ім,я представника Уповноваженого з питань дотримання права на інформацію та представництва в Конституційному Суді України ОСОБА_4 від 27.11.2017 року № 03/218 ( а.с. 12)

Таким чином, суд приходить до висновку , що в діях директора КП комунальний заклад культури і відпочинку «Парк Миру» ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 212-3 ч.2 КУпАП.

З урахуванням вищевикладеного,особи ОСОБА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, враховуючи ступінь вини, обставини, які пом'якшують відповідальність,що ОСОБА_1 щиро розкаявся у вчиненому правопорушенні, є інвалідом 2 групи , що підтверджується оглянутим у судовому засіданні пенсійним посвідченням № 0 на імя ОСОБА_1, його дії не привели до негативних наслідків , так як він 16.11.2017 року прийняв заходи для усунення допущеного ним порушення і на електронну адресу ОСОБА_2 була надана повна відповідь на її запит на отримання публічної інформації шляхом направлення ій копій договорів та відповідних актів виконаних робіт між КП Комунальний заклад культури і відпочинку «Парк Миру» та ФОП ОСОБА_3 за 2016-2017 роки, також відсутні обставини , які обтяжують відповідальність особи ,яка притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає визнати ОСОБА_1 винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 212-3 ч.2 КУпАП, але враховуючи вищевикладені обставини, що помякшують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд вважає звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст.212-3 ч. 2 КУпАП у зв,язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення і обмежитись відносно ОСОБА_1 усним зауваженням.

Керуючись ст.22, 212-3 ч.2, 284 КпАП України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст 212 3 ч.2 КпАП України.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст. 212-3 ч.2 КпАП України у звязку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ст.. 212-3 ч.2 КпАП України - закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, його законним представником, адвокатом, потерпілим, його представником в апеляційний суд Полтавської області, через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: