АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2017 року суддя Апеляційного суду міста Києва Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 16 листопада 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 16 листопада 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати через порушення норм процесуального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин справи та неправильно встановив, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, оскільки такий висновок ґрунтується на доказах, отриманих з порушенням законодавства.

Зазначає, що працівники патрульної поліції не пропонували йому пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, а також не ознайомили із складеним щодо нього протоколом. З позиції апелянта, протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, оскільки в ньому відсутній його підпис та підписи свідків. Крім цього, в письмових поясненнях свідків зазначено, що він відмовився проходити огляд у лікаря-нарколога та за допомогою приладу Драгер, однак така послідовність суперечить вимогам відповідної Інструкції проведення огляду. Також звертає увагу, що серед переліку дозволених технічних засобів для проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння прилад «Драгер» відсутній.

З огляду на викладене вважає, що наявними в матеріалах справи доказами не доводиться його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За наслідком апеляційного розгляду просить постанову суду скасувати, а провадження закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що він 27.08.2017 року о 01:45 год. в м. Києві по вул. Автозаводська, 63, керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження огляду у встановленому порядку на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чимпорушив п.2.5 ПДР України.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.п.2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя обґрунтував наявними у справі доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1, поясненнями свідків.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, складеного уповноваженою особою органів поліції, ОСОБА_1 27.08.2017 року о 01:45 год. в м. Києві по вул. Автозаводська, 63, керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження огляду у встановленому порядку на стан сп'яніння відмовився.

Даний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила. Також, всупереч апеляційний доводам, протокол містить дані про свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та їх окремі пояснення, які засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження перевірки на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку.

Також вказаний протокол містить дані про те, що водій відмовився він надання пояснень на підставі ст.63 Конституції України, а окремими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від підпису складеного щодо нього протоколу.

Цим самим спростовуються доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що складений щодо нього протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону.

Не ґрунтуються на законі також доводи про те, що йому не було запропоновано здійснити огляд на стан алкогольного сп'яніння відповідно до встановленого законом порядку.

Відповідно до ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Як вбачається із пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння як за допомогою спеціальних технічних засобів на місці, так і в медичному закладі, що свідчить про дотримання поліцейськими порядку проведення такого огляду.

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про неможливість проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Drager», який, з його міркувань, не входить до переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, з огляду на наступне.

Відповідно до вказаного переліку від 01.03.2010 №33, на який посилається ОСОБА_1, до спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння належать газоаналізатори «AlcoQuant 6020», «Alcotest 6510», «Alcotest6810», «Alcotest 7410 Plus com», «Алконт 01».

Разом із цим, всі види газоаналізаторів Drager Alcotest зареєстровані та внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення згідно з переліком, затвердженим наказом державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529, що свідчить про правомірність використання приладу «Drager Alcotest» працівниками поліції під час виконання своїх службових обов'язків.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах визнав його винним у порушенні п.2.5 ПДР України, та притягнув його до відповідальності по ч.1 ст.130 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, відповідає межам санкції ч.1 ст.130 КУпАП та є безальтернативним стягненням.

З огляду на викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, як про це зазначає апелянт у поданій апеляційній скарзі.

Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1- без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 16 листопада 2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз