Справа №: 653/4374/17
Провадження № 3/653/2586/17
П О С Т А Н О В А
іменем України
21 грудня 2017 року м. Генічеськ
Суддя Генічеського районного суду Херсонської області Крапівіна О.П., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника групи ВСП м.Генічеська Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку старшого лейтенанта ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає АДРЕСА_1 , оператор ЗРК «Стріла»10 1ї зенітно ракетної батареї , 1го ракетного взводу зенітно ракетного девізіону військової частини НОМЕР_1 , за ч.3 ст. 172-20 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

10.10.2017 року близько 17 години під час перевірки несення служби на посту повітряного спостереження військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться біля с.Веснянка Генічеського району Херсонської області службовими особами ВСП м.Генічеська був виявлений з ознаками алкогольного сп*ягніння, що підтверджується результати медичного огляду за допомогою алкотестера , з результатом 0,42 проміле.

Таким чином ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення за ч.1 ст.172-20 КУпАП- Розпивання алкогольних напоїв та поява на території військової частини в нетверезому стані .
ОСОБА_2 вину визнав при складенні протоколу, до судового засідання не з*явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Дії ОСОБА_2 були кваліфіковані уповноваженою посадовою особою за ч.3 ст.172-20 КУпАП, а саме: Розпивання алкогольних напоїв та поява на території військової частини в нетверезому стані, вчинене в умовах особливого періоду, що є неправильним з наступних підстав:

У відповідності до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року, особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У відповідності до статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.93 N 3543-ХІІ особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У свою чергу, мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано (абз. 4 статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію").

Отже, за змістом наведених норм особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, а в разі оголошення стану війни - воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Таким чином, дія особливого періоду обмежується строками, встановленими для проведення мобілізації, або часом, протягом якого діє воєнний стан і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В умовах відсутності рішення про оголошення війни або мобілізації, чи закінчення строків, встановлених для проведення мобілізації, особливий період не діє.

17 березня 2014 року Виконуючим обов`язки Президента України видано Указ «Про часткову мобілізацію», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року.

Згідно пункту 8 цього Указу він набирає чинності після його затвердження Верховною Радою України.

Закон України від 17 березня 2014 року «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» набрав чинності з дня його опублікування, а саме - 18 березня 2014 року.

Відповідно до пункту 3 зазначеного Указу мобілізація проводиться протягом 45 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Таким чином, з 18 березня 2014 року в Україні відповідно до абзацу 11 статті 1 Закону України «Про оборону України» та абзацу 4 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» настав особливий період, тривалість якого пов`язується з тривалістю мобілізації, строк якої встановлено п. 3 Указу, тобто 45 діб.

Отже, тривалість особливого періоду відповідно до Указу в.о. Президента України від 17 березня 2014 року становила 45 діб: з 18 березня 2014 року по 2 травня 2014 року.

Указом Виконуючого обов`язки Президента України від 6 травня 2014 року «Про часткову мобілізацію», який затверджено Законом України від 06.05.2014, оголошено часткову мобілізацію тривалістю 45 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Закон України від 6 травня 2014 року «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» набрав чинності 7 травня 2014 року, отже, тривалість особливого періоду відповідно до Указу В.о. Президента України від 6 травня 2014 року становила 45 діб: з 7 травня 2014 року по 21 червня 2014 року.

Указом Президента України від 21 липня 2014 року , який затверджено Законом України від 22 липня 2014 року, оголошено часткову мобілізацію тривалістю 45 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Закон України від 22 липня 2014 року «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» набрав чинності 24 липня 2014 року, отже, тривалість особливого періоду відповідно до Указу Президента України від 21 липня 2014 року становила 45 діб: з 24 липня 2014 року по 7 вересня 2014 року.

Указом Президента України від 14 січня 2015 року № 15, який затверджено Законом України від 15.01.2015 року, оголошено протягом 2015 року часткову мобілізацію у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Закон України від 15.01.2015 року «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» набрав чинності 20 січня 2015 року, отже, тривалість особливого періоду відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15 становила 210 діб: з 20 січня 2015 року по 22 серпня 2015 року.

Таким чином, особливий період в Україні діяв з 18 березня 2014 року по 2 травня 2014 року; з 7 травня 2014 року по 21 червня 2014 року; з 24 липня 2014 року по 7 вересня 2014 року; з 20 січня 2015 року по 22 серпня 2015 року.

Як вбачається з матеріалів адміністративного на момент складення протоколу 10.10.2017 року особливий період не діяв, що свідчить про те, що дії ОСОБА_2 безпідставно кваліфіковані за вказаною ознакою, передбаченою ч. 3 ст. 172-20 КУпАП України.

Частиною 3 статті 172-20 КУпАП встановлено відповідальність за вчинення дій, передбачених частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.
В матеріалах справи, які були надані суду для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, відсутні документи підтверджуючі, термін дії особливого періоду в Україні, а також що останній протягом року був підданий адміністративному стягненню за ст. 172-20 КУпАП, в той час як протокол у відношенні нього складено за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, яка передбачає відповідальність за вчинення дій передбачених частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.
Керуючись ст. 247 ч.1 п.1 КпАП України суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 визнати винним за ч. 1 ст. 172-20 КУпАП України та притягнути до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн.(одна тисяча сто дев`ятнадцять гривень) на користь держави (р/р 0112, код 37934859, МФО 852010 банк УК у Генічеському районі/ Генічеський район/ 21081100).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 320 /триста двадцять/ гривень на р/р 0001, банк ГУК у м. Києві, МФО 820019, 3, код платежу 22030106, призначення платежу / «Судовий збір», код 02886775 Відповідно до п.5 З.У. «Про судовий збір».

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Херсонської області через Генічеський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Генічеського районного суду О. П. Крапівіна