АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва Васильєва М.А.,

за участю

потерпілого ОСОБА_1.

представника потерпілого ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

особи, щодо якої провадження закрито, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 17 серпня 2017 року, якою провадження щодо

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

закрито у зв'язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до постанови суду, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_4 14 березня 2017 року приблизно о 14.40 год. керував автомобілем НОМЕР_1, при виїзді на нерегульоване перехрестя по вул. Рахманіна та вул. Коростенській в м. Києві під час руху по вул. Робітничій в напрямку вул. Малинської не надав перевагу в русі автомобілю НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5., який рухався по головній дорозі, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Суд першої інстанції дійшов висновку про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_4 у зв'язку з тим, що механізм утворення пошкоджень згідно зі схемою ДТП, пояснень ОСОБА_4, експертного дослідження за висновком №84/17 експерта ОСОБА_6 свідчить про те, що дії водія ОСОБА_5 при керуванні транспортним засобом «ВАЗ» державний номерний знак НОМЕР_2 суперечили вимогам п. 10.1 ПДРУ та з технічної точки зору призвели до виникнення аварійної дорожньо-транспортної ситуації, яка в наступному призвело до зіткнення автомобілів, а ОСОБА_4 повинен був керуватись п. 12.3 ПДРУ.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, прийняти нову постанову, якою визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги протокол про адміністративне правопорушення, як доказ у справі, натомість, всупереч вимог ст. 273 КУпАП взяв до уваги експертне дослідження № 84/17, яке проведене на підставі запиту адвоката експертом ОСОБА_6, повноваження якого у вказаному висновку та в матеріалах справи - відсутні.

Також, як посилається апелянт, судовий розгляд в суді першої інстанції неодноразово переносився, в більшості випадків за відсутності захисника, що призвело до порушення ст. 277 КУпАП.

Щодо фактичних обставин справи, то апелянт вказує на те, що 4 березня 2017 року о 14.40 год. він керував транспортним засобом, а не дружина, як вказано в оскаржуваній постанові «ОСОБА_5.», здійснював рух по вул. Коростенській в м. Києві, у напрямку вул. Робітничої, де мав намір повернути ліворуч, на вул. Робітничу. Наблизившись до вказаного перехрестя, рухаючись по головній дорозі, він увімкнув покажчик лівого повороту, але, не встигнувши будь-що зробити, зіткнувся з автомобілем «БМВ», який рухався по другорядній дорозі по вул. Робітничій, перед яким встановлено знак «Дати дорогу».

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників ДТП, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 березня 2017 року приблизно о 14.40 год. на нерегульованому перехресті вул. Рахманіна - вул. Коростенська-вул. Робітнича в м. Києві сталося зіткнення автомобілів НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та «ВАЗ» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5, наслідки якого зафіксовані у схемі ДТП (ас. 2).

При цьому з довідки про стан технічних засобів регулювання дорожнього руху вбачається, що на даному перехресті встановлені дорожні знаки: по вул.. Коростенській при повороті праворуч - знак 2.3, 7.8 «Головна дорога», «Напрямок головної дороги», по вул.. Робітнича та вул.. Рахманінова - знак 2.1, 7.8 «Дати дорогу», «Напрямок головної дороги».

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_5 пояснив, що 14 березня 2017 року приблизно о 14.40 год. він керував автомобілем НОМЕР_2 по вул.. Коростенській, маючи намір здійснити рух ліворуч на вул.. Робітничу. Рухався з ввімкнутими фарами ближнього світла зі швидкістю 20-30 км/год. Впевнившись в тому, що він не спричиняє перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, зокрема тим, що рухаються по головній дорозі та пішоходам, розпочав поворот ліворуч на вул.. Робітничу, але в цей час сталося зіткнення з автомобілем НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4, який, рухаючись на великій швидкості рухався по другорядній дорозі по вул.. Робітничій, проігнорував вимоги знаки «Дати дорогу», що і призвело до ДТП. Вказані обставини були записані на відеореєстратор, про що було відомо працівникам поліції при оформленні ДТП, продемонстровано їм, але не вилучено у нього і не долучено до справи. При оформленні ДТП ОСОБА_4 неодноразово змінював пояснення, вказуючи різні обставини: спочатку, що він не знав, куди буде рухатися автомобіль ВАЗ, потім про те, що у нього була перевага в русі, оскільки він їхав прямо, потім почав говорити, що він вже був на перехресті, а автомобіль під його (ОСОБА_5) керуванням в'їхав в автомобіль БМВ збоку.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_4, вважаючи постанову суду законною та обґрунтованою, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, вказуючи про те, що 14 березня близько 14 год. він керував автомобілем НОМЕР_1, їхав зі швидкістю 45-50 км/год. При виїзді на нерегульоване перехрестя по вул.. Рахманінова та вул. Коростецкій в м. Києві, проїхав 14 м з правого боку різко перекрив дорогу йому автомобіль ВАЗ під керуванням ОСОБА_5, в результаті чого сталося зіткнення автомобілів, внаслідок чого пошкоджено праве крило автомобіля БМВ та ліве крило автомобіля ВАЗ. Місце зіткнення відбулося в його (ОСОБА_4) смузі руху, на відстані 22 метри до головної дороги, при під'їзді до якої він мав надати дорогу автомобілям, які рухаються по головній дорозі. Автомобіль під керуванням ОСОБА_5 виїхав з головної дороги на острівець, проїхавши від головної дороги приблизно 22 метри, вирішив пересікти суцільну лінію, тобто, рухався вже по другорядній дорозі в порушення п.10.1 ПДР, а тому вважає, що винуватий у ДТП саме водій ОСОБА_5

З відеозапису, долученого до апеляційної скарги, переглянутого під час апеляційного розгляду, вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_5 рухається по головній дорозі. Автомобіль під керуванням ОСОБА_4, рухаючись по другорядній дорозі прямо по смузі, на яку, намагаючись здійснити поворот, виїжджає з головної дороги автомобіль під керуванням ОСОБА_5, внаслідок чого відбувається зіткнення передніми частинами автомобілів, внаслідок якого автомобіль під керуванням ОСОБА_4 трохи розвертає.

Зі схеми місця ДТП вбачається, що на ній зафіксовані місця знаходження автомобілів після ДТП (ас. 2). На зворотньому боці схеми зафіксовані пошкодження автомобілів: в автомобілі ВАЗ пошкоджено: переднє праве та ліве крило, права та ліва фара, передній бампер, решітка радіатора, капот, лобове скло; в автомобілі БМВ пошкоджено капот, праве крило, права передня фара, передній бампер, ліва передня фара, лобове скло (ас. 2 зв.).

З наявних у справі фотокарток вбачається, що в автомобілі ВАЗ пошкоджена передня частина автомобіля, при тому, що в автомобілі БМВ пошкоджено праве переднє крило, що свідчить про механізм ДТП. Більш того, з цих же фотокарток вбачається, що оглядовість для водія БМВ виїзду з вул.. Рахманінова та вул.. Коростенської обмежена внаслідок паркану, який перекриває для водія БМВ огляд.

Посилання в постанові судді, як на доказ невинуватості ОСОБА_4, на висновок № 84/17 експертного дослідження зіткнення автомобілів від 16 серпня 2017 року, вважаю необґрунтованим, оскільки, як вбачається з даного висновку, дослідження проведене на підставі копії матеріалів справи про адмінправопорушення, в т.ч. і схемі ДТП, яка не відображає всі наявні дорожні знаки на даній дільниці дороги. Так, при проведенні дослідження експерт послався на те, що знак «Дати дорогу» встановлений при виїзді з вул.. Рахманінова, тобто, за пересіченням проїзних частин, а тому дія цього знаку не розповсюджується на зазначений перетин проїзних частин.

Однак, під час апеляційного розгляду встановлено, що при виїзді саме з вул.. Робітничої встановлені знаки 2.1, 7.8 «Дати дорогу», «Напрямок головної дороги», які розповсюджуються саме на зазначений перетин проїзних частин.

Крім того, вказаний висновок містить припущення, а саме, що в даній ситуації, що склалась перед зіткненням, водій ОСОБА_4 міг бути позбавленим технічної можливості попередити зіткнення автомобілів. При цьому експертом не взято до уваги обмеженість оглядовості виїзду з вул.. Рахманінова та вул.. Коростенської для водія ОСОБА_4 при виїзді з вул.. Робітничої за рахунок встановленого паркану, який фактично закінчується при виїзді на перехрестя.

Окрім того, доводи ОСОБА_4 та його захисника про те, що зіткнення відбулося на відстані 22 м від головної дороги, є безпідставними, оскільки 22 м - це відстань від сталого предмету - ліхтаря до місця зіткнення, а не від краю головної дороги до місця зіткнення.

Відповідно до п. 16.11 Правил дорожнього руху України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Відповідно до положень п.1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці правила. ОСОБА_5, наближаючись на автомобілі по головній дорозі до місця виїзду з другорядної дороги автомобіля під керуванням ОСОБА_4, маючи перевагу в русі, був вправі розраховувати, що водій ОСОБА_4 виконає вимоги ПДР і дасть дорогу автомобілю під його керуванням..

Таким чином, під час апеляційного розгляду встановлено, що причиною зіткнення транспортних засобів і наслідків, що настали, були неправильні дії водія ОСОБА_4, який виїжджаючи з другорядної дороги, не переконався у відсутності небезпеки для руху та не надав дорогу транспортному засобу під керуванням ОСОБА_5, який рухався по головній дорозі та мав перевагу в русі.

Тому в причинному зв'язку із суспільно небезпечними наслідками, що настали, перебувають лише дії водія ОСОБА_4

Враховуючи достатність матеріалів, які надають можливість з усією повнотою встановити дійсні обставини у справі, апеляційний суд доходить висновку, що винуватість ОСОБА_4 у порушенні ним п. 16.11 ПДР України, що призвело до ДТП та пошкодження транспортних засобів, доведена повністю, а тому постанова місцевого суду підлягає скасуванню, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Однак, враховуючи, що на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції спливли строки, передбачені ст.. 38 КУпАП, провадження у справі щодо ОСОБА_4 підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 17 серпня 2017 року, якою провадження щодо ОСОБА_4 закрито у зв'язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, скасувати, прийняти нову постанову:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..1 24 КУпАП, провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва М.А. Васильєва