Справа № 158/2100/17 Провадження №33/773/905/17 Суддя в 1 інстанції: Костюкевич О. К.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАПДоповідач: Денісов В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 року місто Луцьк

Суддя Апеляційного суду Волинської області Денісов В.П., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, його представника - ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Ківерцівського районного суду від 08 вересня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною постановою судді ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі становить 10 200 грн. (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 320 грн..

ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що він 17 серпня 2017 року о 22 год. 08 хв. на автодорозі «Сильне-Городище», керував автомобілем марки «ВАЗ-21074», д.н.НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

В поданій 14.10.2017 апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови, а також скасувати постанову судді щодо нього, закривши провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що він не брав участі у розгляді справи, оскільки перебував на амбулаторному лікуванні з 07.09.2017 по 17.09.2017, а копію оскаржуваної постанови отримав 15.09.2017 і вперше подав апеляційну скаргу 19.09.2017, яка постановою судді від 03.10.2017 була йому повернута. Вважає постанову судді першої інстанції незаконною та необґрунтованою.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника, які підтримували апеляційну скаргу і просили поновити строк апеляційного оскарження, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційну скаргу необхідно повернути апелянту з таких підстав.

Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 був повідомлений судом належним чином про місце та час розгляду справи, тому достовірно знав, що розгляд справи відбудеться в 09 год. 20 хв. 08.09.2017 у Ківерцівському районному суді (а.с.5).

Отримавши 15.09.2017 копію оскаржуваної постанови, ОСОБА_2 підготував та подав апеляційну скаргу на дану постанову 19.09.2017, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, що не заперечується самим апелянтом.

Постановою судді апеляційного суду від 03 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на оскаржувану постанову судді місцевого суду повернуто апелянту, оскільки останній пропустив установлений Законом строк апеляційного оскарження і не просив поновити даний строк.

Таким чином, ОСОБА_2 вже двічі звертається до Апеляційного суду Волинської області з апеляційною скаргою на постанову судді Ківерцівського районного суду від 08 вересня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Подавши апеляційну скаргу більше ніж через місяць після дня винесення постанови, ОСОБА_2 суттєво пропустив установлений законом строк на її апеляційне оскарження і поважних причин пропуску цього строку апелянт не навів.

Із урахуванням наведеного, апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає розгляду і її слід повернути апелянту.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити ОСОБА_2 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Ківерцівського районного суду від 08 вересня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Повернути апеляційну скаргу ОСОБА_2

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області В.П.Денісов