Справа № 302/862/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.12.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Феєра І.С., за участю особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Шпільки М.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника - адвоката Шпільки М.В. на постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 03.11.2017.

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, мешканця АДРЕСА_1 пенсіонера, інваліда ІІІ групи, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 ( десять тисяч двісті ) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) грн..

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 059217 від 29.09.2017 та постанови судді від 03.11.2017 вбачається, що 29.09.2017, близько 14 год. 10 хв. на а/д Міжгір'я-Синевир 11 км., водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Урал», дорожній номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат Шпілька М.В. просить постанову суду від 03.11.2017 щодо ОСОБА_1 - скасувати, провадження у справі закрити. Звертає увагу суду на те, що норма ст. 130 КУпАП передбачає притягнення особи до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у нетверезому стані, однак з показів свідка ОСОБА_3, який є працівником поліції слідує, що автомобіль «Урал» стояв на обочині, а не рухався. ОСОБА_1 ніякого опору працівникам поліції не чинив, добровільно пішов на медичне освідчення, ОСОБА_1 автомобілем не керував в стані алкогольного сп'яніння, а зупинився у зв'язку з поломкою автомобіля, після чого за обідом дозволив собі випити горілку, так як зрозумів, що з такою поломкою автомобіля, не зможе далі їхати. Покази подружжя ОСОБА_4, які стверджували, що водій автомобіля «Урал» перебуває в стані алкогольного сп'яніння не можуть бути прийняті до уваги, оскільки дані особи не мають спеціальних знань у галузі медицини, зокрема, наркології.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Шпільки М.В. на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

-2-

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 ( далі "Інструкція"), огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. п. 3, 4 розділу ІІІ цієї Інструкції огляд у закладах охорони здоров'я щодо виявлення стану сп'яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп'яніння в обстежуваної особи.

Пунктами 16, 17 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Указані вимоги законодавства як працівниками патрульної поліції так і працівником закладу охорони здоров'я лікарем ОСОБА_5 дотримано в повному обсязі.

-3-

Судом першої інстанції вірно встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених судом доказів, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 059217 від 29.09.2017, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП щодо змісту і форми ( а. с. 2); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного чи іншого сп'яніння від 29.09.2017, відповідно до якого лікарем ОСОБА_5 встановлено, що громадянин ОСОБА_1 на час проведення огляду перебував в стані алкогольного сп'яніння ( а.с.4); письмовими поясненнями ОСОБА_6 від 29.09.2017, який пояснив, що 29.09.2017 до нього прийшов ОСОБА_1, який попросив піти допомогти завантажити картоплю на земельній ділянці, після чого ОСОБА_1 сів за кермо автомобіля Урал і вони поїхали із с. Синевир, під час їзди він зрозумів, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп'яніння, оскільки, піднімаючись по автодорозі Мжігір'я - Синевир, останній виїхав на смугу зустрічного руху та ледь не допустив зіткнення з іншим автомобілем, який рухався назустріч. Після чого, він попросив ОСОБА_1 зупинити автомобіль на узбіччі, щоб уникнути ДТП(а.с.5); письмовими поясненнями ОСОБА_4, який повідомив поліцію, що водій автомобіля «Урал», дорожній номерний знак НОМЕР_1, перебуває за кермом в нетверезому стані та ледь на вчинив наїзд на його автомобіль (а.с.6); актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння № 114 від 29.09.2017, який містить результат обстеження громадянина ОСОБА_1 на приладі Драгер - 3,01 % проміле алкоголю ( а. с. 29).

Суд першої інстанції з метою забезпечення всебічного та повного розгляду справи допитав в судовому засіданні свідків ОСОБА_4, ОСОБА_7, інспектора поліції ОСОБА_3, свідка ОСОБА_6, лікаря ОСОБА_5, які дали пояснення з приводу обставин вчиненого правопорушення, яким суд дав належну оцінку, з врахуванням взаємозв'язку та узгодженості між собою, завчасно попереджених про кримінальну відповідальні відповідальність за завідомо неправдиве показання.

Зокрема, свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_7 показали, що на автомобілі їхали зі сторони Міжгір'я в село Синевир. На Синевирському перевалі рухаючись вниз із-за повороту, їм на зустріч виїхав автомобіль «Урал», який був завантажений навозом, побачивши автомобіль, ОСОБА_4 почав гальмувати та подавати звуковий сигнал, після чого водій «Уралу» - ОСОБА_1 об'їхав їх автомобіль, і поїхав далі. Після чого, вони вирішили повернутися за вказаним автомобілем, і переслідуючи його зателефонували до поліції, та повідомили, що водій який керує автомобілем «Урал» знаходиться в нетверезому стані. Ідучи позаду автомобіля «Урал», бачили як автомобіль рухався по зустрічній смузі і виїжджав на обочину лівої сторони і ледь не зачіпляв стовпчики, які знаходилися на обочині дороги. Через декілька метрів, водій автомобіля «Урал» з'їхав з головної дороги на другорядну, в праву сторону у «рукав» біля води. Після чого, вони теж зупинилися і стали очікувати поки приїде поліція. Водій автомобіля за весь час з машини не виходив. Пасажир, який знаходився у автомобілі, вийшов з нього і пішов в сторону лісу. Водій автомобіля ніяких алкогольних напоїв у кабіні не вживав, оскільки вони весь час дивилися, щоб водій не поїхав далі. Працівники поліції які приїхали на місце, розбудили водія ОСОБА_1, який заснув за кермом автомобіля та допомогли останньому вийти із кабіни автомобіля.

Доводи апеляційної скарги захисника - адвоката щодо заперечення факту керування транспортним засобом громадянином ОСОБА_1, апеляційний суд оцінює критично, оскільки вони повністю суперечать доказам, наявним в матеріалах справи та поясненням свідків у справі, зокрема, показам ОСОБА_4 та ОСОБА_7, які вказали, що до приїзду працівників поліції, ОСОБА_1 не виходив із машини, а

-4-

відразу схилив голову на руль і заснув та результатами проведеного огляду із встановленим у ОСОБА_1- 3,01% проміле алкоголю.

За таких підстав, доводи апеляційної скарги захисника - адвоката Шпільки М.В. про відсутність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП апеляційний суд відхиляє, оскільки такі не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду та оцінюються, як спроба ОСОБА_1 ухилитись від передбаченої законом відповідальності.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи не перешкодили як суду першої інстанції так і апеляційному суду дотриматись вимог ст.ст. 245, 251 252 КУпАП щодо всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин справи та прийняти рішення з врахуванням всіх обставин справи, в тому числі і тих, про які вказує в апеляційній скарзі адвокат.

Крім того, під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що інспектор поліції Міжгірського відділення Хустського ВП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_8 та лікар ОСОБА_5 були упереджені при складанні протоколу та проведенні медичного свідування на стан алкогольного сп'яніння, що у них були підстави фальсифікувати протокол та висновок лікаря. Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що вказані інспектор при виконанні своїх функціональних обов'язків та лікар ОСОБА_5 при освідуванні ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння, діяли в межах наданих їм повноважень, протокол та висновок складено згідно до вимог «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 та ст. 256 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду справи судом не встановлено й даних про те, що в поліцейського ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_4, ОСОБА_7 та лікаря ОСОБА_5, були підстави для обмови ОСОБА_1, і на такі останній не вказував.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду Ніроду І.П. обґрунтовано визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а накладене на нього адміністративне стягнення таким, що відповідає санкції вищевказаної статті - як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, і є справедливим.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

При прийнятті рішення враховуються положення нормативно-правових актів про те, що сторони провадження в справах про адміністративні правопорушення є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; та те, що правопорушником жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги надано не було.

Керуючись ст. 294 КУпАП , апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу захисника - адвоката Шпільки М.В., подану в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 03.11.2017 щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: