АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 33/790/1208/16
Категорія: ч.2 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2017 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., за участю захисника особи у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2 - адвоката Черних Ігоря Олександровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 20.01.2017 року у відношенні ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 20.01.2017 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Судом першої інстанції було встановлено, що 28.10.2016 року о 04:10 в м. Харкві по вул. Алчевських, б.10, водій ОСОБА_2 керував автомобілем марки Shkоda Octavia, державний номер НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова. Від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимог п. 2.5 Правил Дорожнього руху Україн.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову від 20.01.2017 року, а провадження по справі закрити у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, або закінченням передбачених ст. 38 КУпАП строків. Також просить поновити строк на подачу апеляційної скарги, обґрунтовуючи її тим, що в судовому засіданні участі не брав, а копію постанови йому судом не направлялось, та про її існування він не знав.

В скарзі зазначає, що судом першої інстанції було порушено його права та не було належним чином повідомлено про розгляд справи відносно нього.

Також вказує, що дійсно 28.10.2016 року о 04:10 знаходився разом зі своїми друзями у м. Харкові по вул.. Алчевських 10, але не керував транспортним засобом, працівники поліції не зупиняли його, а підійшли тоді, коли ОСОБА_2 знаходився на відстані від автомобіля, і під час спілкування не було запропоновано пройти огляд за допомогою технічного засобу або у медичному закладі.

Звертає увагу на те, що пояснення свідків ідентичні за змістом, в яких вказано, що ОСОБА_2 відмовився від огляду на стан сп'яніння та від підпису у протоколі. Однак протокол було складено за його відсутності та про його існування не здогадувався, та мав намір в суді першої інстанції заявляти клопотання про виклик у судове засідання вказаних свідків.

Заслухавши пояснення захисника Черних І.О., який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки повідомленні причини його пропуску є поважними, та відмовити в задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на те, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся без нього, і ця обставина є безумовною підставою для скасування судового рішення, оскільки право ОСОБА_2 приймати участь в суді може бути поновлено при розгляді апеляційної скарги.

Розглянувши апеляційну скаргу апеляційний суд вважає безпідставними пояснення апелянта, що він не перебував за кермом транспортного засобу, оскільки такі обставини ним не були доведені та спростовуються наявними матеріалами справи, а саме поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які викладені від руки, та в них зазначено, що водій ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Приймаючи рішення про залишення апеляційної скарги без задоволення, апеляційний суд також відмічає, що постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 19.12.2016 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а постановами Апеляційного суду Харківської області від 28.03.2017 року та 20.06.2017 року таку постанову було залишено без змін.

При розгляді вказаної районним судом повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі доказів, наявних в ній і досліджених в судовому засіданні, які оцінені в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду, яка відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Крім того, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП підтверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2№0999731 від 28.10.2017 року, розпискою ОСОБА_7, який прийняв керування автомобілем від ОСОБА_2

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту

Враховуючи вище викладене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування постанови від 20.01.2017 року за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 20.01.2017 року у відношенні ОСОБА_2 задовольнити, вказаний строк поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вказану вище постанову без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області В.П.Цілюрик