АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 33/790/1525/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

20 грудня 2017 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області Яковлева В.С., за участю притягнутого до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

ПостановоюКиївського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт строком у 30 (тридцять) годин. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) гривень.

Судом встановлено, що з протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 171492 від 28.08.17р. вбачається, що 28 серпня 2017 року о 1540 год. за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_2 вчинив насильство в сім'ї відносно своєї співмешканки ОСОБА_3 а саме: ображав її нецензурною лайкою та позбав можливості вийти з квартири.

Не погодившись вказаним із рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Київського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2017 року та постановити нову, якою закрити провадження у справі у зв»язку з відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що місцевим судом неповно з»ясовано усі обставини справи та позбавлено особу, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості подавати докази. Зокрема, районний суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про виклик свідка ОСОБА_4, мотивуючи це рішення тим, що останній є рідним братом ОСОБА_2, а відтак, зацікавленою особою При цьому, в основу оскаржуваної постанови було покладено пояснення ОСОБА_5, який є не лише зацікавленою особою (батьком потерпілої), а навіть не був свідком подій, що мали місце 28.08.2017 року. Таким чином, суд першої інстанції позбавив ОСОБА_2 реалізувати своє право на захист, гарантоване Конституцією України, та, як наслідок, постановив протиправне рішення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 на підтримку апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Натомість, додержання цих вимог закону судом першої інстанції не забезпечено, оскільки фактичні обставини події правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_2 визнано винним, сформульовані в оскаржуваній постанові, виходячи не з власних висновків судді за результатами розгляду справи, а з посиланням на зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 171492 від 28.08.17р. року, відповідно до якого в діях ОСОБА_2 вбачається адміністративне правопорушення, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Таким чином, постанова судді, всупереч вимогам ст. 283 КУпАП, взагалі не містить опису обставин, що характеризують об*єктивну сторону правопорушення, та встановлені безпосередньо судом при розгляді справи, що є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, зокрема, письмових пояснень потерпілої ОСОБА_3, 28.08.2017 року між співмешканцями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 сталася сварка, в ході якої чоловік заважав останній вийти із зачиненої квартири. При цьому, тілесних ушкоджень жінці завдано не було. (а.с. 5)

Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за вчинення насильства в сім»ї, тобто умисне вчинення будь - яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров»ю потерпілого.

ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та наполягав, що насильства, ані фізичного, ані психологічного, по відношенню до ОСОБА_3 не вчиняв. Навпаки, зважаючи на те, що на той момент співмешканці вже тривалий час перебували у сварці, намагався поговорити та примиритися з жінкою.

Крім того, ОСОБА_2 надано до суду копію листа начальника УПП у м. Харкові ОСОБА_6, з якого вбачається, що в ході проведення службового розслідування було встановлено, що в діях інспекторів ОСОБА_7. та ОСОБА_8, які відпрацьовували виклик 28.08.2017 року, вбачаються грубі порушення вимог чинного законодавства по відношенню до затриманого ОСОБА_2, зокрема, ч. 1 ст. 43 ЗУ «Про Національну поліцію». (а.с. 44)

Як пояснив в суді апеляційної інстанції ОСОБА_4, допитаний у якості свідка, він є рідним братом ОСОБА_2. У день, коли мала місце вище вказана подія, він разом із ОСОБА_3 приїхав до квартири, де на той час вона мешкала разом з ОСОБА_2. Приїзд був обумовлений хвилюванням за брата, оскільки останній два дні не виходив на зв»язок, на телефонні дзвінки не відповідав. Коли вони опинилися у квартирі, ОСОБА_2 був вдома. У ОСОБА_3 та її співмешканця сталася сварка, оскільки останнім часом вони перебували у напружених відносинах. При цьому, як наголошує свідок, ОСОБА_2 не лаявся, не застосовував фізичну силу, в той час коли ОСОБА_3 поводилась досить неадекватно: лаялася, розкидала речі. Також, зазначив, що, ймовірно, ключі від квартири увесь той час знаходились у ОСОБА_3, оскільки саме вона відкривала двері працівникам поліції, які прибули за викликом батька потерпілої. Таким чином, на його думку, у ОСОБА_3 об»єктивно не існувало перешкод, щоб у разі необхідності залишити квартиру.

У свою чергу, потерпіла ОСОБА_3 до апеляційного суду не з»явилась, просила розглядати справи за її відсутності та надала свої письмові пояснення, зі змісту яких вбачається, що вона не заперечує проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 Вказує, що із заявою про вчинення насильства у сім»ї відносно неї до поліції не зверталась. (а.с. 41)

Письмові пояснення ОСОБА_5 (а.с.6), який викликав поліцію, однак, не був присутній під час зазначених подій, а оцінює їх лише зі слів своєї доньки, не містять достовірних даних щодо цих обставин, а тому не можуть розцінюватись судом як підтвердження наявності протиправних дій з боку ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_3

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленим законом.

Викладене у сукупності свідчить про те, що по справі не встановлено беззаперечних доказів, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- задовольнити

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт строком на 30 (тридцять) годин,- скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КупАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області В.С.Яковлева