Справа № 160/207/17 Провадження №33/773/432/17 Суддя в 1 інстанції: Корнелюк В. С.
Категорія:ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Лівандовська-Кочура Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2017 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області Лівандовська-Кочура Т.В., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Локачинського районного суду Волинської області від 18 квітня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою суду ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, непрацюючого, інваліда II групи, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень без застосування додаткового стягнення у виді позбавленням права керувати транспортними засобами, оскільки посвідчення водія в останнього відсутнє.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 320 гривень.

ОСОБА_2притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 08 березня 2017 року о 22 год. 00 хв. в с. Колпитів Локачинського району передав право керування автомобілем НОМЕР_1 гр. ОСОБА_3, який перебував в стані алкогольного сп'яніння чим своїми діями порушив п. 2.9 г ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про її скасування та звільнення його від адміністративної відповідальності на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказує, що висновки суду про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення є необґрунтованими, базуються на припущеннях. Зазначає, що йому не було відомо про факт вживання ОСОБА_3 алкогольних напоїв, не містять таких доказів і матеріали справи.

Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_2, який апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній мотивів, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов'язковому порядку має бути з'ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що при розгляді даної справи даних вимог закону суддею дотримано не було.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з дитинства хворіє психічним захворюванням, перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра з діагнозом: легка розумова відсталість в стадії вираженої дебільності, у зв'язку із чим йому було присвоєно другу групу інвалідності довічно. Зазначені обставини стверджуються довідкою Ратнівської центральної районної лікарні № 10 від 16 січня 2006 року, довідкою МСЕК № 046137 від 22 березня 2003 року.

Внаслідок психічного захворювання, останній не володіє навичками читання та письма, тому протокол про адміністративне правопорушення та письмові пояснення не підписував, з їх змістом ознайомлений не був.

Окрім того, як ствердила мати останнього - ОСОБА_4 саме вона звернулась до ОСОБА_3 з проханням повернути вищевказаний автомобіль, за кермо якого сів її син-ОСОБА_2 Тоді як факт обізнаності останнього із тим, що ОСОБА_3 вживав алкогольні напої, окрім протоколу про адміністративне правопорушення та письмових пояснень, яких він не читав та не підписував, жодними належними доказами не підтверджений.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи, зокрема, про місце, час вчинення та суть правопорушення, спричинену матеріальну шкоду, а також про свідків і потерпілих.

Протокол складений без зазначення свідків, не містять дані про таких і матеріали справи.

Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув, належної оцінки всім наявним в матеріалах справи доказам не надав, чим порушив вимоги ст. 280 КУпАП, а відтак, постанова Локачинського районного суду Волинської області від 18 квітня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення, не може вважатися законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню.

За таких обставин вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 є обґрунтованою, а тому постанова суду першої інстанції від 18 квітня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження по справі відносно ОСОБА_2 закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Локачинського районного суду Волинської області від 18 квітня 2017 рокускасувати, провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя