АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№33/796/29/2017 Постанова винесена суддею Луценко О.М.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю захисника ОСОБА_2 - адвоката Барибіної К.Б., представників ОСОБА_4 - адвокатів Некрасова О.С. і ХоптинцяА.Б., та представника ОСОБА_7 - адвоката Левчишиної О.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Барибіної К.Б. на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 30 вересня 2016 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 30 вересня 2016 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно з постановою, суд розглянув протокол про адміністративне правопорушення від 08.07.2016 року, відповідно до якого 28 травня 2016 року о 18 год. 41 хв. на перехресті вулиць Скляренка - Сирецька - М.Вовчка в м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Форд Фієста», державний номерний знак НОМЕР_1, при виникненні перешкоди не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки та не здійснив об'їзд перешкоди, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 12.3 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрив провадження в справі, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням суду, захисник ОСОБА_2 - адвокат Барибіна К.Б. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а адміністративний матеріал направити на доопрацювання до Управління патрульної поліції в м. Києві для вирішення питання про встановлення в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені істотні порушення як матеріального, так і процесуального права, та взагалі не з'ясовано обставин дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому, в матеріалах справи взагалі відсутні дані про сповіщення ОСОБА_2 щодо місця і часу розгляду справи, тобто до адміністративної відповідальності він притягнутий, незважаючи на порушення його права на захист як особисто, так і за допомогою адвоката, а також те, що в матеріалах даної справи відсутні будь-які пояснення ОСОБА_2

Між тим, вважає, що за ст. 124 КУпАП повинні кваліфікуватися дії іншого учасника ДТП - ОСОБА_4, оскільки саме ним порушено п. 16.6 ПДР України.

Так, у своїх поясненнях ОСОБА_2, які він надав в ПрАТ «СК «ЗДОРОВО», зазначає, що він, керуючи автомобілем «Форд», рухався правою смугою вул. Скляренка зі швидкістю приблизно 60 км/год. і наближався до перехрестя з вул. Сирецькою при ввімкненому в напрямку його руху зеленому сигналі світлофора. Несподівано автомобіль «Мерседес», що рухався назустріч, почав виконувати поворот ліворуч і виїхав на смугу його руху на відстані приблизно 25-30 м, ОСОБА_2 застосував екстрене гальмування, але, в силу незначної відстані до лінії руху автомобіля «Мерседес», зіткнення уникнути не вдалося.

З пояснень водія автомобіля «Мерседес» ОСОБА_4 вбачається, що він рухався вул. Скляренка і здійснював маневр повороту ліворуч на вул. Сирецьку, та при здійсненні маневру зупинився для пропуску пішохода і після цього в нього врізався автомобіль «Форд», та зазначив, що, коли він почав маневр, то впевнився, що автомобіль знаходився на безпечній дистанції.

Як вбачається зі схеми ДТП, зіткнення сталося на перехресті доріг, де рух транспорту регулюється світлофорами. При цьому, дорожня обстановка для водія автомобіля «Форд» ОСОБА_2 перед зіткненням характеризувалася таким чином, що він рухався правою смугою дороги і на яку виїхав водій автомобіля «Мерседес» ОСОБА_4, який із зустрічного напрямку здійснював поворот ліворуч. Тобто, в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Мерседес» ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п. 16.6 ПДР і при наявності зустрічного транспорту технічна можливість уникнення зіткнення полягала у виконанні водієм вказаних вимог.

Однак, інспектором поліції жодним чином не були перевірені пояснення учасників даної ДТП, дійсні обставини справи, та не враховано той факт, що саме водієм автомобіля «Мерседес» ОСОБА_4 було порушено вимоги правил дорожнього руху, зокрема п. 16.6 ПДР, і відповідно на нього повинен був бути складений протокол про адміністративне правопорушення.

Таким чином, на думку апелянта, ОСОБА_2 не винуватий в даній дорожньо-транспортній пригоді, що також підтверджується і висновком експертного автотехнічного дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди №0204 від 22.11.2016 року, відповідно до якого в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Форд» ОСОБА_2 з технічної точки не перебували в причинному зв'язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, а невідповідність дії водія автомобіля «Мерседес» ОСОБА_4 вимогам п. 16.6 ПДР з технічної точки зору знаходилися в причинному зв'язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, як пропущений з поважних причин, посилаючись на те, що судову повістку про розгляд справи в суді на 30.09.2016 року ОСОБА_2 не отримував, а про існування даної постанови він дізнався лише після ознайомлення адвоката Барибіної К.Б. з матеріалами справи 08.11.2016 року, про що свідчить її заява про ознайомлення з матеріалами справи та відповідна розписка.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення захисника ОСОБА_2 - адвоката Барибіної К.Б. та представника ОСОБА_7 - адвоката Левчишиної О.В. на підтримку доводів апеляційної скарги, заперечення представників ОСОБА_4 - адвокатів Некрасова О.С. і ХоптинцяА.Б. проти задоволення апеляційної скарги, а також пояснення спеціалістів - судового експерта ТОВ «Український центр Судових експертиз» ОСОБА_12 та судового експерта Київського міського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_13, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП; у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди; у схемі дорожньо-транспортної пригоди, яка була підписана відповідною посадовою особою, учасником пригоди - водієм ОСОБА_4 та понятими без будь-яких заперечень, в якій відображені необхідні й достатні відомості щодо організації дорожнього руху на перехресті вулиць Скляренка - Сирецька - М.Вовчка в м. Києві, а також дані щодо напрямку руху транспортних засобів до моменту зіткнення, їх розташування після зіткнення, сліди гальмування автомобіля «Форд»; у відеозаписі обставин події від 28 травня 2016 року, а також у поясненнях учасника дорожньо-транспортної пригоди водія автомобіля «Мерседес» ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 щодо обставин події.

При цьому водій ОСОБА_2, одразу після дорожньо-транспортної пригоди ніяких пояснень не надавав, а за його поясненнями, наданими в ПрАТ «СК «ЗДОРОВО» та які були долучені захисником до апеляційної скарги, він,керуючи автомобілем «Форд», рухався правою смугою вул. Скляренка зі швидкістю приблизно 60 км/год. і наближався до перехрестя з вул. Сирецькою при ввімкненому в напрямку його руху зеленому сигналі світлофора. Несподівано автомобіль «Мерседес», що рухався назустріч, почав виконувати поворот ліворуч і виїхав на смугу його руху на відстані приблизно 25-30 м, він застосував екстрене гальмування, але, в силу незначної відстані до лінії руху автомобіля «Мерседес», зіткнення уникнути не вдалося.

З наявних в матеріалах справи пояснень свідка ОСОБА_14, який разом з ОСОБА_17 та ОСОБА_7, як пасажири, знаходилися в автомобілі «Форд», вбачається, що вони рухалися по вул. Скляренка в бік вул. Новокостянтинівська на зелений сигнал світлофора і на перехресті перед ними повернув автомобіль «Мерседес», який отримав удар в правий бік.

Разом з тим, зазначений ОСОБА_2 та ОСОБА_14 механізм дорожньо-транспортної пригоди, спростовується сукупністю наявних у справі доказів.

Так, з наявних в матеріалах справи пояснень другого учасника дорожньо-транспортної пригоди водія автомобіля «Мерседес» ОСОБА_4, вбачається, що він здійснював маневр лівого повороту з вул. Скляренка на вул. Сирецька.Під час повороту, на відстані 40-50 метрів, він помітив автомобіль «Форд», який, рухаючись йому назустріч, був на безпечній відстані від нього, тому, переконавшись у безпечності свого маневру, він здійснив поворот на вул. Сирецьку, але там йому прийшлось зупинитись, пропускаючи пішохода. Після зупинки для пропуску пішохода, через 3-4 секунди він відчув удар у праву сторону свого автомобіля. Також зазначив, що в момент зіткнення його автомобіль вже був повернутий та стояв, виїхавши на вул. Сирецька.

Зазначені пояснення ОСОБА_4 в тій частині, що на той момент, коли в нього в'їхав автомобіль «Форд», він вже здійснив поворот ліворуч та зупинився, пропускаючи пішохода на зелений сигнал світлофора для пішоходів, об'єктивно підтверджуються і наявними в матеріалах справи поясненнями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16

При цьому, за поясненнями ОСОБА_15, він йшов вздовж вул. Скляренко у напрямку вул. Автозаводської та, перетинаючи перехрестя на зелене світло світлофора для пішоходів, його пропустив автомобіль «Мерседес», який повертав з вул. Скляренко на вул. Сирецьку. В цей час по вул. Скляренко в напрямку вул. Автозаводської рухався автомобіль «Форд», який врізався у правий бік автомобіля «Мерседес». При цьому, автомобіль «Форд» гальмував та намагався зупинитися до зіткнення.

За поясненнями ОСОБА_16, під час дорожньої пригоди вона перебувала в автомобілі «Мерседес», як пасажирка, і, коли водій автомобіля «Мерседес» почав здійснювати поворот з вул. Скляренка на вул. Сирецьку, вона бачила автомобіль «Форд», який мчав на них, в той час як поряд з ним дорога була вільною, а відстань між ними була значною. Після зупинки їхнього автомобіля, автомобіль «Форд» врізався в них по тій же полосі, що і рухався з того моменту, як вона його побачила, не зробивши навіть намагання звернути чи зменшити швидкість, або можливо водій почав гальмувати занадто пізно.

Підстав не приймати до уваги зазначені свідчення у суду апеляційної інстанції немає, оскільки вони підтверджуються іншими доказами по справі.

Зокрема, ці обставини підтверджуються і схемою дорожньо-транспортної пригоди, яка була підписана відповідною посадовою особою, учасником пригоди - водієм ОСОБА_4 та понятими без будь-яких заперечень, в якій відображені необхідні й достатні відомості щодо організації дорожнього руху на перехресті вулиць Скляренка - Сирецької в м. Києві, а також дані щодо розташування транспортних засобів після зіткнення, сліди гальмування автомобіля «Форд», та з якої вбачається, що зіткнення транспортних засобів сталося на регульованому світлофорними об'єктами перехресті, і у кінцевому положенні після зіткнення автомобілі «Форд» та «Мерседес» знаходяться у крайній смузі вул. Скляренка під кутом і передніми частинами спрямовані в сторону вул. Куренівської, при цьому автомобіль «Мерседес» знаходиться попереду автомобіля «Форд» повернутий приблизно на 90 градусів проти ходу годинникової стрілки від свого попереднього напрямку руху. Згідно протоколу огляду місця пригоди, автомобіль «Форд» в результаті зіткнення отримав пошкодження переднього бамперу, решітки, радіатора, переднього капоту, лобового скла та лівого переднього крила, а автомобіль «Мерседес» - правих передніх дверей.

Характер і локалізація пошкоджень на автомобілях «Форд» та «Мерседес» свідчать про те, що передньою частиною автомобіль «Форд» контактував із правого боку з передньою частиною автомобіля «Мерседес».

Вказані обставини об'єктивно підтверджуються і наявним в матеріалах справи відеозаписом з камери зовнішнього відеоспостереження, з якого вбачається, що, коли на проїзній частині з'являється автомобіль «Форд», який рухається по правій крайній смузі вул. Скляренка в напрямку перехрестя, автомобіль «Мерседес» вже почав здійснювати маневр лівого повороту на вул. Сирецьку, перетнувши лінію, що розділяє транспортні потоки зустрічних напрямків, а в момент наближення водія автомобіля «Форд» до світлофорного об'єкту, автомобіль «Мерседес» фактично вже завершував маневр лівого повороту на вул. Сирецьку, частково перебуваючи на смузі, по якій рухався автомобіль «Форд», та був змушений зупинитися, пропускаючи пішохода, який переходив проїзну частину вул. Сирецької, і в цей час відбувалось зіткнення автомобілів «Форд» та «Мерседес» на куті перетину правого (за напрямком руху автомобіля «Форд») краю проїзної частини вул. Скляренка і правого (за напрямком руху автомобіля «Мерседес») краю проїзної частини вул. Сирецької.

Отже, дані відеозапису вказують, що для водія автомобіля «Форд» небезпечна ситуація виникла в той момент, коли автомобіль «Мерседес» перетнув лінію, що розділяє транспортні потоки зустрічних напрямків, та, виконуючи маневр лівого повороту, виїхав на смуги для руху зустрічного транспорту і, рухаючись у напрямку вул. Сирецької, наближався до смуги, по якій рухався автомобіль «Форд».

При цьому, таке маневрування автомобіля «Мерседес» відбувалося в полі зору водія автомобіля «Форд», оскільки у нього жодних перешкод для цього не було, до того ж і про наявність таких перешкод водієм автомобіля «Форд» ніде не вказувалось.

Такий механізм дорожньо-транспортної пригоди об'єктивно підтвердив і допитаний в суді апеляційної інстанції спеціаліст (судовий експерт) ТОВ «Український центр судових експертиз» ОСОБА_12, який, підтримавши висновок експертного дослідження №1-15/03 від 15.03.2017 року, проведеного за заявою ОСОБА_4 про проведення комплексного автотехнічного та транспортно-трасологічного дослідження, пояснив, що за обсягами матеріалів справи вбачається, що з моменту виникнення небезпеки для руху обох автомобілів і до їх зіткнення, яке відбулося на правому куті вулиць, пройшов однаковий час, упродовж якого автомобіль Мерседес, виконуючи маневр лівого повороту, перебував на проїзній частині вул. Скляренка призначеній для руху зустрічного транспорту, тобто в межах перехрестя, а відтак, існувала небезпека для руху автомобіля Форд, який, рухаючись зі швидкістю 60 км/год., проїхав відстань 64-68 м до місця зіткнення. До того ж, таке маневрування автомобіля «Мерседес» відбувалося в полі зору водія автомобіля «Форд» і він мав об'єктиву можливість відслідковувати з місця водія зміну траєкторії руху автомобіля Мерседес, оскільки відповідно до наданих на дослідження копій матеріалів справи у нього жодних перешкод для цього не було.

За таких обставин, у діях водія автомобіля Форд ОСОБА_2 у даній дорожній ситуації вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 ПДР, які він допустив своїми одноосібними діями, на які не впливали інші учасники дорожнього руху, в тому числі і водій автомобіля Мерседес ОСОБА_4, які з технічної точки зору є причиною даної ДТП, а у діях водія автомобіля Мерседес ОСОБА_4 невідповідностей вимогам правил дорожнього руху, які б з технічної точки зору перебували у причинно-наслідковому зв'язку з даною пригодою, не вбачається.

При цьому твердження апелянта про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася виключно через порушення водієм автомобіля «Мерседес» ОСОБА_4 п. 16.6 ПДР, який, здійснюючи поворот ліворуч із зустрічного напрямку руху, не надав перевагу в русі водію автомобіля «Форд» ОСОБА_2 та виїхав на смугу його руху на відстані 25-30 метрів, у зв'язку з чим ОСОБА_2 застосував екстрене гальмування, однак, через малу відстань між автомобілями, уникнути зіткнення не вдалося, судом до уваги не приймаються, оскільки суперечать матеріалам справи в частині, що стосується обставин, які передували дорожньо-транспортній пригоді, її механізму та наслідків.

З цих підстав, судом не приймаються до уваги висновок експертного дослідження від 22.11.2016 року ТОВ «Експертна компанія «ІНДЕКС», проведеного за заявою ПрАТ «Страхова компанія «Здорово» про проведення експертного дослідження, відповідно до якого - в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Форд» ОСОБА_2 в момент виїзду на смугу його руху автомобіля «Мерседес» не мав технічної можливості уникнути зіткнення з ним шляхом застосування гальмування, тобто виконання ним вимог п. 12.3 ПДР, згідно яких він повинен був діяти, і з технічної точки зору в діях водія автомобіля «Мерседес» ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам п. 16.6 ПДР, та висновок експертного дослідження №1018ат від 10.02.2017 року Київського міського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, проведеного за постановою Апеляційного суду м. Києва від 21.12.2016 року, відповідно до якого - відповісти на питання, що стосується технічної можливості у водія автомобіля «Форд» ОСОБА_2 уникнути зіткнення з автомобілем «Мерседес», шляхом застосування екстреного гальмування, з моменту виникнення небезпеки для руху водію ОСОБА_2 не представляється можливим, і з технічної точки зору в діях водія автомобіля «Мерседес» ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам п. 16.6 ПДР, а такожнадані в суді апеляційної інстанції пояснення спеціаліста (судового експерта) Київського міського науково-дослідного експерно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_13 в тій частині, що в діях водія автомобіля Мерседес ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам п. 16.6 ПДР, оскільки, як встановлено судом з відеозапису, небезпечна ситуація для водія автомобіля «Форд» виникла в той момент, коли автомобіль «Мерседес» перетнув лінію, що розділяє транспортні потоки зустрічних напрямків, та виконуючи маневр лівого повороту, виїхав на смуги для руху зустрічного транспорту і, рухаючись у напрямку вул. Сирецької, наближався до смуги, по якій рухався автомобіль «Форд», що відбувалося в полі зору водія автомобіля «Форд», та він об'єктивно не міг не виявити перешкоду для руху у виді автомобіля «Мерседес», а отже, повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР України, яким встановлено, що, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Таким чином, висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про порушення ОСОБА_2 вимог правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто про вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події, а протилежні цьому доводи апеляційної скарги адвоката Барибіної К.Б., як і доводи про невинуватість ОСОБА_2 та про порушення виключно водієм ОСОБА_4 вимог правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення транспортних засобів, не заслуговують на увагу.

Отже, суддя районного суду при розгляді справи відносно ОСОБА_2 повно, всебічно та об'єктивно з'ясував всі обставини події, дав належну оцінку усім зібраним по справі доказам, та прийшов до обґрунтованих висновків щодо винуватості ОСОБА_2 у порушенні ПДР, що призвело до зіткнення транспортних засобів та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, правильно закривши при цьому провадження по справі за сплином строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Поновити захиснику Барибіній К.Б. строк на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 30 вересня 2016 року.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 30 вересня 2016 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисникаБарибіної К.Б. - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва ГорбІ.М.