А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

17.05.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Гошовського Г.М. за участі прокурора відділу прокуратури Закарпатської області Малицького С.І., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 розглянув апеляційну скаргу, яку подав прокурор відділу прокуратури Закарпатської області Малицький С.І. на постанову судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 11.04.2017 у справі, в якій ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, уродженець і мешканець АДРЕСА_1, з вищою освітою, працюючий головою Перечинської районної ради, притягується до адміністративної відповідальності як такий, що вчинив правопорушення, передбачені частинами 1 та 2 ст. 172-7 КпАП.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2, обіймаючи посаду голови Перечинської районної ради, всупереч вимогам ч.1 ст. 28 та ч.2 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції», ч.1 ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», керуючись приватними інтересами, не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів, не повідомив невідкладно Перечинську районну раду про наявність конфлікту інтересів та вчинив дії і прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів за таких обставин.

26.11.2015 ОСОБА_2, головуючи на засіданні сесії Перечинської районної ради, виніс на обговорення проект рішення про присвоєння собі 5-го рангу посадової особи місцевого самоврядування в межах 3-ї категорії класифікації посад в органах місцевого самоврядування та не повідомив раду про наявний реальний конфлікт інтересів.

Діяння ОСОБА_2 в цій частині кваліфіковано за ч.1 ст. 172-7 КпАП, як неповідомлення у встановлених законом випадках та в порядку про наявність реального конфлікту інтересів.

Того ж дня, головуючи на засіданні сесії Перечинської районної ради, ОСОБА_2 прийняв участь у голосуванні, голосував за та, як голова ради, підписав рішення про присвоєння собі 5-го рангу посадової особи місцевого самоврядування в межах 3-ї категорії класифікації посад в органах місцевого самоврядування.

Діяння ОСОБА_2 в цій частині кваліфіковано за ч.2 ст. 172-7 КпАП, як прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

24.12.2015 ОСОБА_2, головуючи на засіданні сесії Перечинської районної ради, виніс на обговорення проект рішення про встановлення собі надбавок за високі досягнення у праці у розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг посадової особи місцевого самоврядування та надбавки за вислугу років, премії в розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг посадової особи місцевого самоврядування, надбавки за вислугу років та надбавки за високі досягнення у праці за фактично відпрацьований час, премії до державних і професійних свят за рахунок економії фонду оплати праці, допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі щомісячної заробітної плати, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати у межах фонду оплати праці, та не повідомив раду про наявний реальний конфлікт інтересів.

Діяння ОСОБА_2 в цій частині кваліфіковано за ч.1 ст. 172-7 КпАП, як неповідомлення у встановлених законом випадках та в порядку про наявність реального конфлікту інтересів.

Того ж дня, головуючи на засіданні сесії Перечинської районної ради, ОСОБА_2 прийняв участь у голосуванні, голосував за та, як голова ради, підписав рішення № 41 про встановлення собі надбавок за високі досягнення у праці у розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг посадової особи місцевого самоврядування та надбавки за вислугу років, премії в розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг посадової особи місцевого самоврядування, надбавки за вислугу років та надбавки за високі досягнення у праці за фактично відпрацьований час, премії до державних і професійних свят за рахунок економії фонду оплати праці, допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі щомісячної заробітної плати, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати у межах фонду оплати праці.

Діяння ОСОБА_2 в цій частині кваліфіковано за ч.2 ст. 172-7 КпАП, як прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

22.12.2016 ОСОБА_2, головуючи на засіданні сесії Перечинської районної ради, виніс на обговорення проект рішення про встановлення собі надбавок за високі досягнення у праці або за виконання важливої роботи у розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг посадової особи місцевого самоврядування та надбавки за вислугу років, премії в розмірі 70 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг посадової особи місцевого самоврядування, надбавки за вислугу років та надбавки за високі досягнення у праці за фактично відпрацьований час, премії до державних і професійних свят за рахунок економії фонду оплати праці, допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі щомісячної заробітної плати, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати у межах фонду оплати праці, та не повідомив раду про наявний реальний конфлікт інтересів.

Діяння ОСОБА_2 в цій частині кваліфіковано за ч.1 ст. 172-7 КпАП, як неповідомлення у встановлених законом випадках та в порядку про наявність реального конфлікту інтересів.

Далі, головуючи на засіданні сесії Перечинської районної ради, ОСОБА_2 прийняв участь у голосуванні, голосував за та, як голова ради, підписав рішення № 238 про встановлення собі надбавок за високі досягнення у праці або за виконання важливої роботи у розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг посадової особи місцевого самоврядування та надбавки за вислугу років, премії в розмірі 70 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг посадової особи місцевого самоврядування, надбавки за вислугу років та надбавки за високі досягнення у праці за фактично відпрацьований час, премії до державних і професійних свят за рахунок економії фонду оплати праці, допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі щомісячної заробітної плати, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати у межах фонду оплати праці, та не повідомив раду про наявний реальний конфлікт інтересів.

Діяння ОСОБА_2 в цій частині кваліфіковано за ч.2 ст. 172-7 КпАП, як прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Постановою судді Перечинського районного суду від 11.04.2017 провадження в справі закрито на підставі п.1 ст. 247 КпАП. Суддя вважав, що повідомлення про конкретний реальний конфлікт інтересів безпосередньому керівнику або іншому органу, здійснюється тільки у разі, якщо зазначеній особі (або органу) до цього не було про нього відомо, а наявними в справі доказами доведена обізнаність усіх депутатів районної ради про наявність даного конкретного конфлікту інтересів.

В апеляційній скарзі прокурор піднімає питання про скасування постанови судді від 11.04.2017 і прийняття нової постанови - про накладення на винну особу адміністративного стягнення в межах санкції ч.1 ст. 172-7 та ч.2 ст. 172-7 КпАП із застосуванням ст. 30 цього Кодексу щодо призначення додаткового стягнення у виді позбавлення права обіймати посади в органах місцевого самоврядування строком на 1 рік.

Апеляційний суд заслухав міркування сторін щодо повноваження прокурора подати апеляційну скаргу на постанову судді, ознайомився з матеріалами справи, апеляційною скаргою і приходить до переконання, що скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 294 КпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Можливості подачі апеляційної скарги на постанову судді іншими особами цей Кодекс не передбачає. Прокурор до числа зазначених учасників провадження в справі щодо ОСОБА_2 не входить.

На обґрунтування свого права подати апеляційну скаргу в даній справі прокурор посилається на приписи ст. ст. 250, 287 КпАП та рекомендації Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

У статті 250 КпАП передбачено право прокурора брати участь у розгляді справи, а також оскаржувати постанову в справі про адміністративне правопорушення. Згідно з ч.1 ст. 287 КпАП прокурор вправі оскаржити постанову по справі про адміністративне правопорушення у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 цього Кодексу. Відповідно ж до ч.5 ст. 7 КпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Оскільки ж постановою судді від 11.04.2017 щодо ОСОБА_2 заходи примусового характеру, пов'язані з обмеженням особистої свободи громадян, не застосовувались, в даному випадку прокурор здійснювати нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу права не має.

Що стосується посилань прокурора на рекомендації Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в листах № 9-1301 та 9-1814/0416 від 05.07.2016, то відповідно до ч.1 ст. 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Ухвалою Конституційного Суду України від 08.12.2015 № 49-у/2015 у справі № 2-43/2015 встановлено неузгодженість положень ч.5 ст. 7, ст. 250, ч.1 ст. 287 та ч.2 ст. 294 КпАП щодо повноважень прокурора оскаржувати постанови суду в справах про адміністративні правопорушення і констатовано, що її усунення може бути вирішено лише в законодавчому порядку.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 в справі «Щокін проти України» визначено вимоги до якості закону за такими критеріями як доступність для зацікавлених осіб, чіткість та передбачуваність у застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості, можливість його різного тлумачення є порушенням цих вимог. У разі, коли національне законодавство припускає неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків, органи державної влади зобов'язані віддати перевагу тому його тлумаченню, яке є найбільш сприятливим для особи.

Між тим, прокурор в апеляційній скарзі пропонує розв'язати встановлену колізію в законодавстві всупереч цьому рішенню.

Отже, Апеляційний суд вважає за необхідне керуватись у даному випадку приписом ч.2 ст. 294 КпАП і на його підставі визнає, що скарга подана особою, яка не має права на апеляційне оскарження постанови судді в цій справі, а тому не може бути прийнята Апеляційним судом до свого розгляду.

Керуючись ст. ст. 278, 294 КпАП, Апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав прокурор відділу прокуратури Закарпатської області Малицький С.І. на постанову судді Перечинського районного суду Закарпатської області щодо ОСОБА_2 від 11.04.2017 про закриття справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КпАП, у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гошовський Г.М.