АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 33/790/404/17
Категорія: ч. 4 ст. 130,ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.04.2017 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, за участю особи, у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП ОСОБА_2, його захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.02.2017 року у відношенні ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.02.2017 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_2 02.12.2016 року о 13- 00 в м. Харкові по пр. Людвіга Свободи, 29 керував транспортним засобом марки «Москквіч 21412-01», номерний знак Ш9621ВГ, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався с керуванням та скоїв наїзд на дерево. При дорожньо-транспортній пригоді (ДТП) автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збиткам, чим ОСОБА_2 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України (ПДР).

Крім того було встановлено, що в цей же день одразу після вчинення ДТП ОСОБА_2, до його огляду уповноваженою особою на предмет перебування у стані алкогольного або наркотичного спяніння, вживав алкоголь (горілку), порушивши вимоги п. 2.10 Є ПДР.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.02.2017 року скасувати, а провадження по справі закрити у звязку з малозначністю скоєного ним правопорушення.

Зазначає, що вину у скоєнні правопорушень визнав, щиро розкаявся, та вказує, що керуючи автомобілем разом із пасажиром у салоні, транспортний засіб занесло у звязку з ожеледицею, він не обрав безпечної швидкості руху, наїхав на лід, через що він вїхав в дерево. Після чого він покинув автомобіль з метою найти допомогу щоб виштовхати автомобіль, і за час своєї відсутності вжив алкогольні напої. Повернувшись до машини до них підїхав патруль поліції, працівниками якого було складено протокол за ч.4 ст. 130, ст. 124 КУпАП.

Вказує, що свідок ОСОБА_4 підтвердив вживання алкогольних напоїв вже після дорожньо-транспортної пригоди.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Апеляційний суд не вбачає підстав вважати вимоги вказаної правової норми не дотриманими суддею суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції апелянт та адвокат ОСОБА_3 наголошував, що в результаті вчинення ОСОБА_2 правопорушень, передбачених ч.4 ст. 130 та ст. 124 КУпАП не було нанесено нікому матеріальної шкоди, тому накладене суддею суду першої інстанції стягнення є неспіврозмірним, та вважав за можливе застосувати положення ст. 22 КУпАП і закрити провадження у звязку з малозначністю правопорушення.

ОСОБА_2 повідомив, що має стаж керування транспортними засобами 5 років та йому відомо про заборону вживати алкогольні напої після вчинення дорожньо-транспортної пригоди до проведення відповідного огляду.

Суддею суду першої інстанції було встановлено, що вчинені ОСОБА_2 правопорушення підтверджується наявними в матеріалами справи протоколами від 02.12.2016 року серії АП»№101227 та серіїАП2№400960, схемою дорожньо-транспортної пригоди від 02.12.2016 року та її зворотною стороною із зазначенням механічних пошкоджень транспортного засобу, поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та поясненнями ОСОБА_2 Про достовірність вказаних доказів апелянт не зазначає.

Враховуючи, що ОСОБА_2 вчинено два адміністративних правоапрушення, враховуючи обставини їх вчинення, апеляційний суд не знаходить підстав вважати можливим задовольнити вимоги апелянта, звільнивши його від відповідальності, визначеною судом першої інстанції.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.02.2017 року у відношенні ОСОБА_2 - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_1