АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1

за участі:

захисника адвоката ОСОБА_2,

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_3

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Київського районного суду м.Полтава від 12 грудня 2007 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, не працюючий, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановою судді Лучечко В.С. визнаний винуватим в тому, що він 21.10.2007 року близько 04.30 год. у м.Полтава по вул.Сінній керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, чим порушив п.2.9 ПДР. Від проходження в установленому порядку медичного огляду відмовився, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

На вказану постанову ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, а провадження в справі закрити у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. При цьому зазначив, що у 2007 році транспортний засіб під його керуванням дійсно зупиняли працівники міліції, але для перевірки документів, жодних порушень правил дорожнього руху він не допускав та ніколи не керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння. Вилучене 03.11.2017 року посвідчення водія було отримано 2003 року в РЕВ ДАІ м.Львів, з того часу ОСОБА_3 беззастережного ним користувався при керуванні транспортних засобів, переоформленні права власності на декілька автомобілів, перетині державного кордону України.

Окрім того, просить визнати поважними причини пропуску строку на оскарження постанови та поновити пропущений строк, вказуючи на те, що про місце, дату та час розгляду справи належним чином повідомлений не був, а про результат розгляду справи йому стало відомо лише 07.11.2017 року, а тому не мав змоги в передбачені законом строки оскаржити вказану постанову.

Вислухавши адвоката ОСОБА_2 та особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, які підтримали подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови та апеляційна скарга підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З огляду на те, що справу про адміністративне правопорушення було розглянуто суддею за відсутності правопорушника, а про результати розгляду справи ОСОБА_3 стало відомо лише 07.11.2017 року, строк на апеляційне оскарження постанови пропущено з поважних причин і тому його необхідно поновити.

Відповідно до вимог ст.245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Приймаючи рішення про притягнення порушника до адміністративної відповідальності, суддя, всупереч наведеним вимогам закону, не навів жодного доказу на підтвердження винуватості ОСОБА_3

Крім того, зміст мотивувальної частини постанови містить суперечності. Так, суддя зазначає, що ОСОБА_3 керував автомобілем у стані алкогольного спяніння і цим порушив п.2.9 Правил дорожнього руху України. При цьому зазначає, що від проходження медичного огляду на стан спяніння ОСОБА_3 відмовився. Така дія є порушенням п.2.5 Правил дорожнього руху України. Тобто ОСОБА_3 постановою судді визнаний винуватим у вчиненні порушень, передбачених двома різними пунктами Правил дорожнього руху України, які є взаємовиключними.

Як вбачається з довідки старшого секретаря канцелярії Київського районного суду м.Полтава, справу щодо ОСОБА_3 знищено відповідно до акту №2 від 09 жовтня 2017 року.

За таких обставин неможливо усунути вказані суперечності та встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи наведене, постанову судді Київського районного суду м.Полтави від 12 грудня 2007 року необхідно скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м.Полтава від 12 грудня 2007 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Київського районного суду м.Полтава від 12 грудня 2007 року відносно ОСОБА_3 скасувати, а провадження в справі закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Л.В. Нізельковська