АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/3750/17Суддя 1 інстанції Лиходєдов А. В.
Номер провадження 33/774/144/К/17Суддя- доповідач ОСОБА_1.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2017 року м.Кривий Ріг

Суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Русакова І.Ю., за участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, апеляційні скарги захисників ОСОБА_3, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2, на постанову Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 31 серпня 2017р., якою

ОСОБА_2, 1988.03.11 року народження,

Який народився у м.Кривому Розі, громадянина України,

який мешкає за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Маліновського,7/4,

не працює,

визнано винним у вичинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді арешту строком на 7 діб, стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн.

ВСТАНОВИВ:

За постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2, 31.08.2017р., близько 02.30 год., знадячись неподалік будинку №2 по вул.Ухтомського в м.Кривому Розі, вчинив злісну непокору законній вимозі працівників поліції, а саме будучи зупиненим біля місця, де невстановлені на цей час особи намагалися вчинити крадіжку телефонних кабелів, на неодноразову вимогу предявити документи, що посвідчують особу, висловлювався нецензурною лайкою на адресу поліцейських і відштовхнувши працівника поліції, що був одягнений у формений одяг, почав тікати, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 в інтересах особи що притягається до адміністративної відповідальності, просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник зазначає, що постанова суду першої інстанції відносно ОСОБА_2 постановлена без зясування усіх обставин по справі, висновки суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення не ґрунтуються на матеріалах справи.

Захисник вказує, що суд першої інстанції не перевірив і не зясував право посадової особи ОСОБА_5, який склав протокол про адміністративне правопорушення, на складання протоколів за ст.185 КУпАП.

Захисник зазначає, що суд першої інстанції порушив право ОСОБА_2 на захист, оскільки проігнорував його вимогу надати йому можливість залучити адвоката для розгляду адміністративної справи, вважає, що працівники поліції 31.08.2017р. о 02.00 год. ночі не предявили ОСОБА_2 свої службові посвідчення і не надали йому можливість пересвідчитися в тому, що перед ним, дійсно працівники поліції.

Окрім того, зазначає, що у протоколі не вказано про наявність освітлення на місці затримання ОСОБА_2, що на його думку дає підстави стверджувати про те, що дії працівників поліції, ОСОБА_2 міг розцінити, як посягання на його життя групою осіб, які о другій годині ночі, не предявивши ніяких документів, щось вимагали від ОСОБА_2, що в свою чергу і спонукало останнього до втечі від невідомих осіб.

Захисник ОСОБА_3 вважає, що з матеріалів адміністративної справи відносно ОСОБА_2 неможливо встановити факт того, що на місце події прибули працівники поліції у складі групи з 4-х осіб, що всі вони прибули в один і той же час, що це були саме ті особи на показання яких послався суд, неможливо встановити, що один з працівників поліції був у формі.

На думку захисника судом першої інстанції не зясовані важливі обставини для справи, допущені порушення вимог ст.245 КУпАП, постанова винесена судом на підставі неналежних і суперечливих доказів, постанова не містить мотивування у чому полягала злісна непокора, а відтак в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_4 в інтересах особи що притягається до адміністративної відповідальності, просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення.

Захисник ОСОБА_4 вважає, що постанова суду першої інстанції відносно ОСОБА_2 винесена з грубими порушеннями норм адміністративного та міжнародного законодавства, оскільки ОСОБА_2 не вчиняв, інкримінованого йому адміністративного правопорушення, опору не чинив, до нього було застосовано фізичну силу працівниками поліції від дій, яких утворилися тілесні ушкодження.

Захисник ОСОБА_4В наголошує на тому, що працівники поліції не попереджали ОСОБА_2 про застосування до нього фізичної сили, що є порушенням норм ст.ст.1,3, 5, 7, 13, 17 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.7 п.3 ст.18, ст..42, 43 Закону України «Про Національну поліцію».

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника Гуртового С.В., які підтримали доводи апеляційних скарг захисників Гуртового С.В. та Матової Т.В., просили скасувати постанову суду першої інстанції і закрити провадження по справі відносно Тітєя І.Т., допитавши свідків: Растємяшина К.С., Сіріка О.В., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційних скарг захисників, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252 КУпАП, суд зобовязаний повно всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримано.

Так, в обґрунтування своїх доводів про винуватість ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення, пояснення працівників поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7, показання ОСОБА_2, та інші наявні у матеріалах справи докази - письмові пояснення працівників поліції ОСОБА_8, ОСОБА_9 і, надавши доказам належну правову оцінку, суд встановив вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, з чим повністю погоджується суд апеляційної інстанції.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_2 31.08.2017р., близько 02.30 год., неподалік будинку №2 по вул.Ухтомського в м.Кривому Розі, будучи зупиненим біля місця, де невстановлені на цей час особи намагалися вчинити крадіжку телефонних кабелів, на неодноразову вимогу предявити документи, що посвідчують особу, висловлювався нецензурною лайкою на адресу поліцейських і, відштовхнувши працівника поліції, що був одягнений у формений одяг, почав тікати чим вчинив злісну непокору законній вимозі працівників поліції, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг захисників, суд апеляційної інстанції допитав працівників поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Так, ОСОБА_6 пояснив у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, що він разом із ОСОБА_7 30.08.2017р. з 22.00 год. заступили в наряд з охорони громадського порядку, з попередженню та припиненню розкриття вуличних злочинів, а також недопущення крадіжок кабельно-провідникової продукції. Приблизно о 02.15 год. 31.08.2017р. черговим Тернівського ВП КВП було прийнято повідомлення про те, що біля будинку №2 по вул.Ухтомського в м.Кривому Розі дві невідомі особи змотують дріт. Прибувши на вказане місце приблизно о 02.30 год. він і його напарник ОСОБА_7 помітили невідомого чоловіка, який щось робив в кущах біля змотаного в бухту кабелю. Він достав своє посвідчення і предявив його невідомому, оскільки не був одягнений у формений одяг працівника поліції, в цей же час на службовому автомобілі до місця події підїхали інші працівники поліції: начальник Тернівського відділу поліції ОСОБА_8. і його заступник ОСОБА_10, ОСОБА_8 був у форменому одязі, чи був ОСОБА_10 у формі, він не памятає. Невідомому, яким виявився ОСОБА_2 неодноразово було запропоновано предявити документи, які посвідчують його особу, однак ОСОБА_2 почав висловлюватися на адресу працівників поліції нецензурною лайкою, після чого, відштовхнув від себе начальника райвідділу поліції ОСОБА_8 і почав тікати, у звязку з чим до нього було застосовано фізичну силу та спеціальний засіб - кайданки.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційної інстанції надав аналогічні пояснення, при цьому наполягав на тому, що ОСОБА_6 предявляв своє посвідчення, що ОСОБА_2 вів себе неадекватно, зухвало, і що інші працівники поліції які приїхали за ними на службовому автомобілі - начальник Тернівського районного відділу поліції ОСОБА_11 і його заступник ОСОБА_10 були у форменому одязі. Вони неодноразово просили ОСОБА_2 надати будь-які документи, які посвідчують його особу, на, що останній почав виражатися на їх адресу нецензурною лайкою і відштовхнувши від себе працівника поліції ОСОБА_8, який був у формі, почав тікати, у звязку з чим до нього було застосовано фізичну силу та спеціальний засіб - кайданки.

Суд першої інстанції дослідивши в судовому засіданні рапорти працівників поліції ОСОБА_8 і ОСОБА_10 встановив, що вони не відрізняються від пояснень, які дали в судовому засіданні поліцейські ОСОБА_6 та ОСОБА_7, їх пояснення підтверджують злісну непокору ОСОБА_2 законній вимозі працівників поліції при виконанні ними своїх повноважень.

Відповідно до п.22 ч.1ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Кодекс України про Адміністративні Правопорушення передбачає відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі працівника міліції, члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, військовослужбовця (стаття 185).

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов'язків, члена громадського формування з охорони громадського порядкучи військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абзац другий пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року N8 "Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров'я,

гідність та власність суддів і працівників правоохоронних

органів").

Слово "непокора" означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги.

Отже, правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП обовязково передбачає наявність законної вимоги співробітника міліції. Саме законної вимоги працівника міліції та розпорядження - акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі - мають бути законодавчо обґрунтовані.

У диспозиції ст.185 КУпАП передбачено, що вимоги працівника міліції повинні бути предявленні під час охорони ними громадського порядку.

В протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 відображено які саме законні вимоги були висунуті працівниками поліції, під час охорони ними громадського порядку, а саме - предявити документ, який посвідчує особу, на, що ОСОБА_2 відреагував нецензурною лайкою і намаганням втекти шляхом відштовхування одного з працівників поліції з місця де його зупинили працівники поліції.

При дослідженні судом апеляційної інстанції доказів, встановлено, що органом поліції і судом першої інстанції зясовані всі обставини справи, що мають істотне значення для визначення наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Сукупність отриманих даних свідчить про те, що висновки суду першої інстанції повністю відповідають фактичним обставинам справи про наявність в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП з чим повністю погоджується суд апеляційної інстанції.

Доводи захисника ОСОБА_3, про те, що ОСОБА_2 дії працівників поліції міг розцінити, як посягання на його життя групою осіб, які о другій годині ночі, не предявивши ніяких документів, щось вимагали від ОСОБА_2, що в свою чергу і спонукало останнього до втечі від невідомих осіб, не відповідають дійсності і суперечать встановленим обставинам справи.

Судом першої інстанції було встановлено, а судом апеляційної інстанції перевірено, що з чотирьох працівників поліції, які на двох автомобілях, один з яких був службовий прибули за місцем виклику де був зупинений ОСОБА_2, двоє з працівників поліції вищого рангу, підполковник ОСОБА_8 і майор ОСОБА_10 були одягнені у формений одяг працівників поліції, поліцейський ОСОБА_6 предявив ОСОБА_2 своє службове посвідчення, тому такі дії працівників поліції ніяким чином не могли розцінюватися ОСОБА_2, як посягання на його життя групою осіб.

Доводи захисників ОСОБА_3, ОСОБА_4 відносно порушення права на захист щодо ОСОБА_2 спростовуються матеріалами адміністративної справи з яких видно, що захисник ОСОБА_4 - 31.08.2017р., за дорученням надавала ОСОБА_2, правову допомогу(ар.39, 40), в подальшому захисник ОСОБА_3, здійснював його захист.

У суді першої інстанції клопотання про участь у розгляді справи ОСОБА_2 не заявляв про що свідчить протокол судового засідання.

Отже, порушень судом першої інстанції вимог ст.ст. 279, 280 КУпАП в частині встановлення фактичних обставин справи, доведеності винуватості, складу адміністративного правопорушення та правової кваліфікації дій ОСОБА_2, під час апеляційного перегляду, не встановлено.

Докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, враховані всі обставини, що мають значення для вирішення справи.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю за необхідне апеляційні скарги захисників залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_3, ОСОБА_4 в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.08.2017 р. у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст.185 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1