Провадження № 33/792/110/17
Справа № 676/1835/16 Головуючий в 1-й інстанції Драч І.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 року м. Хмельницький

Суддя Апеляційного суду Хмельницької області Кулеша Л.М., з участю секретарів судового засідання Бондара О.В., Коростелкіної Ю.І., операторів відеоконференцзв'язку ОСОБА_1, ОСОБА_2, особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, його захисника-Гав'юка В.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому, в режимі відеоконференцзвязку, матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Камянець-Подільського міськрайонного суду від 09 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, приватного підприємця,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 320 грн. 60 коп.

За постановою суду 20 листопада 2016 року о 1-й год. в м. Кам'янці-Подільському, по Проспекту Грушевського, ОСОБА_3 керував транспортним засобом Мерседес державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння (0,38%), який зафіксовано з використанням технічного засобу Drager, в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України та вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі направити на новий судовий розгляд, посилаючись на те, що суд незаконно розглянув справу у його відсутність, без належного повідомлення, що позбавило його реалізувати, передбачені ст.268 КУпАП, права. Зазначає, що при призначенні адміністративного стягнення судом не було враховано дані про його особу, помякшуючі та обтяжуючі стягнення обставини.

Вказує, що постанова суду винесена з істотнім порушенням права, з порушенням принципу верховенства права , законності, рівності, без всебічного, повного і обєктивного дослідження всіх обставин справи, з порушенням права на справедливий судовий захист, та ухваленого на припущеннях, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Заслухавши ОСОБА_3 та його захисника Гав'юка В.Д., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, свідків, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, дослідивши матеріали адміністративного провадження, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до положень п.2.9.а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння.

Згідно з вимогами ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення такого огляду, або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Положеннями п. 2, 3, розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 07.11.2015 року № 1452/735 передбачено, що огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння, згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного спяніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції , при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_3, доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.

Як вбачається з матеріалів справи, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи. Підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд дав вірну оцінку.

Такий висновок ґрунтується на даних протоколу про адміністративне правопорушення від 20.11.2016 року, серії АП2 №078957, згідно з якими 20 листопада 2016 року о 1-й год. в м. Камянці-Подільському, по Проспекту Грушевського, ОСОБА_3 керував транспортним засобом Мерседес державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння (0,38%), який зафіксовано з використанням технічного засобу Drager, в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стан сп'яніння підтверджується результатами тесту №179 від 20.11.2016 року приладу «Драгер» (0,38%), актом огляду на стан алкогольного спяніння, з якого слідує, що огляд ОСОБА_3 проведений у звязку з виявленими ознаками: різким запахом алкоголю з порожнини рота, порушенням координації рухів, нечіткою мовою. З результатом тесту (0,38%), зазначеного в акті, він був згідний, що підтверджується його власноручним підписом .

В своїх поясненнях свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили, що у вказаний день та час, в їх присутності, водій ОСОБА_3 погодився пройти перевірку для визначення стану спяніння за допомогою приладу «Драгер», результат тесту показав 0.38%.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що суд незаконно розглянув справу про адміністративне правопорушення, без його участі, не надавши можливості скористатися правовою допомогою захисника, спростовується тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення від 20.11.2016 року серії АП2 №078957 чітко вказано час та дату розгляду справи (06.12.2016 року), під якою стоїть власноручний підпис правопорушника.

Як вбачається з постанови суду, дана справа про адміністративне правопорушення була перенесена на 02.02.2017 року, ОСОБА_3 умисно не зявлявся, зловживав своїм правом на участь у розгляді справи, оскільки достовірно знаючи, що відносно нього складено протокол, який направлений до Камянець-Подільського міськрайонного суду, в суд не зявився, а став затягувати час, з метою пропуску строків накладення стягнення, передбачених ст.38 КУпАП. Так, ОСОБА_3 умисно не отримував повістки, які йому надсилались. Його привід у судове засідання не змогли виконати поліцейські, оскільки він покинув місце проживання, не повідомивши суд про місце перебування, хоча знав про виклик його в судове засідання. ОСОБА_3 у протоколі зазначив номер телефону, проте, на телефонні дзвінки умисно не відповідав. 2 лютого 2017 року батько правопорушника - ОСОБА_6, в телефонному режимі, повідомлявся про розгляд протоколу відносно його сина - ОСОБА_7 (розмову записано на окремий диск). Тому, на підставі ст. 268 КУпАП, суд постановив розглядати справу без участі ОСОБА_3, оскільки він належно повідомлений про розгляд справи в суді через дорослого члена сімї.

Згідно з положеннями ч.1 ст.268 КУпАП справу про адміністративне правопорушення може бути розглянуто, під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Такого клопотання до суду першої інстанції від ОСОБА_3 не надходило.

Апеляційним судом перевірялось твердження свідка ОСОБА_6, з приводу того, що він не спілкувався з сином і не зміг його повідомити про судовий розгляд справи 09 лютого 2017 року, та визнанні такими, що не відповідають дійсності.

Відповідно до відомостей, наданих ПрАТ «Київстар» від 30.03.2017 року, 06.02.2017 року було телефонне зєднання(телефонний дзвінок) з телефону, яким користувався ОСОБА_3 НОМЕР_2 на телефон, яким користувався його батько ОСОБА_6 НОМЕР_3. Про те, що саме цими номерами телефонів вони користувались, повідомили апеляційній інстанції ОСОБА_3 та ОСОБА_6

За таких обставин доводи апелянта про порушення його права на захист є необгрунтованими.

В апеляційному суді ОСОБА_3 пояснив, що в день його зупинки працівниками поліції він, взагалі, не вживав спиртних напоїв, тому із висновком про керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння не погоджується. Його обстеження на стан спяніння проводилось поліцейськими з порушеннями, наконечник на Драгер не був запечатаний. Крім того, під психологічним примусом поліцейських він написав в протоколі, що випив 0.5 л. пива, в іншому випадку його автомобіль забрали б на штраф майданчик.

З пояснень захисника слідує, що огляд ОСОБА_3 на стан алкогольного спяніння є незаконним, оскільки останній не погоджувався з результатами огляду, проведеного приладом Драгер, що підтвердили свідки, а тому такий огляд повинен проводитись в медичному закладі, чого зроблено не було.

Крім того в протоколі різняться підписи правопорушника, акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_3 не вручався.

Допитані апеляційним судом свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, та ОСОБА_10, кожний окремо, повідомили, що вони патрулювали в місці, де був зупинений автомобіль, яким керував ОСОБА_3, за порушення ПДР. У них виникла підозра, що водій керує автомобілем в стані алкогольного спяніння, тому запропонували йому пройти обстеження на стан спяніння приладом Драгер, на що він погодився і з результатами тесту, який був позитивний, був згідний, а відтак не було підстав направляти його на обстеження в медичний заклад.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_5 підтвердили, що були присутніми під час проведення огляду на стан алкогольного спяніння водія ОСОБА_3 приладом Драгер, який показав результат 0.38 проміле. Тиску на правопорушника, з боку поліцейських, не було, він щось казав за лікарню, але вони не пригадують що саме.

Доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Апелянт не надав суду доказів на підтвердження своєї позиції, апеляційний суд оцінює не визнання ОСОБА_3 вини, як позицію захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності, така позиція повністю спростовується правильними висновками міськрайонного суду.

В разі незгоди з результатами огляду приладом Драгер, у ОСОБА_3 була можливість заявити про це поліцейським, в присутності свідків, про необхідність(чи бажання) його огляду в медичному закладі, проте, з протоколу про адміністративне правопорушення, акту огляду, пояснень свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_5, які вони давали письмово, зразу ж після вчинення правопорушення, та й в апеляційному суді, не вбачається, що ОСОБА_3 не погоджувався з результатами тесту 0.38 проміле, а тому його доводи та доводи захисту, з цього приводу позбавлені підстав, як і те, що протокол та акт огляду на стан спяніння ОСОБА_3 не підписував та акт не отримував.

Постанова судді місцевого суду про визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні цього адміністративного правопорушення відповідає вимогам Закону, адміністративне стягнення за це правопорушення накладено в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, тому підстав для її скасування чи зміни немає.

Передбачене ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне правопорушення не є малозначним, а відтак визначених ст. 22 КУпАП підстав для звільнення ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и ла:

Постанову судді Камянець-Подільського міськрайонного суду від 09 лютого 2017 року щодо ОСОБА_3 залишити без зміни, а апеляційну скаргу останнього - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_12