АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/310/17 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_2Д
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 квітня 2017 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Коваленко В.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та самого ОСОБА_4 на постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рога Дніпропетровської області від 21 грудня 2016 року, якою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого адміністратором «БРОК Бізнес», який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,-

встановив:

Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рога Дніпропетровської області від 21 грудня 2016 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Суд першої інстанції в постанові вказав, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 363763 від 29 листопада 2016 року у вказаний день, о 04.30 години у м. Кривому Розі по вул. М. Світальського біля електроопори №251, водій ОСОБА_4 керував транспортним засобом Skoda Octavia, д/н НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння, (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, виражене тремтіння пальців рук). ОСОБА_5 проходження медичного огляду на встановлення ступеню спяніння останній відмовився в присутності двох свідків.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та сам ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях останнього.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянти посилаються на те, що в матеріалах справи відсутні письмові пояснення, зазначених у протоколі двох свідків та очевидців подій, які начебто перевіряв та досліджував суд першої інстанції. Вказує, що про перевірку на стан алкогольного спяніння взагалі ніхто з ОСОБА_4 не проводив, не пропонував пройти медичне обстеження на предмет зясування того, чи перебував він у стані алкогольного спяніння, чи ні. Зазначають, що під час складання протоколу, ОСОБА_4 був позбавлений можливості користуватися юридичною допомогою, чим на його думку було порушено право на захист. Вважає, що після зясування обставин, до нього не було претензій з боку працівників поліції і він поїхав на своєму автомобілі додому, продовживши таким чином керування транспортним засобом, що є доказом того, що ОСОБА_4 в стані алкогольного спяніння не знаходився. Посилаються на те, що в основу постанови було покладено недопустимі доказу органу дізнання, вказує на перекручування фактів та застосування недозволених методів ведення процедур оформлення поліцейськими матеріалів адміністративної справи. Також посилаються на однобічність, неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вважають, що докази отримані з порушенням чинного законодавства України, також є такими, що отримані незаконним шляхом та є недопустимими для підтвердження фактів, що мають юридичне значення.

Вислухавши думку ОСОБА_4, його представника - адвоката ОСОБА_3, заслухавши пояснення свідка ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та наявні матеріали, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Відповідно до вимог ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно зясовує обставини справи.

Але поза увагою районного суду залишився факт невідповідності складеного відносно ОСОБА_4 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП, вимогам ст. 256 КУпАП.

Згідно з п. 4 розділу ІV Інструкції «З оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої Наказом МВС №1375 від 07.11.2015 року, огляд на стан алкогольного спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного спяніння, з використанням спеціальних технічних засобів. Акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких під підпис вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану алкогольного спяніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан спяніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності). Однак з пояснень самого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5 та при перегляді відеозапису з нагрудних камер поліцейських видно, що ОСОБА_4 не було запропоновано провести його огляд на стан алкогольного спяніння. Також не було з самого початку залучено, при огляді, двох свідків, які лише потім були зазначені у протоколі. Вказане підтверджується наданими матеріалами. Вказане підтверджено наданими матеріалами. Тобто була порушена процедура проведення такого огляду, що ставить під сумнів обєктивність наданих доказів. При цьому, на користь пояснень ОСОБА_4 свідчить і той факт, що після зясування обставин подій, ОСОБА_4 не був відсторонений від керування транспортного засобу працівниками поліції та продовжив рух на своєму автомобілі додому. Також, свідок ОСОБА_5 пояснила, що ОСОБА_4 був тверезим і спиртних напоїв не вживав.

Вважаю за необхідне зазначити, що згідно з п. 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 р., у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

А, як видно з наявних матеріалів, працівники поліції не пояснили ОСОБА_4 наслідки проходження огляду на стан алкогольного спяніння, якщо результат буде позитивним та не розяснили, що в разі його незгоди з результатами він може пройти огляд на стан алкогольного спяніння у медичному закладі під супроводом поліцейських.

В п. 3 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 р., зазначено, що є ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, а всі ознаки, як він пояснив, були просто переписані в акт з Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 р. Також свідок ОСОБА_6, який був присцутній при огляді ОСОБА_4, не надав в суді першої інстанції пояснень, що у ОСОБА_4 з порожнини рота був запах алкоголю.

З цього приводу ОСОБА_4 пояснив, що він був тверезим, його вигляд був нормальним і до нього спочатку у поліцейських ніяких претензій не було. Але потім прибув ще один наряд поліції, його помістили до поліцейського авто не надали можливості зателефонувати рідним та необґрунтовано склали протокол, в якому невірно виклали обставини події та його поведінку. ОСОБА_4 не заперечує факт тремтіння його тіла та рук, остільки до приїзду додаткового наряду поліції він знаходився на вулиці, ззовні авто, та через холодну погоду замерз, та після цього не міг довго зігрітися. Про це підтвердила і свідок ОСОБА_5 ОСОБА_4 також пояснив, що даний протокол було складено необєктивно, а коли він запропонував відвезти його до медичного закладу, щоб підтвердити, що він тверезий, то на його адресу з боку працівників поліції були виказані погрози.

Перевіривши матеріали справи, представлені відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, вислухавши пояснення ОСОБА_4, адвоката ОСОБА_3, свідка ОСОБА_5, яка були допитані в судовому засіданні, враховуючи вище проведений аналіз доказів, вважаю доводи ОСОБА_4 обґрунтованими, а його звинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення передбачено ч.1 ст. 130 КУпАП, які наведені в протоколі про адміністративне правопорушення такими, що не знайшли свого підтвердження та є фактично безпідставними.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 також надав уточнення до апеляційної скарги та просив суд звернути увагу на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 29.11.2016 року відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та про те, що в протоколі не наведено жодних обєктивних даних, щодо керування ним автомобілем в стані алкогольного спяніння або відмови від проходження медичного обслідування на стан алкогольного спяніння.

Викликає сумнів однаковий і за стилем рукописний текст двох свідків вказаних в протоколі, з різними прізвищами та характер їх пояснень, які є ідентичними.

Але незважаючи на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП, районний суд не звернув на вказане увагу, не перевірив доводи та виніс постанову про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яку не можна визнати законною.

Тому, приходжу до висновку про необхідність скасування постанови, та про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП України, відносно ОСОБА_4, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу даного правопорушення, остільки доводи апеляційної скарги знайшли своє повне підтвердження під час апеляційного перегляду та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та самого ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рога Дніпропетровської області від 21 грудня 2016 року, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік скасувати.

Провадження по даній справі закрити, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2