Справа № 308/325/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2017 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Дергачова Н.В., у присутності адвоката особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши матеріали Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції про притягнення гр. України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання:Ужгородський район, с. Середнє, вул. Закарпатська, буд.60/2, тимчасово не працюючого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, до адміністративної відповідальності,

за ч. 1ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

08 січня 2017 року, близько 05 год. 30 хв., в м. Ужгород, на вул. Митна, буд.10, водій гр. ОСОБА_1, керував транспортним засобом Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_2, в стані алкогольного спяніння. Огляд водія гр. ОСОБА_1 на стан спяніння у встановленому законом порядку проводився в присутності двох свідків лікарем-наркологом ЗОНД та пвдвердужється актом медичного закладу огляд № 549 виданий 08.01.2017 року.

На підтвердження вини ОСОБА_1 надані: протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 246056 від 08.01.2017 року, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 058238 від 08.01.2017 року відносно гр. ОСОБА_1

В судовому засіданні захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 категорично заперечив вину свого довірителя, зазначив про наявність численних порушень при складанні протоколу, а саме, що свою не згоду із протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 246056 від 08.01.2017р. та вважає, що останній складений з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, без урахування усіх фактичних обставин справи, а зібрані по справі докази не є достатніми для визнання вини гр. ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення. З самого початку інкримінування водієві ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП останній не погоджувався, що виразилось у його незгоді з думкою поліцейських, відмовою від проведення відповідного запис у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення», а також власного підпису у протоколі. ОСОБА_1, під час розмови з патрульним поліцейським він відмовився проходити огляд на стан спяніння, оскільки не керував того вечора вказаним автомобілем з ознаками чи в стані алкогольного спяніння, а навідріз заперечував таке. При такій очевидній спірний ситуації патрульний поліцейський почав інкримінувати гр. ОСОБА_1 те, що усе-таки він керував в стані алкогольного спяніння транспортним засобом легковим автомобілем НОМЕР_3 і в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. У свою чергу гр. ОСОБА_1 спостерігаючи явно незаконні дії патрульних поліцейських по відношенню до себе повідомив, що без свого адвоката відмовляється давати будь-які пояснення та потребує правової допомоги у даній ситуації. Вказані працівники правоохоронного органу у відповідь повідомили гр. ОСОБА_1 те, що під час здійснення ними такого роду службових (функціональних) обовязків відносно водіїв транспортних засобів, які можливо перебувають у стані алкогольного спяніння, непотрібна присутність адвоката, чим фактично грубо порушили конституційне право гр. ОСОБА_1 (ст.59 Конституції України) на правову допомогу. Водночас, адвокат ОСОБА_2 стверджує, що вказаний у постанові суду протокол про адміністративне правопорушення № БР 246056 від 08.01.2017 року не може слугувати доказом винуватості гр. ОСОБА_1 у вчиненні певного правопорушення, оскільки він не відповідає вимогам ст.256 КУпАП і його не можна віднести до фактичних даних, на основі якого у визначеному законом порядку можливо встановити наявність в діях гр. ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, оскільки в протоколі не зазначено належним чином факту керування підзахисним своїм автомобілем, незгоди на проведення огляду на стан алкогольного спяніння поліцейськими з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків. Тобто, відсутній факт того, що підзахисний гр. ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан алкогольного спяніння поліцейськими з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, як передбачено ч.2 ст.266 КУпАП. Також, як пояснює гр. ОСОБА_1, пропозицій в його

адресу від співробітників патрульної поліції пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці знаходження транспортного засобу за допомогою спеціальних засобів у присутності двох свідків не надходило, навпаки, патрульні поліцейські наполягли на проходженні огляду на стан спяніння в закладі охорони здоровя. Поряд з цим варто зауважити, що огляд гр. ОСОБА_1 на стан спяніння на місці зупинки за допомогою технічних засобів в присутності двох свідків працівниками патрульної поліції не проводився. Більше того, у протоколі відсутній будь-який доказ того, що гр. ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на місці зупинки на стан спяніння.

З метою перевірки цих показів судом було неодноразово витребувано матеріали відео фіксації правопорушення, які суду надані не були, як і відповідь про їх наявність/відсутність.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до переконання, що своїм діянням ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КпАП України, в якій зазначено - якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті..

Таким чином, з моменту вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 - 08.01.2017 р., на момент розгляду справи 19.04.2017р., сплив строк накладення адміністративного стягнення передбачений ст. 38 КпАП України.

Приймаючи до уваги конкретні обставини справи, приходжу до висновку, що провадження по справі, підлягає закриттю в звязку зі спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності на підставі п.7ст. 247 КпАП України.

Керуючись ст.ст. 38, ст. 130, 247, 283, 284, Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по адміністративній справі № 308/325/17-п відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про вчинення ним правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП - закрити, у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

На постанову може бути подана апеляція на протязі десяти днів до Апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3