Справа № 755/5287/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" грудня 2017 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 (далі - особа, що притягається до адміністративної відповідальності) 31 грудня 2016 року, о 14 годині 05 хвилин, на перехресті вул. Алма-Атинської та вул. Профспілкової, в м. Києві, керуючи ТЗ «Honda CR V» д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу ТЗ «Volkswagen Polo» д.н.з. НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі, що призвело до пошкодження цих ТЗ, завдало матеріальні збитки та порушення вимог розділу 33 п. 2.1, п.16.11 ПДР.

У судовому засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнав, у зв'язку з відсутністю з його боку порушень ПДР України. Та пояснив, що 31 грудня 2016 року, о 14 годині 05 хвилин, на перехресті вул. Алма-Атинської та вул. Профспілкової, в м. Києві, керуючи ТЗ «Honda CR V» д.н.з. НОМЕР_1, дотримувався ПДР, враховуючи інтенсивність руху, стан проїзної частини, та обстановку, що склалася на дорозі, по всяк час переконуючись, що це буде безпечним і не створить перешкод та небезпеки іншим учасникам руху, а зіткнення транспортних засобів сталося з вини водія ТЗ «Volkswagen Polo» д.н.з. НОМЕР_2, який в свою чергу порушив п. 18.8, п. 12.3 ПДР України.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також ст. 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306, правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

Так, в рамках даної справи про адміністративне правопорушення, за клопотанням захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, було проведено судову автотехнічну експертизу, за результатами якої експертом зроблено висновки: « У досліджуваній дорожній обстановці автомобіль НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1, виїжджаючи з другорядної дороги (вул. Профспілкової) на перехрестя, не створював перешкоди чи небезпеки для руху жодному учаснику, в тому числі і автомобілю НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_2 який, перебуваючи на головній дорозі (вул. Алма-Атинській), не мав права на рух. З причин, перерахованих у дослідницькій частині, є підстави технічного характеру стверджувати, що у досліджуваній дорожній ситуації у водія автомобіля НОМЕР_4 ОСОБА_2 при швидкості руху 50 км/год. була технічна можливість шляхом гальмування керованого ним автомобіля НОМЕР_5. Слід також зазначити, що у досліджуваній дорожній ситуації у водія автомобіля НОМЕР_4 ОСОБА_2 була технічна можливість уникнути зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, дотримуючись вимог п. 18.8 Правил дорожнього руху України. У досліджуваній дорожній обстановці водію автомобіля НОМЕР_4 ОСОБА_2 слід було, керуючись вимогами п. 18.8 Правил дорожнього руху України, зупинитись, не доїжджаючи до зупинки трамвая, тим самим дати можливість пасажирам зайти в трамвай і вийти з нього і почати рух тільки після зачинення дверей трамвая. Дії водія автомобіля НОМЕР_4 ОСОБА_2 в тій частині, де він не зупинився перед трамвайною зупинкою, на якій стояв трамвай з відчиненими дверима для висадки і посадки пасажирів, не відповідали вимогам п. 18.8 Правил дорожнього руху України, що призвело до дезінформації інших учасників руху і виникнення небезпечної ситуації, яка згодом перейшла в аварійну. Відповідно до вимог Правил дорожнього руху України в даній дорожній ситуації водій автомобіля НОМЕР_4 ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 18.8 Правил дорожнього руху України, а коли виникла небезпека для руху п.12.3 Правил дорожнього руху України, тексти яких наведені у дослідницькій частині. Водій автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_1 у даній дорожній ситуації повинен був керуватися вимогами п. 16.11 Правил дорожнього руху України та дорожнього знаку пріоритету 2.1 «Дати дорогу». У діях водія автомобіля НОМЕР_4 ОСОБА_2 у даній дорожній ситуації вбачаються невідповідності вимогам п.п. 18,8 і 12.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору перебувають у причинно-наслідковому зв'язку з даною пригодою - зіткненням автомобіля НОМЕР_4 з автомобілем НОМЕР_3. Дані невідповідності водій автомобіля НОМЕР_4 ОСОБА_2 допустив своїми односторонніми діями, на які не впливали інші учасники дорожнього руху, в тому числі і водій автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_1 З причин, перерахованих у дослідницькій частині, у даній дорожній ситуації у діях водія автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_1 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору перебували у причинно-наслідковому зв'язку з даною пригодою, не вбачається. Крім того, слід зауважити, що водій автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_1 відповідно до п.1.4 Правил дорожнього руху України мав право розраховувати, що всі учасники руху, в тому числі і водій автомобіля НОМЕР_4 ОСОБА_2 виконують вимоги Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору причиною даної дорожньо-транспортної пригоди - зіткнення автомобіля НОМЕР_4 з автомобілем НОМЕР_3 - є в комплексі невідповідності у діях водія автомобіля НОМЕР_4 ОСОБА_2 вимогам п.п. 18,8 і 12-3 Правил дорожнього руху України. Слід зазначити, що індентором - автомобілем, який наносив удар (занурювався у інший автомобіль), у даній дорожній ситуації виступав автомобіль НОМЕР_4.».

У судовому засіданні, - особою, що притягається до адміністративної відповідальності було надано послідовні та логічні покази з приводу обставин події, що сталися під час руху, які не викликають сумніву у суду, щодо їх достовірності, зокрема і щодо швидкості руху його транспортного засобу. Зазначений доказ суд, виходячи з положень ст. 251 КУпАП, визнає належним та допустимим.

Так, у цьому випадку, за клопотанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, згідно ст. 272 КУпАП, було допитано свідка, ОСОБА_3, яка пояснила, що ) 31 грудня 2016 року, о 14 годині 05 хвилин, на перехресті вул. Алма-Атинської та вул. Профспілкової, в м. Києві, керувала трамваєм та здійснювала висадку пасажирів на зупинці вул. Профспілкової. Перед відкриттям дверей будь яких автомобілів з дзеркало заднього виду вона не бачила, однак в момент коли двері відкрила, то побачила що до трамваю рухаються пасажири, а їх об'їжджав ТЗ «Volkswagen Polo» д.н.з. НОМЕР_2.

Вказані показання свідка, у світлі положень ст. 251 КУпАП, суд визнає належним та допустимим доказом.

Крім того, за клопотанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, згідно ст. 272 КУпАП, було допитано свідка, ОСОБА_4, який пояснив, що 31 грудня 2016 року, о 14 годині 05 хвилин, стояв на кухні в своїй квартирі та бачив у вікно, як на досить великій швидкості водій ТЗ «Volkswagen Polo» д.н.з. НОМЕР_2, в порушення ПДР, об'їжджає пасажирів трамваю, який стоїть на зупинці, внаслідок чого і сталося зіткнення з ТЗ «Honda CR V» д.н.з. НОМЕР_1.

Вказані показання свідка, у світлі положень ст. 251 КУпАП, суд визнає належним та допустимим доказом.

Усі інші докази, зокрема пояснення іншого учасника ДТП - ОСОБА_2, на переконання суду у своїй сукупності не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, які б дали змогу прийти до висновку про наявність складу адміністративного правопорушення у діях тієї чи іншої особи, апріорі, наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

За таких умов суд, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв'язку з їх не відповідністю нормам ст. 256 КУпАП, положенням Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853), затвердженій наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 07.11.2015 та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Крім того, суд надаючи оцінку відомостям, що містяться у схемі ДТП, виходячи з положень ст. 62 Конституції України, вважає викладені у ній дані такими, що ґрунтуються на припущеннях, а тому даний доказ визнає не належним.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду, які б вказували «поза розумним сумнівом» про порушення особою, що притягається до адміністративної відповідальності ПДР здобуто не було та суду не надано.

За таких обставин, враховуючи вище викладене суд вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ст. 124 КУпАП.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У зв'язку з чим, адміністративне провадження відносно особи, що притягається до адміністративної відповідальності з урахуванням вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв'язку з встановленням обставин визначених п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-35, 40-1, 124, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 даного Кодексу.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені Кодексом України про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статтею 287-291 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

С у д д я : О.В. Бірса