Справа № 428/804/17
Провадження №3/428/391/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Олійник В.М., за участю секретаря Гетьманцевої Ю.Ю.,

розглянувши матеріали, які надійшли з Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.212-3 КУпАП:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН не зазначено, працюючої на посаді керівника апарату Лисичанського міського суду, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу від 25.10.2016 року, на підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації» потерпілий ОСОБА_2 звернувся до суду із запитом від 01.06.2016 р., в якому просив надати інформацію про кількість виправдувальних вироків, винесених судом. Листом від 14.06.2016 р. № 01-14/271/2016 за підписом керівника апарату суду ОСОБА_1 потерпілому було повідомлено, що запитувана інформація оприлюднена на офіційному веб-сайті суду. При цьому, запитуваної інформації потерпілому надано не було.

Оскільки у відповідності до ч.2 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації то відповідь листом від 14.06.2016 р. № 01-14/271/2016 за підписом керівника апарату суду ОСОБА_1 на запит потерпілого про те, що запитувана інформація знаходиться на офіційному веб-сайті суду без надання такої інформації є неправомірною відмовою у наданні інформації. Крім того, вказаною особою не було враховано факту перебування потерпілим в слідчому ізоляторі та неможливості ознайомлення із запитуваною інформацією у будь-який час за допомогою мережі Інтернет.

Відтак, Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини у діях керівника апарату суду ОСОБА_1 вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого частиною другою статті 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв'язку з порушенням пункту 6 частини першої статті 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме неправомірна відмова в наданні інформації.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявилася, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що провину не визнає, підтримує раніше надані пояснення уповноваженому з прав людини. Просить закрити провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали провадження щодо фактичних обставин адміністративного правопорушення та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, вважаю, що справа відносно ОСОБА_1В підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

В підтвердження провини ОСОБА_1 суду, окрім протоколу про адміністративне правопорушення від 25.10.2016 року, також було надано копію запиту ОСОБА_2 від 01.06.2016, в якій він просив повідомити кількість ухвалених Лисичанським міським судом виправдовувальних вироків з 2000 року, відповідь Лисичанського міського суду від 14.06.2016, за підписом керівника апарату ОСОБА_1, де зазначено, що статистичні дані щодо розгляду судами справи, зокрема кількість ухвалених судом виправдовувальних вироків, кожні півроку оприлюднюються на офіційному веб-сайті судової влади та на сайті Лисичанського міського суду, де запитувач може отримати запитувану інформацію. Також надано копії наказу ТУ ДСА України в Луганській області № 83/к від 29.10.2013 про призначення ОСОБА_1 на посаду керівника апарату Лисичанського міського суду, наказу №4 від 30.10.2013 року про оголошення наказу ТУ ДСА України в Луганській області № 83/к від 29.10.2013 про призначення ОСОБА_1 на посаду керівника апарату Лисичанського міського суду, посадової інструкції керівника апарату Лисичанського міського суду Луганської області.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП,суд при розгляді справи зобовязаний зясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

У відповідності до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Стаття 3 Закону передбачає, що право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 14 Закону розпорядники інформації зобов'язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідно до частини четвертої статті 13 Закону усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

У відповідності до ч.2 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Частиною 2 статті 212-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за неправомірну відмову в наданні інформації.

Колегією суддів Судової палати в адміністративних справах ВСУ в постанові від 26.05.2015 року було зазначено, що «Під визначенням «загальнодоступні джерела інформації», зокрема розуміються довідники, адресні книги, реєстри, списки, друковані засоби масової інформації, засоби телерадіомовлення та інші подібні джерела інформації.

Здійснення розпорядником інформації заходів, спрямованих на забезпечення прозорості та відкритості своєї діяльності шляхом оприлюднення інформації, яка є у його володінні, і посилання на неї у відповідях на запит, не може вважатися неправомірною відмовою у наданні інформації».

Як вбачається з матеріалів справи та зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 була надана відповідь на запит, та повідомлено, що запитувана інформація оприлюднена на офіційному веб-сайті суду, без надання запитуваної інформації, тобто відповідь була надана, але є неповною.

Відсутність самої події адміністративного правопорушення, визначається, якщо діяльність особи не є такою, що могла б розцінюватися як правопорушення. При цьому, склад правопорушення це наявність об'єктивних та суб'єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Відповідно до ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 була надана відповідь на запит, але була неповною, що не може вважатися неправомірною відмовою у наданні інформації в розумінні ВСУ, що викладено в постанові від 26.05.2015 року, тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 КУпАП, у звязку з чим суд приходить до висновку про закриття провадження у справі за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Оскільки суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі судовий збір на підставі ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 23, 26, 33-35, 38, 212-3, 247, 268, 278, 280-287 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.212-3 КУпАП - закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Луганської області у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд.

Суддя В. М. Олійник