АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_2 та її захисника - адвоката Чигригова А.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 квітня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді попередження.

Згідно постанови, ОСОБА_2 22.03.2017 року за адресою: АДРЕСА_1, неналежним чином виконувала батьківські обов'язки по відношенню до свого малолітнього сина ОСОБА_4 2014 року народження, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП.

На зазначену постанову судді захисник ОСОБА_2 - адвокат Чигринов А.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18.04.2017 року, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП закрити.

Вважає, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою, не відповідає матеріалам та обставинам справи, постановленою з грубим порушенням вимог процесуального законодавства.

При цьому зазначає, що суд першої інстанції під час розгляду справи не дотримався вимог ст.ст. 245, 252, 278, 280, 283 КУпАП щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, допустив грубе порушення процесуальних норм

права, а тому передчасно та необґрунтовано дійшов висновку про наявність вини ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 184 КУпАП, а тому оскаржувана постанова судді не може вважатись такою, що постановлена з дотриманням вимог чинного закону і підлягає скасуванню.

Також вказує, що в основу оскаржуваного рішення суд першої інстанції поклав обставини, які не відповідають дійсності, без врахування пояснень учасників даної справи, заперечень, без належного з'ясування обставин справи та підстав та складання відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення, в результаті чого, на думку апелянта, викладені в оскаржуваній постанові висновки ґрунтуються на припущеннях.

Також у своїй скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки ОСОБА_2 не була повідомлена про місце і час розгляду справи, участі в судовому засіданні не брала, чим була позбавлена можливості захисти свої права, а про прийняте судом рішення стало

відомо 02.08.2017 року підчас ознайомлення з матеріалами

даної справи.

Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді, передбачені ст.294 КУпАП, апеляційний суд вважає можливим поновити захиснику пропущений строк, оскільки пропущений він був з поважних причин.

Доповівши матеріали за апеляційною скаргою, вислухавши пояснення ОСОБА_2 та її захисника, які підтримали доводи поданої апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 та апеляційні доводи, вважаю що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчинення правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АА №783871 від 22.03.2017 року (а.с.1), рапортом інспектора СЮП Дніпровського УП ГУНП в м. Києві Крупеня О.В. (а.с. 2), рапортами чергового Дніпровського УП від 17.03.2017 та 20.03.2017 року (а.с. 3, 4), письмовими поясненнями психолога ОСОБА_7 (а.с. 6), заявника ОСОБА_8 (а.с.8) та поясненнями самої ОСОБА_2 (а.с. 7), в яких остання зазначала, що у неї постійно виникають конфлікти зі своєю матір'ю через вживання алкогольних напоїв та неналежне виховання сина, а тому вважаю, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП повністю доведена.

Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Незважаючи на позицію ОСОБА_2, яка під час апеляційного розгляду справи заперечувала факт неналежного виконання нею своїх батьківських обов'язків, посилаючись на безпідставність письмових пояснень її матері ОСОБА_8, які не відповідають дійсності, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, повністю підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, якими спростовуються доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника про те, що викладені в оскаржуваній постанові висновки суду ґрунтуються на припущеннях.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому зазначено лише дату і не вказано часу вчинення правопорушення, то апеляційний суд не приймає їх до уваги, оскільки вчинене ОСОБА_2 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП є триваючим правопорушенням, яке почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання чи неналежного виконання покладених обов'язків.

Отже, досліджені в судовому засіданні докази, що містяться в матеріалах справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 184 КУпАП (а.с.1); рапорти працівників поліції Дніпровського УП ГУНП в м. Києві (а.с. 2, 3, 4), в яких детально викладені обставини вищезазначеної події; письмові пояснення психолога ОСОБА_7, ОСОБА_8 (а.с. 6, 8), а також пояснення самої ОСОБА_2 (а.с. 7), які об'єктивно узгоджуються між собою і з достатньою повнотою підтверджують факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

За наведеного, вважаю постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18.04.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП законною та обґрунтованою, а тому відсутні підстави для її скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі її захисника.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити захиснику ОСОБА_2 адвокату Чигринову А.В. строк на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 квітня 2017 року.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 квітня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді попередження - залишити без зміни, а апеляційну скаргу її захисника адвоката Чигринова А.В. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова