Справа № 3/593/517/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" грудня 2017 р. Бережанський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

за участю прокурора Оляніцького О.С.

правопорушника ОСОБА_1

розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла від Управління захисту економіки в Тернопільській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, працюючого майстром лісу Нараївського лісництва ДП Бережанське ЛМГ, інваліда 3-ї групи, одруженого, на утриманні має двоє малолітніх дітей, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4,- у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, перебуваючи на посаді майстра лісу Нараївського лісництва ДП «Бережанське лісомисливське господарство» Бережанського району Тернопільської області і будучи посадовою особою - службовцем державної лісової охорони, відповідно до підпункту «е» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язане з корупцією, в порушення вимог ч.І ст. 45 вказаного Закону, пункту 6 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб», яким строк подання щорічної декларації для осіб, які відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» подають таку декларацію вперше, продовжено до 01 травня 2017 року, несвоєчасно, без поважних причин, після встановленого строку подання щорічної декларації (з 01 січня 2017 до 01 травня 2017), а саме: 30 травня 2017року подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не визнав, пояснив, що він своєчасно в квітні 2017 року зібрав всю необхідну інформацію для заповнення декларації та подав її, тобто він, як і належиться, подав декларацію у встановлений законом строк, однак в травні 2017 року начальник відділу кадрів ОСОБА_2 сказала йому, що його декларація із невідомих причин у НЗК відсутня, а тому він за її вказівкою ще раз 30 травня 2017 року подав е-декларацію.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, надіслав суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності та про закриття провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП у звязку із закінченням строків притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до наказу № 68-к від 7 березня 2012 року працює на посаді майстра лісу Нараївського лісництва і є посадовою особою службовцем державної лісової охорони та відповідно до підпункту «е» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язане з корупцією, і на підставі ч.1 ст. 45 Закону Про запобігання корупції є особою, зобов'язаною щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до розділу II пункту 6 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб» строк подання щорічної декларації для осіб, які відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» подають таку декларацію вперше, продовжено до 01 травня 2017 року.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 був зобов'язаний до 01 травня 2017 року подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, однак із складеного протоколу видно, що така декларація ним подана лише 30 травня 2017 року.

Згідно ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає за умови несвоєчасного подання без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.1, 2 ст. 7 та ст. 245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання принципу законності; завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Суть корупційного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1ст.172-6 КУпАП полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

І хоч у судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, не визнав та пояснював, що його вини у вчиненні вищевказаного правопорушення немає так як він, як і належиться, подав е-декларацію ще в квітні 2017 року, але із невідомих причин у НЗК відсутня, тому він 30 травня 2017 року подав е-декларацію повторно.

Суд вважає, що пояснення ОСОБА_1 не заслуговують на увагу та направлені лише на уникнення відповідальності за вчинення правопорушення і спростовуються наступним.

В своїх поясненнях ОСОБА_1 не вказує чіткої дати внесення ним електронної декларації, а вказує на те, що ним була подана така декларація ще в квітні 2017 року, однак у його службовому кабінеті відсутнє повідомлення про отримання такої декларації.

Факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації про його доходи та зобов'язання фінансового характеру повністю підтверджується матеріалами справи, що були досліджені в судовому засіданні. Із протоколу № 0900069 про вчинення адміністративного правопорушення від 1 серпня 2017 року видно, що він в квітні 2017 року лише заповнював е-декларацію, однак про факт її направлення у визначений законом строк не вказав.

Крім цього, пояснення ОСОБА_1, які є в матеріалах справи, є суперечливими: в одних випадках він пояснює, що заповнював декларацію в квітні, в інших - в березні 2017 року.

Єдиний Державний реєстр декларацій від 2 червня 2017 року свідчить про те, що ОСОБА_1 подав лише одну електронну декларацію, яка опублікована 30 травня 2017 року, інформація ж про подану ним декларацію у березні чи в квітні 2017 року відсутня.

Відповідно до ч.1ст.172-6 КУпАП несвоєчасне подання без поважних причин декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, передбаченої Законом України Про засади запобігання і протидії корупції тягне за собою адміністративну відповідальність.

При цьому вказаний Закон не пов'язує настання адміністративної відповідальності за вчинення даного діяння з формою умислу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, а обмежується лише констатацією самого факту неподання або несвоєчасного подання декларації про доходи суб'єктом правопорушення.

Також у самому Законі міститься перелік поважних причин несвоєчасного подання декларації, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1, відповідно до п.п. «е» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України Про запобігання корупції, примітки до ст. 172-6 КУпАП, являючись субєктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України Про запобігання корупції, достовірно знаючи про зобовязання щорічно до 01 травня подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно, а саме: 30 травня 2017 року подав декларацію без поважних причин, тобто він вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП України.

І хоч зібраними по справі доказами доведено вину ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, однак суд вважає необхідним провадження у справі закрити із наступних підстав.

У відповідності до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, в зв'язку із збігом трьохмісячного строку, на протязі якого на особу може бути накладено адміністративне стягнення.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду, стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті. Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Як видно із матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, його декларація була доступна для загального перегляду, в тому числі і для правоохоронних органів саме 2 червня 2017 року і саме цього числа працівники Управління захисту економіки в Тернопільській області виявили факт несвоєчасного подання ним е-декларації.

Вищевказана інформація підтверджується наявними у матеріалах справи документами.

Таким чином, саме із 2 червня 2017 року, коли службовим особам управління захисту економіки в Тернопільській області стало відомо про факт несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1, слід рахувати день виявлення адміністративного правопорушення.

Доводи особи, яка склала вищевказаний адміністративний протокол, які відображені у тексті самого протоколу про адміністративне правопорушення того, що днем виявлення адміністративного правопорушення є день складення протоколу про адміністративне правопорушення 01 серпня 2017 року, суд не бере до уваги, оскільки орган, посадова особа якого складала протокол про адміністративне правопорушення, всі необхідні дані для складання протоколу за фактом несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації були відомі значно раніше про що свідчить письмові пояснення ОСОБА_1, які він давав старшому лейтенанту поліції ОСОБА_4 ще 31 травня 2017 року (а.с. 20) ; лист управління захисту економіки в Тернопільській області від 27.06.2017 року № 2587/39/01/47-2017р. (а.с.14-16) та відповідь на вищевказаний лист від ДП Бережанське ЛМГ, датовану цією ж датою 27 червня 2017 року та скрін-шот із сайту е- декларації ОСОБА_1.

На будь які докази, які мають значення для справи, датовані після вищевказаних дат, особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, та прокурор в судовому засіданні не посилаються, і в матеріалах справи такі докази відсутні.

Відповідно до п. 137 рішення ЄСПЛ у справі «ОСОБА_5 проти України» (Заява № 21722/11), суд вважає, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень. Суд не вважає за належне вказувати на те, наскільки тривалим повинен бути строк давності, він вважає, що такий підхід, коли строк притягнення до дисциплінарної відповідальності у дисциплінарних справах, є невизначеним, становить серйозну загрозу принципові юридичної визначеності.

Тому, суд вважає, що день, коли посадова особа управління захисту економіки в Тернопільській області вирішила скласти протокол про адміністративне правопорушення, не може вважатися днем виявлення вказаного адміністративного правопорушення, та суперечить принципу правової визначеності.

ОСОБА_1 можна було би притягнути до відповідальності не пізніше трьох місяців із дня виявлення адміністративного правопорушення.

Отже, на момент розгляду адміністративних матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закінчився трьохмісячний строк, передбачений ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За таких обставин суд вважає, що провадження в даній справі про адміністративне правопорушення слід закрити у звязку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 38, п.7 ст.247, ст. ст. 283, 284, 287, 289 Кодексу України про адмінстративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у звязку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_6