Номер провадження: 33/785/313/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його представника - адвоката ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 15.12.2016 року,-

встановив

Зазначеною постановою судді,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, не працюючий, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 15.11.2016 року, о 02 годині 20 хвилин, рухаючись по вул. Корнюшина в м. Одеса керував автомобілем марки «Фольсксваген» державний р/н XZ-XZ-05, з явними ознаками наркотичного спяніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження медичного огляду відмовився в присутності двох понятих.

За даним фактом співробітниками управління поліції м. Одеси відносно ОСОБА_2 було складено протокол серії АП2 № 025540 від 15.11.2016 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України.

У апеляційній скарзі, ОСОБА_2, не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, вважає постанову суду не обґрунтованою, і такою, що підлягає скасуванню

В обгрунтування своїх доводів послався на те, що при розгляді справи була допущена неповнота судового розгляду, справа розглянута в порушення вимог процесуального права, судове рішення є немотивованим та ухвалене на припущеннях.

Крім того апелянт вказав, що при розгляді справи не був присутній, про наявність постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 15.12.2016 року йому стало відомо лише 17.01.2017 року при ознайомленні з матеріалами адміністративної справи, що на його думку вказує на поважність причини пропуску строку на оскарження постанови суду.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 15.12.2016 року скасувати, а провадження по справі закрити у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, апеляційна скарга - частковому задоволенню, а провадження у справі закриттю за наступних підстав:

Згідно зі ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи був проведений без участі ОСОБА_2 та копія постанови йому не надсилалася. При цьому матеріали справи містять дані про отримання копії оскаржуваного судового рішення апелянтом 17.01.2017 року та подання апеляційної ним скарги 26.01.2017 року, тобто у передбачений законом строк.

Враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді районного суду є обґрунтованими, в звязку з чим строк на оскарження постанови районного суду повинен бути поновлений.

Що стосується доводів апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, то апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно зясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного спяніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Обґрунтовуючи своє рішення в частині винуватості ОСОБА_2 у вчинені зазначеного правопорушення, суддя районного суду послався як на докази: протокол про адміністративне правопорушення; пояснення понятих.

В апеляційному суді ОСОБА_2 та його представник підтримали доводи апеляційної скарги. При цьому ОСОБА_2 заперечив проти вчинення ним правопорушення та пояснив, що 15.11.2016 року в 02 годин 20 хвилин його автомобіль під його керуванням на котрому він їхав на чергове замовлення, оскільки працював на той час таксистом, безпідставно зупинив патрульний. Під час розмови із патрульними він дізнався, що вони звинувачували його у тому, що він не зупинився на їх вимогу, в звязку з чим відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Під час складання протоколу,між ним та патрульними виникла словесна перепалка, в ході якої патрульні почали звинувачувати його у керуванні автомобілем у стані алкогольного наркотичного спяніння та йому було запропоновано пройти медичний огляд на стан такого спяніння. Без вагань, погодившись та залишивши свій автомобіль на місці зупинки, разом з патрульними, біля 03 години ранку 15.11.2016 року він приїхав до медичного закладу якому надано право на проведення огляду на стан спяніння водіїв: КУ «ООМЦПЗ» за адресою м.Одеса, вул.Академіка Воробйова,9., де перебував на протязі близько трьох годин. При цьому здавав відповідні аналізи (сечу) та ніяким чином не відмовлявся від проходження медичного огляду, що також підтверджено матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, де зазначена адреса установи, поясненням свідка ОСОБА_4, який підтвердив запрошення його працівниками поліції до медичного закладу, який розташований по вул.Ак.Воробйова, 9.

Надаючи оцінку доказам, які районним судом покладені у підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Допитаний судом апеляційної інстанції свідок ОСОБА_5, пояснив, що 15.11.2016 року, біля 05 години йшов на роботу, був зупинений працівниками поліції, які проїжджали повз нього та запросили його в якості понятого. В приміщенні медичного закладу на вул.. Ак. Воробйова 9, він бачив ОСОБА_2, який здавав аналіз сечі, однак наявність в останнього ознак спяніння, в тому числі наркотичного спяніння він не бачив. Після здачі більш ніж півсклянки сечі, лікар повідомив, що наданої кількості речовини для проведення аналізу не достатньо. Щодо наданого ним працівникам поліції пояснення зазначив, що дійсно підписав пояснення, однак пояснення не читав, оскільки дуже поспішав. Підтверджує, що ОСОБА_2 від медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння не відмовлявся.

Ці обставини також підтверджені особистим записом ОСОБА_2 у протоколі, щодо незгоди зі складеним відносно нього протоколом.

На перевірку доводів апеляційної скарги, апеляційним судом були прийняті належні заходи щодо виклику у судове засідання апеляційного суду працівника поліції, який склав відносно ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення та витребування відеозапису з нагрудної камери щодо обставин зупинки, дій посадових з осіб та ОСОБА_2 на місці складання протоколу. Між тим, апеляційним судом отримана відповідь про те, що відеозапис за терміном зберігання знищений, а інспектор патрульної поліції ОСОБА_6 у судове засідання не з'явився, в звязку з чим апеляційний суд приймає рішення на підставі наявних у матеріалах доказів та встановлених апеляційним судом обставин.

Разом з тим, встановлені апеляційним судом обставини вказують на те, що водій ОСОБА_2 від медичного огляду на стан алкогольного чи наркотичного спяніння не відмовлявся, був доставлений та перебував у медичному закладі, де був згоден здати відповідні аналізи для встановлення факту перебування його у стані спяніння.

Крім того, апеляційний суд враховує наступне.

Порядок проходження огляду на стан спяніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджену спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Пунктами 8, 9 Інструкції та пунктами 7, 8 Порядку регламентовано, що з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоровя, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Згідно п. 7 розділу 3 зазначеної інструкції, які передбачають порядок проведення огляду на стан спяніння в закладах охорони здоровя і оформлення його результатів, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обовязковим. Пунктами 12 та 13 цього ж розділу передбачено, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Разом з тим, за наявності встановлених апеляційним судом даних щодо перебування ОСОБА_2 у медичному закладі, матеріали справи взагалі не містять даних, які підтверджують зазначений факт.

З наданої апеляційному суду представником апелянта - адвокатом ОСОБА_7 довідки з КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоровя» від 13.03.2017 року вбачається, що 15.11.2016 року, тобто у день складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2, до цілодобового кабінету працівниками поліції не доставлявся, що суперечить встановленим апеляційним судом обставинам та в тому числі ставить під сумнів законність складання протоколу та правдивість зазначених у ньому даних щодо обставин вчиненого правопорушення.

Крім того, наявні у протоколі виправлення в часі вчинення правопорушення додатково підтверджують наведені вище обставини та вказують на можливе внесення у протокол недостовірних даних, що у даному випадку необхідно віднести на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Водночас, зазначені у протоколі дані щодо часу вчинення правопорушення та складання протоколу вказують на невиконання інспекторами патрульної поліції наведених вище положень Пунктами 8, 9 Інструкції "Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" та пунктами 7, 8 "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", оскільки ОСОБА_8 не був доставлений до медичного закладу на протязі 2 годин, як то передбачено наведеними вище положеннями.

Більш того, перебування ОСОБА_2 у медичному закладі, здачі останнім аналізу сечі та неприйняття цього біологічного середовища для проведення аналізу в звязку з відсутністю необхідної кількості може свідчити про неналежне проведення огляду у медичному закладі, який також був можливий шляхом отримання інших біологічних зразків, в тому числі слини та крові.

Всі перераховані вище обставини, у своїй сукупності, дають апеляційному суду прийти до висновку про недоведеність того, що ОСОБА_2 у зазначені в протоколі час та місці, дійсно керував транспортним засобом з ознаками наркотичного спяніння, а встановлена невідповідність даних протоколу про адміністративне правопорушення обєктивним обставинам справи, вказує на відсутність доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні.

При цьому, в звязку з відсутністю в матеріалах справи інших доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_2 автомобілем, свідчать про не підтвердження винуватості останнього у вчиненні правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає висновок судді районного суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення помилковим, оскільки він ґрунтується не на обєктивних доказах, а на субєктивних відомостях, які в ході апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження, а тому винуватість його є недоведеною.

Стаття 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачає підстави для закриття провадження у справі у звязку з недоведеністю вини особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до ст. 8 ОСОБА_9 України, «В Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_9 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_9 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_9 України є нормами прямої дії…».

Відповідно до ст. 62 ОСОБА_9 України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У даному конкретному випадку йдеться не про кримінальний злочин, а про адміністративне правопорушення, але, оскільки Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає таку підставу для закриття провадження у справі як недоведеність вини, вважаю за необхідне застосувати аналогію права та ст. 62 ОСОБА_9 України, як норму прямої дії.

Таким чином, вважаю, що ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - безпідставно, оскільки його вина не доведена матеріалами справи, внаслідок їх суперечливості, а усі можливості доказування у даному конкретному випадку вичерпані.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, протесту прокурора суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу чи протест прокурора без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

З урахуванням вищенаведеного, приходжу до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, скасування постанови суддя районного суду та закриття провадження у справі в звязку з недоведеністю вини ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 8 та ст. 62 ОСОБА_9 України, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд Одеської області,-

постановив

Поновити ОСОБА_2 строк на подачу апеляційної скарги на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 15.12.2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 15.12.2016 року відносно ОСОБА_2 в частині накладеного адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. та позбавлення його права керування усіма транспортними засобами строком на 1 (один) рік - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрити у звязку з недоведеністю його вини у вчиненому правопорушенні.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_10.