Справа №591/4184/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Мальована-Когер В. В.
Номер провадження 33/788/388/17 Суддя-доповідач - Філонова Ю. О.
Категорія - Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року м. Суми

Суддя Апеляційного суду Сумської області Філонова Ю. О. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 06 вересня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,

мешканець АДРЕСА_1,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 320 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. суми від 06 вересня 2017 року ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 02.08.2017 року, близько 23.00 год., по вул. Петропавлівській, буд. 90 в м. Суми, керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, млява мова, від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора алкотестер «Драгер» та медичного огляду, в установленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

У поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 просить постанову судді скасувати як незаконну. Також апелянт просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді, як такий, що пропущений ним з поважних причин.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_3 вказує на відсутність у матеріалах справи жодних доказів того, що він перебував за кермом транспортного засобу чи керував ним, що виключає відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП і до свідчень патрульних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в цій частині суд повинен був віднестись критично, оскільки вони є співробітниками поліції та зацікавленими особами по справі. Наданий до суду працівниками поліції відеозапис також не підтверджує факт керування ним транспортним засобом.

Також суд прийнявши як докази письмові пояснення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не викликав їх і не опитав у судовому засіданні, однак вони могли підтвердити, що він вказував патрульним, що не керував транспортним засобом.

Крім того, вважає невірним висновок суду про заборону законом відмовлятись від проходження огляду на стан сп'яніння.

Також суд у постанові не врахував його майновий стан, його як особу та обставин, які б пом'якшували чи обтяжували відповідальність.

Розгляд апеляційної скарги, на підставі ч.6 ст.294 КУпАП проводиться у відсутність особи, яка її подала, оскільки ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленим, на минулому судовому засіданні, про час та місце судового засідання, до апеляційного суду не з'явився, клопотань про відкладення розгляду з посиланням на поважна причини неявки не надав і крім того неявка апелянта до судового розгляду жодним чином не перешкоджено розгляду справи.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня її винесення.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова судді була винесена 06.09.2017 року, а тому останній день строку її оскарження припадав на 16.09.2017 року, але це був вихідний день - субота. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 подав через пошту в перший робочий день - понеділок 18.09.2017 року (а.с.38), а тому строк апеляційного оскарження ним пропущений не був, у зв'язку з чим відсутні і підстави у його поновленні.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване та законне рішення.

Дані вимоги закону суддею суду першої інстанції були виконані.

В судовому засіданні у суді першої інстанції було вислухано пояснення ОСОБА_3, допитано свідків, досліджено матеріали справи, після чого суддею було прийнято рішення.

Так, в судовому засіданні ОСОБА_3 не визнав свою вину та пояснив, що дійсно випивав, але автомобілем не керував. Його дружина хотіла їхати на таксі, але він не хотів та сів до своєї машини, при цьому не їхав, двигун не вмикав, оскільки ключі від машини забрав його кум.

Разом з тим, свідок ОСОБА_8 у суді пояснив, що на момент складання протоколу відносно ОСОБА_3 вони були не разом, а тому про ці події нічого не знає та пояснити не може.

Інспектори патрульної поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили, що під час патрулювання вони їхали по вул. Петропавлівський, де помітили бійку та під'їхали на місце подій. Після чого один з чоловіків сів в свій автомобіль та швидко переїхав до узбіччя і двері вже відчинилися з пасажирського сидіння. Вони почули запах алкоголю від ОСОБА_3 та зробили висновок, що водій може знаходитись у стані алкогольного сп'яніння, після чого запропонували пройти тест чи не перебуває ОСОБА_3 в стані алкогольного сп'яніння, але він відмовився, про що ними було складено протокол про адміністративне правопорушення та вилучено права водія.

Крім зазначених пояснень свідків, вина ОСОБА_3 також підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи та були дослідженні судом першої інстанції, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №096837 від 02.08.2017 року, який, враховуючи положення ст.251 КУпАП, є доказом, та відповідає вимогам ст.256 КУпАП, згідно якого 02.08.2017 року, близько 23 год. 00 хв. в м. Суми по вул. Петропавлівській, буд. 90, водій ОСОБА_3 керував ТЗ н.з.НОМЕР_2, з ознаками алкогольного сп'яніння та від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора алкотест «Драгер» та у закладі охорони здоров'я, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України (а.с.1);

- даними акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою газоаналізатора Алкотест Драгер у присутності двох свідків (а.с.2);

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_9, який зазначив, що працює в службі таксі та 02.08.2017 року приїхав за викликом на вул. Петропавлівську, магазин «Апельсин», де очікував на клієнтів. Згодом він помітив автомобіль CHEVROLET, н.з.НОМЕР_2, який зрівнявся з його автомобілем, потім зробив маневр повороту вправо та почав здавати в притул до передньої частини його автівки. Потім з авто вийшов чоловік та почав конфліктувати з ним, після чого під'їхав наряд поліції та припинив конфлікт (а.с.4);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які підтвердили, що в їх присутності ОСОБА_3 було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» або у закладі охорони здоров'я, від чого той відмовився в категоричній формі (а.с.5-6).

Також, в судовому засіданні було переглянуто відеозапис з місця події, з якого можна зробити висновок, що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

Згідно п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, передбачена відповідальність частиною першою ст.130 КУпАП.

Отже, суддя місцевого суду всебічно, повно і об'єктивно дослідивши у відповідності до вимог ст.ст.245, 252, 279, 280 КУпАП докази по матеріалам справи, прийшов до вірного висновку, що у діях водія ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на відсутність у матеріалах справи жодних доказів того, що він перебував за кермом транспортного засобу чи керував ним, та що до свідчень патрульних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в цій частині суд повинен був віднестись критично, то вважаю їх безпідставними, оскільки зі змісту викладених в судовому рішенні цих показань, чогось очевидно необґрунтованого не вбачається, і доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 жодним чином висновки суду не спростовують.

Разом з тим, факт перебування за кермом транспортного засобу ОСОБА_3 також послідовно підтверджено письмовими пояснення свідка ОСОБА_9, де, крім іншого, свідок вказав, що водій автомобіля Chevrolet, н.з.НОМЕР_2, був йому раніше не відомим, що виключає будь-які сумніви у його зацікавленості (а.с.4).

Що стосується посилань ОСОБА_3 про те, що суд прийнявши як докази письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не викликав їх і не опитав у судовому засіданні, то вони не можуть бути прийняті до уваги, оскільки судом вживалися заходи для виклику зазначених осіб в судове засідання, але вони до суду не з'явилися, тому суддя обґрунтовано поклав саме їх письмові пояснення в основу свого рішення.

Крім того, матеріали справи про адміністративне правопорушення, зокрема, журнал судового засідання, не містять даних, які б вказували, що ОСОБА_3 наполягав на допиті свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 безпосередньо в суді.

При цьому, вважаю, що підстав не довіряти письмовим поясненням даних свідків немає, оскільки вони є випадковими перехожими і не зацікавлені в результаті розгляду справи.

Підстав для виклику свідків в судове засідання апеляційного суду не вбачається.

Щодо посилань апеляційної скарги ОСОБА_3 про необґрунтованість висновку суду про заборону законом відмовлятись від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, то вони не заслуговують на увагу, оскільки пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, встановлено прямий обов'язок водія на законну вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Таким чином, при розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Інших доводів, які б могли поставити під сумнів законність висновків судді місцевого суду апеляційна скарга не містить.

Що стосується доводів про не врахування судом майнового стану ОСОБА_3, його особи та обставин, які б пом'якшували чи обтяжували відповідальність, то вони є безпідставними.

При цьому, вважаю, що суддя суду першої інстанції всупереч доводів апелянта дотримався вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, та, врахувавши характер вчиненого правопорушення, яке за своєю суттю становить підвищену суспільну небезпеку, і особу порушника, наклав стягнення, яке за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення.

Більше того, законодавець чітко та без будь-якої альтернативи визначив обов'язковість призначення водієві за ч.1 ст.130 КУпАП стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а відтак, призначене стягнення відповідає меті виховання особи, яка його вчинила та запобіганню вчинення нових правопорушень, як це передбачено ст.23 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, апеляційним переглядом не встановлено, судове рішення є законним та обґрунтованим.

За таких обставин, приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 06 вересня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіФілонова Ю. О.