Номер провадження: 33/785/1620/17
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л. В.
Доповідач Джулай О. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя Джулай О.Б.,

за участю:

особи, що притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2

захисника Бєлих О.В.

прокурора Острик О.В.

розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси, від 29 вересня 2017 року,

встановив:

оскарженою постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, що працює заступником директора Департаменту- начальника управління природоохоронних програм, фінансового забезпечення та організаційно-правової роботи Департаменту екології та природних ресурсів Одеської обласної державної адміністрації, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1,

був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ч.1 ст.172-6 КУпАП, та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі семидесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1190 (тисячу сто дев'яносто) гривень.

ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій вказує на те, що оскаржена постанова є необґрунтованою.

Зокрема ОСОБА_2 стверджує в апеляційній скарзі, що в його діянні відсутня об'єктивна та суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

За таких обставин ОСОБА_2 просить скасувати оскаржену постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисник підтримали апеляційну скаргу, прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з оскарженою постановою, ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення при таких обставинах.

Працюючи заступником директора Департаменту - начальником управління природоохоронних програм, фінансового забезпечення та організаційно-правової роботи Департаменту екології та природних ресурсів Одеської обласної державної адміністрації, ОСОБА_2, як держаний службовець, уповноважений на виконання функцій держави, зобов'язаний був подати до НАЗК декларацію за 2015 рік до 30.10.2016 року, однак, без поважних причин подав декларацію не своєчасно, а лише 03.11.2016 року, чим на думку суду першої інстанції вчинив правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

На думку апеляційного суду, такий висновок суду першої інстанції необґрунтованим, оскільки суперечить матеріалам адміністративної справи.

Зокрема, доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом першої інстанції не встановлена об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП, на думку апеляційного суду є обґрунтованими і заслуговують на увагу, виходячи з таких підстав.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП, полягає в несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з оскарженою постановою, суд першої інстанції встановив несвоєчасне подання ОСОБА_2 декларації.

Між тим, поза увагою суду залишились обставини, які обумовили таке несвоєчасне подання декларації, що потягло за собою прийняття необґрунтованого судового рішення.

Зокрема, ОСОБА_2 не заперечував проти того, що він є суб'єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП, а також підтвердив факт несвоєчасності подачі декларації, зазначивши, що декларацію за 2015 рік він мав подати в строк до 30.10.2016 року, а фактично подав її 03.11.2016 року.

При цьому ОСОБА_2 наполягав на тому, що несвоєчасність подачі декларації була обумовлена технічними причинами, зокрема перенавантаженням інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі ІТС Реєстр)», що унеможливлювало своєчасне подання декларації.

Такі твердження ОСОБА_2 не спростовані, і матеріали справи не містять доказів та відомостей, згідно з якими ОСОБА_2 об'єктивно мав можливість подати декларацію своєчасно.

Навпаки, в матеріалах справи міститься інформація, щодо наявності збоїв в роботі «ІТС Реєстр», пов'язаних з перенавантаженням системи (а.с.37-38).

З долученої до матеріалів справи відповіді Голови НАЗК - Н.М. Корчак вбачається, що саме в період часу, відведений на подання декларацій, спостерігалися збої та нестабільна робота «ІТС Реєстр».

Крім того, на думку апеляційного суду, слід взяти до уваги той факт, що несвоєчасність подання ОСОБА_2 декларації не визначена тривалим періодом часу, судом встановлено, що подання декларації було здійснено ОСОБА_2 на третій день після закінчення відведеного законом строку.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав стверджувати, що несвоєчасне подання ОСОБА_2 декларації відбулось без поважних причин, оскільки технічні збої офіційного веб-сайту НАЗК слід віднести до поважних причин, які перешкоджали своєчасному поданню декларації ОСОБА_2

Крім того, правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, відноситься до правопорушень, пов'язаних з корупцією, а відповідальність за вчинення вказаного правопорушення настає саме через неможливість держави (в разі порушення вимог законодавства) здійснювати фінансовий контроль осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

За таких обставин, на думку апеляційного суду, держава, вимагаючи суворого дотримання антикорупційного законодавства, має створити такі умови, які забезпечували б безперешкодне виконання суб'єктами декларування покладених на них законодавством обов'язків, що не було зроблено, як встановлено апеляційним судом.

Застосовуючи закріплений в ст.62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, який, передбачає, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь, апеляційний суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_2 в несвоєчасному поданні без поважних причин декларації не доведена, що виключає притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Також апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги стосовно відсутності в діянні ОСОБА_2 суб'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, суд першої інстанції взагалі не вказав в постанові суб'єктивну сторону правопорушення.

При цьому слід зазначити, що суб'єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а вчинення такого діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно з положеннями ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 категорично заперечує наявність в нього умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Докази, які б спростували твердження ОСОБА_2 в цій частині, в матеріалах справи відсутні. За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що в діянні ОСОБА_2 відсутня суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Відсутність об'єктивної та суб'єктивної сторони правопорушення свідчить про відсутність складу правопорушення, що є підставою для закриття провадження стосовно ОСОБА_2, згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247, 280, 293, 294 КУпАП апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси, від 29 вересня 2017 року, якою ОСОБА_2, притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ч.1 ст.172-6 КУпАП, та якою на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі семидесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1190 (тисячу сто дев'яносто) гривень, скасувати.

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_2до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ч.1 ст.172-6 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, в зв'язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області (підпис) О.Б. Джулай

Згідно з оригіналом.

Суддя апеляційного суду

Одеської області О.Б. Джулай