Справа № 353/441/17
Провадження № 3/352/419/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2017м. Івано-Франківськ

Суддя Тисменицького районного суду Івано-Франківської області Хоминець М.М., розглянувши з участю секретаря Кукули О.С., прокурора Богусевича І.М., адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2, матеріали, що надійшли від управління захисту економіки в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, міського голови м. Тлумач Тлумацького району Івано-Франківської області, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП, -

в с т а н о в и л а:

Зі змісту протоколу від 30.05.2017 р. про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП, вбачається, що відповідно до рішення першої сесії сьомого скликання Тлумацької міської ради ОТГ № 01-1-1/2016 від 30.12.2016 р. «Про підсумки виборів та визнання повноважень депутатів Тлумацької міської ради ОТГ та міського голови м. Тлумач» ОСОБА_3 обрано міським головою м. Тлумача Тлумацького району Івано-Франківської області. ОСОБА_3, являючись відповідно до п.п. «б», «в» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктом відповідальності за вчинення правопорушень, повязаних з корупцією, всупереч вимогам ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів не повідомив сесію Тлумацької міської ради ОТГ та публічно не оголосив про наявність у нього реального конфлікту інтересів, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП, та вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, що виразились у голосуванні за позитивне прийняття рішення щодо присвоєння йому 9-го рангу посадової особи місцевого самоврядування в межах 4-ї категорії класифікації посад в органах місцевого самоврядування та встановлення йому щомісячної надбавки за високі досягнення в праці в розмірі 50%, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП.

ОСОБА_3 не визнав своєї вини в інкримінованих правопорушеннях, пояснив, що ініціатива розгляду питань щодо присвоєння йому рангу державного службовця та встановлення надбавки не належить йому як міському голові, а передбачена Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» і постановою КМУ від 09.03.2006 р. № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів». У розгляді даних питань він участі не приймав, в обговоренні не виступав, пропозицій не вносив, у голосуванні він також не брав участі, а у список поіменного голосування його прізвище помилково було внесено діловодом. Жодного протиріччя між встановленням міською радою надбавки міському голові та його службовими повноваженнями, що впливають на обєктивність або неупередженість його дій, не існувало. На йому думку, протокол складений з порушенням вимог ст.36 та ст.254 КУпАП, оскільки складено один протокол за вчинення двох адміністративних правопорушень за ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, які передбачають різні склади адміністративних правопорушень. Така позиція викладена у п.2 Порядку оформлення протоколів про адміністративні правопорушення та внесення приписів Національним агенством з питань запобігання корупції від 09.06.2016 р. за № 5, де зазначається про те, що у разі вчинення особою кількох адміністративних правопорушень, протоколи складаються окремо щодо кожного із вчинених правопорушень. Просив закрити справу за відсутностю у його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши прокурора, який просив визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку про закриття провадження у даній справі, виходячи з наступного.

Згідно вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 268 від 09.03.2006 р. «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначається органом місцевого самоврядування, виходячи з умов оплати праці, встановлених для держслужбовців відповідних категорій і схем посадових окладів згідно з додатками 48-54, 57. Відповідно до абз.2 п.6 зазначеної постанови преміювання сільських, селищних, міських голів районних, районних у містах рад, їх заступників, встановлення їм надбавок, надання матеріальної допомоги здійснюється у порядку та розмірі, встановленому цією постановою, у межах затверджених видатків на оплату праці. Рішення про зазначені виплати приймаються відповідною радою.

Складові заробітної плати - посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за стаж служби в органах місцевого самоврядування, надбавки за почесне звання "заслужений", за знання та використання в роботі іноземної мови та доплати за науковий ступінь кандидата або доктора наук з відповідної спеціальності, допомога на оздоровлення - відносяться до тих, які підлягають обов'язковій виплаті.

Встановлено, що відповідно до рішення першої сесії сьомого скликання Тлумацької міської ради ОТГ № 01-1-1/2016 від 30.12.2016 р. «Про підсумки виборів та визнання повноважень депутатів Тлумацької міської ради ОТГ та міського голови м. Тлумач» ОСОБА_3 обрано міським головою м. Тлумача Тлумацького району Івано-Франківської області.

30.12 2016 р. на розгляд сесії Тлумацької міської ради виносилося ряд питань, у тому числі щодо присвоєння рангу посадової особи місцевого самоврядування міському голові та щодо встановлення надбавок та преміювання міського голови. Як вбачається з протоколу № 1 першої сесії, вказані питання доповідав секретар міської ради ОСОБА_4

У судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які є депутатами міської ради, підтвердили, що міський голова ОСОБА_3 не брав участі в обговоренні цих двох питань та не голосував по цих питаннях; факт встановлення рангу та надбавки міському голові був загальновідомий, жодним чином не приховувався від депутатів ради. Свідок ОСОБА_7 пояснив, що він формував протокол засідання сесії, на сесії не був присутнім, у наданих йому списках поіменного голосування не всюди були підписи, у чорнових матеріалах були лише відмітки про одноголосне прийняття рішень, тому він помилився, вказавши у протоколі, що за позитивне вирішення питань про присвоєння рангу міському голові та встановлення йому надбавки проголосувало 27 осіб (26 депутатів та міський голова).

З огляду на ці встановлені у судовому засіданні обставини критично оцінюю пояснення свідка ОСОБА_8 про те, що він був присутнім на сесії 30.12.2016 р. і чув, що міський голова ОСОБА_3 голосував за позитивне прийняття рішень по питаннях щодо присвоєння йому рангу та встановлення надбавки, участі в обговоренні питань голова не приймав. При цьому враховую, що міський голова не продовжив трудовий договір із вказаним свідком, який працював на посаді юрисконсульта Тлумацької міської ради.

Таким чином встановлено, що саме сесія міської ради колегіально приймала рішення про присвоєння рангу міському голові та встановлення йому надбавки, підтвердивши його право як міського голови, передбачене законом та місцевим бюджетом, на отримання заробітної плати. Виходячи із змісту вказаної вище постанови КМУ та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішення про присвоєння рангу та встановлення надбавки міському голові приймається на сесії відповідної ради та з метою виконання рішення підписується міським головою. Прийняття сесією Тлумацької міської ради рішення щодо встановлення рангу та надбавки міському голові ОСОБА_3 відбулося виключно у межах, які встановлені постановою КМУ.

Викладене свідчить про те, що у діях ОСОБА_3 відсутня обовязкова складова для притягнення до відповідальності за ст.172-7 КУпАП, а саме приватний інтерес у даному питанні, що особа при прийнятті рішення або вчиненні дій на свою користь переслідувала приватний інтерес, існування якого необхідно довести для притягнення до відповідальності за корупційне адміністративне правопорушення.

Виходячи із судової практики, приватний інтерес відсутній, якщо особа діє в межах та у спосіб, визначені законом, і не впливає на обсяг благ, які вона отримує.

Частиною 1 ст.172-7 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а частиною вказаної статті - за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Тобто, обовязковою умовою застосування даних правових норм є доведена наявність у субєкта відповідальності реального конфлікту інтересів у певній ситуації.

Згідно визначень, наведених у примітці 2 до ст.172-7 КУпАП, а також в ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях (ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції»).

Системний аналіз законодавства у сфері запобігання та протидії корупції свідчить про те, що для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має бути встановлено наявність такої сукупності юридичних фактів, як: 1) наявність у правопорушника приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на обєктивність або неупередженість рішення.

За відсутності хоча б одного із наведених елементів даної правової конструкції реальний конфлікт інтересів не виникає.

Обов'язковою ознакою, за якою будь-яка неправомірна поведінка державних службовців або інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, може визнаватися корупційною, є корисливий або інший особистий інтерес таких осіб або інтерес третіх осіб.

Водночас, об'єктивна сторона правопорушення за ч.1 ст.172-7 КУпАП полягає у бездіяльності особи, яка знала про наявність приватних (особистих) інтересів чи обставин, які можуть вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, привести до невиконання або неналежного виконання своїх посадових обов'язків, тому зобов'язана була повідомити про це своєму керівникові, однак не зробила цього.

Субєктивна сторона правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ст.172-7 КУпАП, характеризується тим, що воно вчиняється умисно, особа, яка його вчиняє, усвідомлює, що вона не повідомляє про наявність у неї реального конфлікту інтересів або вчиняє дії чи приймає рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Законом, який регулює статус та засади організації органів місцевого самоврядування та визначає правила врегулювання конфлікту інтересів в діяльності голів та депутатів районних рад, являється Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Вважаю, що не може розцінюватись як конфлікт інтересів отримання особою передбаченої чинним законодавством доплати за виконану роботу. Отримання особою грошової винагороди у формі заробітної плати, а також її складових: премії, надбавки, за своєю суттю не може виступати мотивом правопорушення, оскільки, право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, закріплене у ст.43 Конституції України, відповідно до вимог ч.4 якої кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Визначений законом розмір заробітної плати і доплат та порядок їх нарахування не можуть бути предметом конфлікту інтересів у розумінні вищезазначених положень Закону "Про запобігання корупції", оскільки ці чинники не впливають на можливість, об'єктивність та неупередженість прийняття рішень посадовою особою, яка її отримує. Предметом корупційних дій згідно положень вищезазначеного закону може бути лише незаконна винагорода та способи досягнення такого результату.

Погоджуюсь з доводами захисників про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б достовірно свідчили про обєктивні та субєктивні ознаки реального конфлікту інтересів, а саме про наявність у діях ОСОБА_3 факту приватного інтересу, його суперечності між службовими та представницькими повноваженням, і не зазначено взагалі про те, як така суперечність реально вплинула на об'єктивність та неупередженість при прийнятті рішення щодо встановлення рангу та надбавки. Заслуговує уваги й те, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, взагалі не містить жодних посилань на мотиви чи мету вчинення правопорушення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, з урахуванням того, що у судовому засіданні не доведено наявності реального конфлікту інтересів у діях ОСОБА_3, приходжу до висновку про відсутність події та складу адміністративних правопорушень, повязаних з корупцією, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у даній справі.

На підставі наведеного, керуючись п.1 ч.1 ст.247, 283-285, 287, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а :

Закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення, повязані з корупцією, передбачені ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП, щодо ОСОБА_3 за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Тисменицький районний суд.

Суддя М.М.Хоминець