АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2017 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Вотьканича Ф.А., при секретарі Головець М.А., за участі потерпілого ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, запровадженої щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Херсонської області, мешканця АДРЕСА_1, за ст.124 КУпАП за апеляційною скаргою останнього на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 грудня 2016,

В С Т А Н О В И В :

Зазначеною постановою судді Шимона М.В. визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів) та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 275,60 грн.

В оскарженій постанові судді від 27 грудня 2016 йдеться про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення за таких обставин.

Так, 01.10.2016 о 01 год. 05 хв. ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки MITSUBISHI Lancer д.н.з. НОМЕР_1 в м. Ужгород по вул. 8 Березня, 33/1 під час руху заднім ходом не переконався, що це не буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб марки Форд Сіера д.н.з. НОМЕР_2, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження..

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вказану постанову судді скасувати; а провадження у справі - закрити у зв'язку із відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що як вбачається з матеріалів справи, то такі не містять даних про те, яку саме майнову шкоду було завдано громадянину ОСОБА_1

Крім того, судом не взято до уваги те, що працівники патрульної поліції склали щодо нього протокол на підставі голослівних і неправдивих тверджень громадянина ОСОБА_1

Вказує, що суд першої інстанції не взято до уваги і той факт, що матеріали справи не містять жодної інформації про яких-небудь свідків дорожньо-транспортної пригоди.

Апеляційну скаргу апелянтом подано разом з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, яке мотивовано тим, що постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області він отримав 10.01.2017, що підтверджується відміткою в справі.

Заслухавши пояснення потерпілого - ОСОБА_1 про необґрунтованість поданої апеляційної скарги та законність постанови суду, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з таких підстав.

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку подачі апеляції є обгрунтованим і підлягає до задоволення.

Встановлено, що копія постанови суду від 27 грудня 2016 року ОСОБА_2 була надіслана Ужгородським міськрайонним судом поза межами строку на апеляційне оскарження.

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 01.10.2016 о 01 год. 05 хв., керуючи автомобілем марки MITSUBISHI Lancer д.н.з. НОМЕР_1 в м. Ужгород по вул. 8 Березня, 33/1, під час руху заднім ходом не переконався, що це не буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб марки Форд Сіера д.н.з. НОМЕР_2, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Відповідно до вимог пункту 10.9 Правил дорожнього руху України: під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Як видно водій ОСОБА_2 цих вимог Правил дорожнього руху України не дотримався.

Його доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що жодних свідків ДТП немає, а протокол про адмінправопорушення складено лише зі слів потерпілого ОСОБА_1, які є неправдивими , слід визнати необґрунтованими. Такі доводи не підтверджуються доказами у справі. Як видно із протоколу складеного за цим порушенням, доданої до нього схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 1 жовтня 2016 року, які складено і підтверджено підписами водіїв та понятих, письмових пояснень ОСОБА_1, видно, що ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки MITSUBISHI Lancer, під час руху заднім ходом не переконався, що це не буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, здійснив наїзд на автомобіль марки Форд Сіера д.н.з. НОМЕР_2,.

Зазначені обставини потерпілий підтвердив і в суді апеляційної інстанції, а також додав, що близько 1 години ночі від сидів у автомобілі, коли відчув поштовх, вийшовши з машини, побачив, що у авто пошкоджений бампер. Водій ОСОБА_2 був у стані алкогольного сп'яніння та визнавав факт пошкодження його автомобіля. Він викликав поліцію і в присутності поліцейських ОСОБА_2 визнавав вину у вчиненні наїзду та пошкодженні внаслідок цього бампера, однак потім від своїх слів відмовився.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що повідомлення про ДТП надійшло від потерпілого ОСОБА_1. Зі слів очевидців - водій ОСОБА_2 рухався заднім ходом. Спочатку водій ОСОБА_2 визнавав факт ДТП з його вини та пошкодження автомобіля потерпілого, а після пропозиції пройти огляд на стан сп'яніння категорично відмовився від своїх слів. Вже після складання протокол про адмінправопорушення, знаходячись у міському відділення поліції, ОСОБА_2 ще раз ногою вдарив по автомобілю потерпілого ОСОБА_1.

Таким чином, при розгляді справи цим доказам суд першої інстанції дав належну оцінку та вірно кваліфікував його дії за ст.124 КУпАП, а тому твердження ОСОБА_2 в апеляції про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необгрунтованими.

При накладенні на ОСОБА_2 стягнення суд врахував характер вчиненого правопорушення та особу порушника, що відповідає вимогам ст..33 КУпАП.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції було вжито всіх заходів, передбачених КУпАП, для з'ясування питання про наявність чи відсутність вини ОСОБА_2 у вчиненні дій, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 7,251,252,294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду від 27 грудня 2016 року .

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 грудня 2016 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: