АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/1112/17 Головуючий у І-й інстанції - Олійник А.В.
Справа № 183/3105/17 Головуючий у ІІ інстанції - Крот С.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Радільчук Н.І., яка діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, працює водієм ТОВ «Укржир», проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 340 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 340 грн.

Згідно постанови суду першої інстанції 26 вересня 2017 року був складений протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 065296, згідно якого 27 червня 2017 року о 17 годині 00 хвилин в місті Новомосковську ОСОБА_2, керуючи автомобілем "ГАЗ 330214 СПГ", д/н НОМЕР_1, своїми діями створив аварійну обстановку водієві ОСОБА_3, який керував автомобілем "ВАЗ 21093", д/н НОМЕР_2, в результаті створення аварійної обстановки водієм ОСОБА_2, з метою уникнення зіткнення з автомобілем "ГАЗ", водій ОСОБА_3 здійснив зіткнення з автомобілем "Mazda", д/н НОМЕР_3, який стояв на парковці, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

В обґрунтування рішення про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, водія ОСОБА_2 суд першої інстанції зазначив, що останній допустив порушення Правил дорожнього руху України (пункт 10.1), що підтверджується поясненнями ОСОБА_3, ОСОБА_4, а також схемою місця дорожньо-транспортної події та фотознімками даної дорожньо-транспортної події, які були надані ОСОБА_2 та його адвокатом.

В апеляційній скарзі адвокат Радільчук Н.І. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, а провадження закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог адвокат Радільчук Н.І. зазначає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладені в постанові висновки суду не відповідають обставинам справи. Вважає, що дорожньо-транспортна пригода відбулась з вини водія ОСОБА_3, відносно якого не був складений протокол, а порушення ним вимог п. 10.1 ПДР України перебувають у причинному зв'язку з настанням події ДТП. Вважає, що суд невірно оцінив докази, не надавши їм належну оцінку, а саме: не проаналізував та не дослідив всіх обставин, що належать до предмета доказування, а саме характеру дій кожного учасника ДТП.

В судовому засіданні адвокат Радільчук Н.І. та ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали та, з підстав, зазначених в скарзі, просили її задовольнити, а постанову суду скасувати, ОСОБА_3 та його представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили постанову суду залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з'ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не ґрунтується на доказах, що містяться в матеріалах даної справи та встановлених обставинах ДТП.

Згідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого дотримання законності.

Однак, в порушення вищезазначених вимог закону суд першої інстанції справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_2 розглянув неповно, однобічно та необ'єктивно, належним чином не вмотивувавши своє рішення.

Апеляційним переглядом встановлено, що в порушення зазначених вимог закону районним судом належним чином не були з'ясовані обставини щодо вчинення ОСОБА_2 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки не підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.

Так, зазначаючи в постанові, якими доказами підтверджується вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції зробив посилання на докази, жодним чином не давши доказам аналізу та належної правової оцінки, в контексті того, що водій ОСОБА_2 не визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, тобто судом не зазначено з яких причин суд прийшов до висновку про необгрунтованість версії останнього щодо обставин ДТП.

Водій ОСОБА_2 в своїх поясненнях, наданих як в письмовому вигляді при оформленні матеріалів за фактом ДТП, так і в судових засіданнях першої та апеляційної інстанцій, категорично заперечував факт порушення ним вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху України, вказуючи на те, що при виконанні маневру повороту ліворуч не перетинав смуги руху попутних транспортних засобів і своїми діями не змушував інших учасників дорожнього руху до екстренного виконання тих чи інших вимог норм ПДР. Також він наголошував, що коли він увімкнув лівий поворот, переконався, що його маневр буде безпечним та почав рухатися до фітнес-центру, ліворуч від нього на великій швидкості проїхав автомобіль "ВАЗ" та, зачепивши лівий передній підкрилок його автомобіля, врізався в автомобіль "Mazda", який стояв на парковці біля фітнес-центру.

Судом першої інстанції допитані ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_4, які пояснили, що саме автомобіль "ГАЗ", виконуючи маневр повороту ліворуч, створив аварійну ситуацію для автомобіля "ВАЗ", в результаті чого останній, з метою уникнення зіткнення з автомобілем "ГАЗ", здійснив зіткнення з автомобілем "Mazda", який стояв на парковці біля спортивного центру.

При цьому в матеріалах провадження повний розвиток механізму зіткнення транспортних засобів викладено лише в поясненнях ОСОБА_2 В поясненнях жеОСОБА_3 та свідка ОСОБА_4 відсутні значні фрагменти розвитку механізму зіткнення транспортних засобів на стадії їх зближення, а тому суд першої інстанції механізму скоєння дорожньо-транспортної пригоди не встановив.

До матеріалів провадження в суді першої інстанції був долучений висновок експертного дослідження № 10.1/057-Д від 28 серпня 2017 року, проведеного на підставі заяви адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2, відповідно до якого експерт через відсутність значних фрагментів розвитку механізму скоєння дорожньо-транспортної пригоди не зміг навіть вказати, як повинні були діяти учасники пригоди відповідно до Правил дорожнього руху України.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції під час розгляду справи не з'ясовано усі фактичні обставини, а з аналізу наявних по справі доказів вбачається, що у матеріалах справи відсутні достатні докази підтвердження чи однозначного спростування вини ОСОБА_2 у недотриманні п. 10.1 Правил дорожнього руху, що, на переконання апеляційного суду, можуть лише свідчити про недоведеність вини особи, а не спростовувати її взагалі.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, постанова суду першої інстанції є необгрунтованою і підлягає скасуванню, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки вина ОСОБА_2 у вчиненні даного адміністративного правопорушення не доведена.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_2 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні, а тому постанова судді місцевого

суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Радільчук Н.І., яка діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 верес ня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП скасувати.

Провадження по справі стосовно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення..

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя С.І. Крот