Справа № 301/1955/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Крегула М.М., з участю захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2017 року якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець с.Дунковиця, 24, Іршавського району,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн.. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн.,

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що він 23 серпня 2017 року о 19 год. 20 хв., на автодорозі між населеними пунктами с.Кам»янське та с.Хмільник, керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного сп»яніння, від проходження огляду на стан сп»яніння в установленому порядку, відмовився, в присутності двох свідків, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Іршавського районного суду від 02.10.2017 року та закрити провадження у справі у зв»язку з відсутністю в його діях складу інкримінованого адмінправопорушення. Зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки такі побудовані на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, який не відповідав вимогам Закону та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп»яніння, зокрема в ньому допущено недопустимі скорочення та нерозбірливі записи. Крім того, апелянт вважає наведені в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду твердження про те, що він визнав свою вину не відповідають дійсності, оскільки запис у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що вживав алкогольні напої він зробив за наполяганням працівників поліції. Також зазначає про відсутність свідків під час складання щодо нього протоколу, як того вимагає закон.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника адвоката ОСОБА_2, які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи та наведені доводи, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

За змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об»єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, між іншим, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Проте, судом першої інстанції зазначені вимоги під час розгляду справи щодо ОСОБА_1 не дотримані та залишена поза увагою невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП в частині викладення суті адміністративного правопорушення.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №025023 від 23.08.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 ставилось в вину те, що він 23 серпня 2017 року о 19 год. 20 хв., на автодорозі між населеними пунктами с.Кам»янське та с.Хмільник, керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного сп»яніння, від проходження огляду на стан сп»яніння в установленому порядку, відмовився, в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Згідно вимог ст.256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути зазначено зокрема, суть адміністративного правопорушення, тобто протиправна, винна дія (бездіяльність), яка ставиться у вину особі, за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Об»єктивною стороною адміністративного правопорушення, яке постановлено ОСОБА_1 у вину, як видно, із протоколу і постанови суду є дві взаємовиключні обставини - керування транспортним засобом в стані алкогольного сп»яніння та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп»яніння у встановленому законом порядку, що є неприпустимим, оскільки огляд водія на стан сп»яніння здійснюється за його згодою (ст..266 КУпАП)

За змістом диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, такий Протокол складено без дотримання вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МОЗ та МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Так, відповідно до п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МОЗ та МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп»яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров»я якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За змістом даної норми особа, яка проходить огляд на стан сп»яніння на місці зупинки транспортного засобу має пріоритетне право заявити свою незгоду з результатами огляду проведенного поліцейським. В такому разі обов»язок організації проведення нового огляду в найближчому закладі охорони здоров»я покладається на поліцейських.

Між тим, із протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 025023 від 23.08.2017 року не вбачається, що ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп»яніння чи відмовився від проходження огляду на стан сп»яніння на місці зупинки чи не погодився з результатами такого огляду, відсутні і дані про роз»яснення йому наслідків такої відмови.

Таке не конкретне зазначення ознак цього правопорушення не відповідає вимогам ст.ст.256, 266, 283 КУпАП щодо суті адміністративного правопорушення.

Проте, вирішуючи питання про відповідальність ОСОБА_1, суд першої інстанції визнав його винуватим одночасно у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп»яніння і у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп»яніння, зазначивши при цьому, що така відмова мала місце в присутності двох свідків, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки ОСОБА_1 огляд на стан сп»яніння не проходив, а свідок ОСОБА_3 заперечив, що останній відмовлявся від проходження такого огляду.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №025023 від 23.08.2017 року стан сп»яніння та відмова від проходження огляду ОСОБА_1 на стан сп»яніння зафіксовані присутністю двох понятих, що не відповідає вимогам п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп»яніння від.09.11.2015 року за №1452/735 про обов»язкову присутність під час огляду на стан сп»яніння на місці зупинки транспортного засобу двох свідків .

Як видно, в підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП суд першої інстанції послався на пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, проте не звернув уваги, що пояснення цих свідків надавались не на місці зупинки транспортного засобу, як того вимагає вказана вище Інструкція , а в приміщенні Іршавського відділення поліції ГШУНП в Закарпатській області, що викликає сумнів у достовірності та належності таких доказів, як пояснення вказаних у протоколі свідків.

До того ж, допитаний в судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_3 категорично заперечив свою присутність у Іршавському ВП та дачу письмових пояснень в якості свідка відносно ОСОБА_1 Він заперечив і підпис на поясненні від його імені.

За змістом ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп'яніння проводиться на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків, а у разі відмови водія від проходження огляду на місці зупинки або у разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

В матеріалах провадження відсутні будь-які докази щодо пропонування працівниками поліції ОСОБА_1 пройти огляду на стан спяніння на місці зупинки, так і результатів проведення огляду в закладі охорони здоров»я, як того вимагають вказані вище вимоги закону.

Аналогічно, матеріали справи не містять жодних відомостей, які б свідчили про відмову ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння. До того ж як видно із протоколу, ОСОБА_1 нібито визнав, що випив 20 гр. горілки.

Крім того, як правильно зазначено в апеляційній скарзі, в порушення вимог ст.256 КУпАП при заповненні протоколу серії БР №025023 працівником поліції допущено зазначення даних, зокрема роз»яснення процесуальних прав, іншій особі, ніж щодо якої складено протокол, що також свідчить про його поспішне складання без дотримання, вимог ст..256 КУпАП.

Таке не точне визначення ознак цього правопорушення не відповідає вимогам ст..256 КУпАП щодо суті адміністративного правопорушення. Проте, суд першої інстанції, замість точного визначення конкретних ознак правопорушення, зазначив у постанові від взаємовиключні ознаки, які вказані у диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, що слід визнати істотним порушенням зазначених вище вимог закону, що позбавило ОСОБА_1 . можливості належним чином здійснити своє право на захист.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом,

Згідно ст..7 КУпАП застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, незалежно від визнання особою своєї вини, що проігноровано у справі щодо ОСОБА_1 як органом, який склав протокол про адміністративне правопорушення, так і судом першої інстанції.

Таким чином, аналіз матеріалів справи свідчить про те, що при їх розгляді, суддя належно не з»ясував всі обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення, не усунув суперечності в доданих до протоколу поясненнях, які потребували детального їх з'ясування, об'єктивної та належної оцінки. Недотримання цього принципу та формальний підхід призвів до передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_1Ю . складу цього адміністративного правопорушення. Перевірку цих даних суддею не забезпечено, про що ОСОБА_1 підставно зазначено в апеляційній скарзі.

Апеляційний суд приходить до висновку, що конкретні обставини події, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та доводах, наведених ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, дають підстави стверджувати, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а винність останнього у його вчиненні не знайшла свого підтвердження жодним доказом у справі.

Крім того, на виклик до апеляційного суду для дачі свідчень щодо неточностей, допущених при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, поліцейський СРПП Іршавського ВП ОСОБА_6, старший сержант ОСОБА_7, яким складено протокол щодо ОСОБА_1 в судове засідання не з»явився, а керівництвом Іршавського ВП Хустського ПВ ГУНП в Закарпатській області, явку вказаної особи у встановленому законом порядку до суду, не забезпечено.

Таким чином постанова судді підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі наведенного, керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_1 - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: М.М.Крегул