Справа № 379/489/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.04.2017 рокум.Тараща

Суддя Таращанського районного суду Київської області Потеряйко Світлана Анатоліївна, розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли від Таращанського ВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, проживаючу за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, одружену, маючу на утриманні одну неповнолітню дитину, працюючу завідуючою переробної ділянки, раніше до адміністративної притягувався, у вчиненні правопорушення передбаченого ст.164-10 КУпАП,

В С Т А Н О В И ЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АА № 835492 07.04.2017 року, 28.03.2017 року о 13 год. 00 хв. в м. Тараща по вул.Промислова,3 завідувач переробної ділянки СТ «Укрресурс» ОСОБА_1 прийняла металобрухт у ОСОБА_2 без посвідчення його особи паспортом, всупереч п.7 ст.4 Закону України «Про металобрухт». За висновком особи, що склала протокол, вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164-10 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину не визнала та пояснила, що в матеріалах справи відсутні документи, які б вказували на те, що вона є посадовою особою субєкта господарювання. Крім того зазначила, що дійсно ОСОБА_2 прийшов здавати брухт чорного металу без паспорта. Вона прийняла в нього метал, проте не виписала приймально-здавального акта та не видала останньому кошти. Через декілька хвилин ОСОБА_2 приніс паспорт і лише після встановлення його особи, вона склала вище вказані документи та видала кошти. Просила суд справу відносно неї закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 164-10 КУпАП відповідальність настає за порушення законодавства, що регулює здійснення операцій з металобрухтом, посадовою особою субєкта господарювання, що здійснює операції з металобрухтом.

Відповідно до судової практики, яка склалася і знайшла своє відображення у відповідному узагальненні Верховного Суду України (йдеться про постанову Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 5 "Про судову практику у справах про хабарництво"), організаційно-розпорядчими обов'язками є обов'язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності.

Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їх заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо).

У той же час під адміністративно-господарськими обов'язками розуміються обов'язки по управлінню або розпорядженню державним, колективним чи приватним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації забезпечення контролю за цими операціями тощо). Такі повноваження в тому чи іншому обсязі є у начальників планово-господарських, постачальних, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо.

Що ж стосується поняття "службова особа", то ще листом Міністерства юстиції України від 03.11.2006 №22-48-548 вказано, що згідно частини другої статті 2 Закону України "Про державну службу", посадовими особами вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій.

У пункті 1 та 2 Примітки до статті 364 Кримінального кодексу України міститься поняття службової особи. Так, службовими особами є особи, які постійно чи тимчасово здійснюють функції представників влади, а також обіймають постійно чи тимчасово на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов'язків, або виконують такі обов'язки за спеціальним повноваженням. Службовими особами також визнаються іноземці або особи без громадянства, які виконують обов'язки, зазначені в пункті 1 цієї Примітки.

Відповідно до п. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164-10 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу від пятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У справі«Малофєєва проти Росії»(«Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у звязку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв'язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до Закону України «Про металобрухт» операції з металобрухтом - це заготівля, переробка, металургійна переробка брухту чорних і кольорових металів.

Заготівля металобрухту - це діяльність, пов'язана із збиранням, купівлею, зберіганням та реалізацією металобрухту юридичними або фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які здійснюють операції з металобрухтом.

Як вбачаться з матеріалів справи та пояснень ОСОБА_1 вона не є посадовою особою субєкта господарювання, що здійснює операції з металобрухтом.

Із посвідчення ОСОБА_1 вона має право на виконання робіт з перевірки металобрухту і відходів металів на радіаційне забруднення.

Згідно з ч. 1 ст. 55 ГК України, суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.55 ГК України суб'єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 не порушувала Закон України «Про металобрухт», а тому в її діях не має ознак адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.164-10 КУпАП, у звязку з чим справа підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.164-10, 247, 284 КУпАП України,-

ПОСТАНОВИЛА :

Справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.164-10 КУпАП закрити за відсутності в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Апеляційного суду Київської області через Таращанський районний суд.

Суддя: ОСОБА_3.