Справа № 750/1273/17
Провадження № 3/750/609/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді - Розинка В.М.

секретаря - Осовицькій А.М.

з участю прокурорів - Карася В.М., Спусканюка Р.Ю., Демідок Д.А.

особи, яка притягається до

адміністративної

відповідальності - ОСОБА_1

захисника - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, -

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_2, Чернігівського міського голови, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3 -

в с т а н о в и в:

06.02.2017 до суду для розгляду надійшов протокол про адміністративне правопорушення, складений 02.02.2017 старшим оперуповноваженим управління захисту економіки в Дніпропетровській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України відносно ОСОБА_1, у якому зазначено, що той, «перебуваючи на посаді голови Чернігівської міської ради, будучи згідно пп. «Б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктом, на якого поширюється дія вказаного закону, в порушення ч. 2 ст. 52 вказаного закону, вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме не своєчасно повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані».

У протоколі про адміністративне правопорушення також указано, що 15.11.2015 ОСОБА_1 обрано міським головою Чернігівської міської ради VII скликання, 17.11.2015 - його обрано головою Чернігівської міської ради, з 11.12.2015 він є головою виконавчого комітету Чернігівської міської ради сьомого скликання, і із дня складання присяги набув повноважень посадової особи місцевого самоврядування в межах другої категорії відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», та, відповідно до пп. «Б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб'єктом, на якого поширюється дія вказаного закону, де також установлено вимоги щодо фінансового контролю.

Згідно ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни в майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів (в судовому засіданні прокурор зазначив про «мінімальні заробітні плати»), установлених на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк із моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції.

05.01.2017 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України надійшов лист Генеральної прокуратури України про можливе порушення вимог фінансового контролю ОСОБА_1

Протокол про адміністративне правопорушення також зазначає, що між ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-Авто» та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу № SА-0000097 від 23.08.2016, відповідно до якого предметом є автомобіль Тоуоtа Land Cruiser 200 VIN : JTMCV02JX04199667, ціна котрого становить 2 280 000 грн.

Відповідно до ст. 3 вказаного договору продавець зобов'язується передати розвантажений товар покупцеві за умови та після повної оплати товару. За ч. 1 ст. 334 Цивільного кодексу України право власності в набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 3.5 зазначеного вище договору право власності на товар виникає у покупця з моменту реєстрації автомобіля в органах ДАІ після сплати покупцем повної ціни автомобіля продавцю. Фактична передача автомобіля покупцю здійснюється лише після сплати повної ціни автомобіля та підписання акту приймання-передачі автомобіля покупцем.

Актом приймання-передачі від 02.09.2016 продавець передав покупцю товар, право власності на який, згідно відповіді з Головного сервісного офісу МВС України було зареєстровано 06.09.2016 за ОСОБА_1 (свідоцтво про реєстрацію СХ0507290, державний номер НОМЕР_1), однак повідомлення про суттєві зміни в майновому стані ОСОБА_1 внесено до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування 05.10.2016, тобто з порушенням 10-денного строку з моменту придбання майна, передбаченого ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», хоча це є майном, що потребує додаткових заходів фінансового контролю.

За таких умов у голови Чернігівської міської ради, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 виник обовязок, відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону, а саме в десятиденний строк із моменту придбання майна письмово повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції упродовж періоду часу з 00.00 год. 07.09.2016 по 23.59 год. 16.09.2016, але той таке подав лише 05.10.2016, тобто з порушенням зазначеного строку.

Таким чином, ОСОБА_1, будучи суб'єктом, на якого поширюються вимоги ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у порушення встановленого законом десятиденного строку, несвоєчасно повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни в майновому стані, а саме - про факт придбання майна у вигляді транспортного засобу Тоуоtа Land Cruiser 200, 2016 р. виробництва, вартістю 2 280 000 грн., яка перевищує 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні прокурори повністю підтримали обставини, щодо суті адміністративного правопорушення, викладеної в протоколі, уважаючи, що, датою придбання ОСОБА_1 транспортного засобу у власність визначена дата державної реєстрації останнього, яка припадає на 06.09.2016, а датою вчинення правопорушення визначено 17.09.2016, просили визнати того винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та накласти стягнення у вигляді штрафу в межах зазначеної санкції статті.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП не визнав та пояснив, що придбання нового автомобіля він планував саме в ТОВ "Автомобільна компанія "СІВЕР-АВТО", з котрим мав попереднє співробітництво. Вибраний їм автомобіль, котрий він уже й оплатив, був викрадений, йому обіцяли підібрати інший, але це призвело до затягування в часі покупки, він уже навіть мав намір звертатись до іншого продавця, але домовились з попереднім. При цьому, у звязку із заміною автомобіля, ним було виявлено бажання пересвідчитись в експлуатаційній придатності, комплектності та достатній якості споживчих характеристик транспортного засобу, що був запропонований для поставки замість запланованого до передачі раніше. Усе це було оформлено додатковою угодою від 02.09.2016. Особисто він не мав відношення до редагування тексту такої, як і до попередніх, усе це робили самі працівники компанії, він ті підписував, не вдаючись у подробиці. Якби ті запропонували скасувати попередні угоди або переоформити їх інакше, він би не заперечував. За додатковою угодою терміном придбання визначалось 26.09.2016, після чого він, не порушуючи строк, вніс зміни до декларації, уважає, що ніяких порушень не допустив.

Захисник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 також заперечував викладене в протоколі, пояснив, що допущено порушення закону при складанні протоколу до чого причетні співробітники Генеральної прокуратури України та прокуратури Чернігівської області, адже не вони, а працівники Спеціалізованої антикорупційної прокуратури повинні приймати участь у розгляді справи, крім того, старший оперуповноважений управління захисту економіки в Дніпропетровській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, як і начальник управління захисту економіки в Чернігівський області Департаменту захисту економіки Національної поліції України не мали належних повноважень для направлення протоколу до суду. Особою, яка склала протокол неправильно визначена посада особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Також зазначає, що всі угоди, у тому числі й додаткові від 23.08.2016, 02.09.2016 та 07.04.2017 є правомірними на підставі ст. 204 ЦК України, їхня недійсність не встановлена, тому саме й був установлений випробувальний строк пробігу автомобіля до 26.09.2016, ця дата була визначена терміном виникнення права власності в особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до якої тим і були подані необхідні зміни до декларації, тому він просив закрити провадження в справі за відсутності події й складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши доводи всіх учасників судового розгляду, свідків та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, судом беззаперечно були встановлені наступні факти та обставини, що тим передували.

Так, згідно договору купівлі-продажу № SA-0000074 від 09.07.2016 укладеного між фізичною особою, ОСОБА_1, який обіймає посаду Чернігівського міського голови, та ТОВ "Автомобільна компанія "СІВЕР-АВТО", особа яка притягається до адміністративної відповідальності, мала би придбати автомобіль Toyota Land Cruiser 200, за умовами, викладеними в тому, разом із тим, викрадення 29.07.2016 із території автосалону компанії запланованого до передачі покупцеві автомобіля, призвело до неспроможності виконання цього правочину.

Разом із тим, таке не призвело до припинення відносин між сторонами, навпаки, тими було укладено новий договір купівлі-продажу від 23.08.2016 року №SА-0000097 та погоджено врахування фактично сплачених ОСОБА_1 коштів за попереднім договором купівлі-продажу № SA-0000074 від 09.07.2016 у якості розрахунку за новим правочином.

02.09.2016 ТОВ "Автомобільна компанія "СІВЕР-АВТО" на виконання своїх зобовязань передала особі, яка притягається до адміністративної відповідальності автомобіль, але при цьому мало місце, того ж дня 02.09.2016 укладення між останнім та ТОВ "Автомобільна компанія "СІВЕР-АВТО" додаткової угоди № 1 про внесення змін до договору купівлі-продажу від 23.08.2016 №SА-0000097, а саме - пункти 3.2., 3.3. та 3.5. указаного договору було викладено в новій редакції. Цим, сторони передбачили встановлення випробувального строку в 24 дні з моменту підписання ними акту приймання-передачі товару, протягом якого покупець не мав права розпоряджатись товаром, був зобовязаний особисто керувати автомобілем та не перевищувати випробувального ліміту пробігу, який складав 30 км на добу.

Також, установлювалось, що товар уважається придбаним покупцем у власність із моменту спливу випробувального строку, і за умови, що покупець не предявив обґрунтованих претензій до постачальника щодо якості та/або комплектності товару протягом випробувального строку, тобто не пізніше 26.09.2016.

Зазначене передбачало й те, що покупець мав право зареєструвати автомобіль в органах ДАІ до закінчення визначеного випробувального строку, але мало застереження про те, що право власності на товар виникало лише з моменту придбання товару, тобто не пізніше 26.09.2016 незалежно від обставини такої реєстрації. Свідок ОСОБА_3, директор ТОВ "Автомобільна компанія "СІВЕР-АВТО", пояснив укладення додаткової угоди тим, що компанія створила якісь незручності покупцеві, внаслідок тривалого невиконання його замовлення.

Крім того, між особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та ТОВ "Автомобільна компанія "СІВЕР-АВТО" мало місце укладання 07.04.2017 додаткової угоди № 2 про внесення змін до договору купівлі-продажу від 23.08.2016 №SА-0000097, котрою виправлялись помилки, але ні особа, яка склала протокол, ні прокурори, які беруть участь у розгляді справи в суді застережень щодо тієї не мають, що може свідчити про якусь вибірковість з їх боку в частині оцінки тих, або інших правочинів у даному провадженні.

Суд враховує точку зору прокурорів, котрі пропонують критично оцінити додаткову угоду № 1 від 02.09.2016 укладену між ОСОБА_1 та ТОВ "Автомобільна компанія "СІВЕР-АВТО" щодо внесення змін до договору купівлі-продажу від 23.08.2016 №SА-0000097, а саме викладення пунктів 3.2., 3.3. та 3.5. останнього договору в новій редакції. Так, у письмовому висновку прокурорів, наданому суду 18.05.2017 прямо зазначено, що позиція прокурорів «ставить під сумнів існування додаткової угоди 02.09.2016», крім того, вони мають упевненість, «що «укладання» зазначеної додаткової угоди № 1 від 02.09.2016 відбулось після складення протоколу після вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, а можливо й після початку судового розгляду». Разом із тим, на пропозицію суду щодо можливої перевірки свого твердження засобами кримінального судочинства чи в іншій спосіб, прокурор Спусканюк Р.Ю. відповів твердою відмовою. У судовому засіданні 23.05.2017 цей же прокурор знову зазначив, що така додаткова угода є неналежним доказом, тому що суперечить наявним матеріалам справи, разом із тим не спромігся назвати правову природу неналежності цього доказу, пояснив, що немає жодних даних, щодо неправомірності цього правочину, тому суд розуміє таку позицію прокурорів, як відсутність у тих на даний час будь-яких законних підстав поставити під сумнів чинність додаткової угоди.

Зазначене змушує суд наголосити, що жодне із судових рішень будь-якої з існуючих на сьогодні в Україні юрисдикцій, згідно конституційних приписів, не може базуватись на будь-яких припущеннях, що прямо суперечить основним засадам судочинства при здійсненні правосуддя, визначеним ст. 129 Конституції України.

Відповідно до цього, а також, і до вимог ст. 251 КУпАП «Докази», такими є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) установлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, тобто, аналіз додаткової угоди № 1 від 02.09.2016 укладеної між ОСОБА_1 та ТОВ "Автомобільна компанія "СІВЕР-АВТО" щодо внесення змін до договору купівлі-продажу від 23.08.2016 №SА-0000097, приводить суд до висновку, щодо відповідності її інституту належного доказу.

Крім того, положення ст. 251 КУпАП «Докази», стверджують, що до числа доказів закон відносить і дані, що встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, а той, у свою чергу, повинен відповідати беззаперечним умовам, викладеним у ст. 256 КУпАП «Зміст протоколу про адміністративне правопорушення», у частині зазначення відомостей про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, чого в даному випадку не дотрималась особа, яка склала такий протокол, визначивши в ньому ОСОБА_1 - головну посадову особу територіальної громади, що є Чернігівським міським головою, як «голову Чернігівської міської ради», усупереч положенням Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997.

Як установлено в судовому засіданні, з урахуванням показань особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, начальника відділу продажу ТОВ "Автомобільна компанія "СІВЕР-АВТО", котрі підтвердили законність укладання в їхній присутності всіх проаналізованих вище договорів та електронного повідомлення, внесеного до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а також згідно висновку прокурорів, які беруть участь у розгляді справи, Чернігівським міським головою ОСОБА_1 був повністю дотриманий порядок, механізм та строки повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані, а саме про факт придбання майна у вигляді транспортного засобу Тоуоtа Land Cruiser 200, 2016 р. виробництва.

Зазначене витікає з того, що законодавцем у диспозиції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачена вимога щодо обовязкової поведінки учасника регульованих ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» відносин, а в даному випадку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у частині своєчасного повідомлення тією про суттєві зміни у своєму майновому стані, у строго визначений та обмежений термін. Разом із тим імперативність дії даної норми напряму залежить від установлення обставин, котрі передують виконанню цього категоричного розпорядження держави, а саме точного встановлення часу настання цих самих суттєвих змін у майновому стані такої особи. Відповідно, особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення визначила датою скоєння такого, як 00.00 год. 17.09.2016, що є похідним від дати набуття права власності особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, теж визначеною, як 06.09.2016, а остання зазначена, як така, що слідує з умов договору купівлі-продажу від 23.08.2016 №SА-0000097.

Викладене вище також свідчить про бланкетність диспозиції норми права, тобто ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, котра, описуючи склад адміністративного правопорушення, для зясування повного змісту його ознак зобовязує правозастосувача, тобто особу, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, а рівно й прокурорів, які приймають участь у розгляді справи, звертатись до норм інших галузей законодавства, які конкретизують (деталізують, уточнюють) визначені в цій статті закону ознаки складу адміністративного правопорушення, тобто в даному випадку - до норм Цивільного кодексу України, що регламентують таку інституцію, як «правочини», котрі, а саме ст. ст. 202, 203, 204 ЦК України не дають підстав ставити під сумнів жодну з угод, у тому числі й додаткові від 09.07.2016, 23.08.2016, 02.09.2016 та 07.04.2017, що виключає для суду пріоритетність саме угоди від 23.08.2016, як і навпаки ігнорування угоди від 02.09.2016, при чому презумпція правомірності останнього правочину продовжує існувати, більш того, дії сторін, котрі його уклали, а саме директора ТОВ "Автомобільна компанія "СІВЕР-АВТО" ОСОБА_3 та ОСОБА_1, в звязку з цим ніким не визнані, як протиправні.

При цьому суд звертає увагу на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 жодним чином не ставиться під сумнів законність грошових коштів, використаних тим для придбання автомобіля, будь-яких порушень щодо порядку такого придбання, не міститься ніяких інших застережень відносно самої цивільно-правової угоди, у тому числі й відповідно до посади, що ним обіймається, а в доданій до протоколу декларації особи, яка притягається до адміністративної відповідальності наведений значний перелік різного майна тієї, що в цілому не може свідчити про наявність у тієї особи будь-якої мотивації до порушення чинного законодавства у цій частині.

Ураховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про відсутність події адміністративного правопорушення, та відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а відповідно провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події й складу адміністративного правопорушення

Керуючись ст.ст. 1, 9, 247 п. 1 ч. 1, 251, 256, 283, 284 ч. 1 п. 3, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП за відсутністю події й складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів із дня її винесення.

Суддя В.М. Розинко