АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/4597/17Суддя 1 інстанції Демиденко Ю. Ю.
Номер провадження 33/774/168/К/17Суддя- доповідач ОСОБА_1.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2017 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 жовтня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ПІН НОМЕР_1, громадянки України, непрацюючої, мешкає: Дніпропетровська область Криворізький район с. Глеюватка вул. Молодіжна, 28

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн. 00 коп., в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки та стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн.,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 жовтня 2017 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн. 00 коп., в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, водій ОСОБА_2 08.10.2017 року о 03-00 год. керуючи автомобілем Форд д/н 92698МА по вул. Мусоргського м. Кривого Рогу вживала алкогольне пиво «Живе» обємом 0,5л. після зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейського до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування постанови.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, про те, що протокол складений працівниками поліції з грубим порушенням, а саме: працівник поліції не ознайомили її з текстом протоколу, та в ньому відсутні її підпис, на місті складання протоколу були відсутні свідки.

Також ОСОБА_2 вказує те, що суду першої інстанції розглянув адміністративну справу щодо неї з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом, участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді.

Окрім того вважає, що співробітники поліції порушили «Інструкцію про виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», оскільки вони не запропонували ОСОБА_2 пройти тест на стан алкогольного спяніння.

Також зазначає, що було порушено її право на захист, оскільки вона не була присутня у судовому засіданні.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_2 на неодноразові виклики не зявилася, будучи повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. Клопотання ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи, призначеної на 12.00 год. 08 листопада 2017 року у звязку з її хворобою та перебування її на амбулаторному лікуванні, суд задовольнив та розгляд адміністративної справи було відкладено на 17 листопада 2017 року. ОСОБА_2 повторно звернулась з клопотанням про відкладення судового засідання, призначеного на 10.00 год. 17 листопада 2017 року у звязку з її хворобою та перебування її на амбулаторному лікуванні, яке суд задовольнив та розгляд адміністративної справи було відкладено на 01 грудня 2017 рік. Однак ОСОБА_2 в чергове звернулась з клопотанням про відкладення судового засідання, призначеного на 10-30 год. 01 грудня 2017 року у звязку з її хворобою та перебування її на амбулаторному лікуванні, яке було задоволено судом та розгляд адміністративної справи було відкладено на 18 грудня 2017 рік.

01 грудня 2017 року Апеляційним судом Дніпропетровської області було здійснено судовий запит головному лікарю КЗ «Криворізької міської клінічної лікарні № 8» Дніпропетровської області про надання інформації стосовно стану здоровя ОСОБА_2, та можливості присутності ОСОБА_2 в судовому засіданні.

06 грудня 2017 року на адресу Апеляційного суду Дніпропетровської області надійшла відповідь на судовий запит від КЗ «Криворізької міської клінічної лікарні № 8» Дніпропетровської області вих. № 2541 згідно якого,ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходилась на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні з 27.11.2017 року по 01.12.2017 року, з діагнозом: гострий пієлонефрит, інтоксикаційний, больовий синдром. ОСОБА_2 01.12.2017 року виписана з терапевтичного відділення по стабілізації стану та за станом здоровя ОСОБА_2 може бути присутня на судовому засіданні.

18 грудня 2017 року ОСОБА_2 було подано клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 10-00 год. 18 грудня 2017 року у звязку з тим, що вона знаходиться на амбулаторному лікуванні у КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №8». Суд апеляційної інстанції вважає, що зазначене клопотання не підлягає задоволенню, оскільки розгляд адміністративної справи неодноразово було відкладено за клопотаннями ОСОБА_2, що суд апеляційної інстанції розцінює як намір умисного затягування розгляду справи задля забезпечення можливості уникнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності та свідчення прояву неповаги до суду, в той час як з урахуванням хронології та часу призначених судових засідань фізичну можливість зявитись до суду вона мала.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України», «…сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку…».

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і ОСОБА_3 ООН від 27.07.2006 року, обєктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обовязків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції ООН про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення. Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання субєктами такими правами.

За даних обставин, з метою дотримання розумного строку розгляду справи, з урахуванням достатності обсягу наявних доказів, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_2, оскільки положення ч.2 ст.268 КУпАП не містять імперативного припису щодо обовязкової участі особи в судовому засіданні під час розгляду вказаної категорії справ.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП, від 08.10.2017 року(а.с.1), рапортом поліцейського ОСОБА_4 від 08.10.2017р. відповідно до якого, громадянка ОСОБА_2 перебувала за кермом автомобіля FORD в стані алкогольного спяніння, на пропозицію пройти тестування на приладі «Драгер» спочатку погодилась, але поки чекали свідків, ОСОБА_2 змінила свою думку, і почала вживати алкогольний напій пиво «Живое», обємом 0,5л. На що їй було зроблено усне зауваження, які нею були проігноровані, та надалі вона в присутності двох свідків відмовилась від проходження тестування приладом «Драгер» і від будь яких підписів у протоколі також відмовилась (а.с. 3), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, відповідно до яких 08.10.2017 року по вул. Мусорського в м. Кривому Розі працівниками поліції був зупинений водій ОСОБА_2, в якої були наявні ознаки алкогольного спяніння, (запах алкоголю з порожнини рота, збуджений стан, порушення мови, порушення координації) і яка на пропозицію працівника поліції пройти тестування на алкогольне спяніння приладом «Драгер» відмовилась, а також відеозаписом з нагрудної камери інспектора патрульної поліції, згідно якого водій ОСОБА_2 перебувала в стані алкогольного спяніння, висловлювалась нецензурною лайкою, та поки чекали свідків, вживала алкогольний напій пиво «Живое», обємом 0,5 л., та на вимогу працівника поліції пройти тест на стан спяніння відмовилась в присутності свідків (а.с.8).

Даючи оцінку вищевказаним доказам, вважаю, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 та наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, обставини якого зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 084092 від 08 жовтня 2017 року.

Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначений протокол про адміністративне правопорушення складено інспектором роти № 1 батальйону № 3 УПП в м. Кривий Ріг лейтенантом поліції ОСОБА_4 з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254256 КУпАП й жодних підстав вважати його не допустимим доказом з підстав складення відповідно до доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 під час судового розгляду, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Окрім того, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 з приводу того, що вона не була присутня в судовому засіданні під час розгляду адміністративної справи, оскільки, як вбачається з матеріалів справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 була присутня при розгляді адміністративної справи та свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП визнала у повному обсязі, але була не згодна з розміром штрафу та позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.

Доводи ОСОБА_2, стосовно того, що суд не надав їй права скористатися юридичною допомогою, не підлягають задоволенню, оскільки жодних заяв чи клопотань з цього приводу матеріали справи не містять та будь-яких доказів в підтвердження вказаного факту до суду апеляційної інстанції надано не було.

Будь-яких інших доказів, які б спростовували висновок суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, апелянтом не надано.

При апеляційному перегляді порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, не встановлено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки, суд першої інстанції дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 252, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Тернівського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушенння, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн. 00 коп. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1