АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/467/2017 Постанова винесена суддею Юзькова О.Л.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., з участю представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3, ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в

м. Києві, проживає за адресою: АДРЕСА_1

в с т а н о в и в:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 грудня

2016 року провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, який надійшов для розгляду до суду першої інстанції, 27 травня 2016 року о 18 годині 40 хвилин по

вул. В. Житомирська, 2 в м. Києві ОСОБА_4, рухаючись на автомобілі «Сітроен», державний номерний знак НОМЕР_1, не дотримався безпечного інтервалу та спричинив зіткнення з автомобілем «Мазда», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 13.1, 8.7.3(е) ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Проте, посилаючись на встановлені при судовому розгляді обставини та матеріали справи, суддя Шевченківського районного суду м. Києва дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_4 порушень вимог п.п. 13.1, 8.7.3(е) ПДР України і відповідно, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року та винести нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_2 зазначає, що вона, 27 травня 2016 року, керуючи автомобілем марки «Мазда», їхала по вул. Михайлівській в напрямку вул. В. Житомирська з дозволеною швидкістю руху (30-40 км/год.) на зелене світло світлофору, а ДТП сталася з вини водія автомобіля марки «Сітроен» ОСОБА_4, який в порушення вимог п.п. 8.7.3, 16.4, 16.5, 2.3 ПДР України виїхав на перехрестя раніше за інших машин, що стояли на перехресті та вдарив її автомобіль в передні ліві двері, чим завдав збитків. Проте судом, внаслідок необ'єктивного розгляду справи та неповного дослідження всіх обставин дорожньо-транспортної пригоди, безпідставно прийнято рішення про відсутність в діях ОСОБА_4 складу правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Стверджує, що винуватість ОСОБА_4 підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями учасників ДТП, відеозаписом з місця ДТП, на якому видно, що водій ОСОБА_4, не маючи можливості бачити смугу руху, на яку він виїздить, оскільки машини зупинились у заторі та закривали огляд на дві полоси руху в бік Майдану Незалежності, продовжує рух не в лівій крайній смузі, а виїздить в середню смугу руху, по якій закінчує рух автомобіль марки "Мазда" і врізається в передні двері цього автомобіля. Крім того, вважає, що, проаналізувавши циклограму роботи світлофору на вул. В. Житомирська - Володимирський проїзд - Михайлівська площа, з урахуванням відеозапису, можна зробити висновок, що не дочекавшись увімкнення зеленого сигналу світлофора для свого напрямку руху, ОСОБА_4 раніше ніж дозволено виїхав на перехрестя та скоїв ДТП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 також порушила питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, обгрунтувавши поважність причин пропуску процесуального строку тим, що рішення в справі про адміністративне правопорушення було постановлено без її участі, а про його зміст вона дізналася 30 грудня 2016 року, безпосередньо звернувшись до суду.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду апелянтом пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3, ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зазначені вимоги закону при розгляді справи щодо ОСОБА_4 за

ст. 124 КУпАП суддя місцевого суду дотримав, оскільки достатньо повно, об'єктивно та всебічно дослідив наявні у ній докази і, всупереч твердженням апеляційної скарги

ОСОБА_2, дійшов правильного висновку про відсутність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки не встановив, що в дорожній обстановці, що склалася 27 травня 2016 року, водій

ОСОБА_4 порушив п.п. 13.1, 8.7.3(е) ПДР України, що призвело б до пошкодження транспортних засобів.

Зокрема, матеріали справи та зміст судового рішення дають підстави для висновку про те, що суддя місцевого суду ретельно перевірив дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 27 травня 2016 року серія АП2 № 346656 (а.с. 2), схемі місця ДТП (а.с. 4), відеозапису ДТП із камери спостережень на Михайлівській площі, проаналізував пояснення ОСОБА_4 в суді, які узгоджуються з його ж письмовими поясненнями, що були надані відразу ж після цієї пригоди (а.с. 7), не прийнявши до уваги письмові пояснення ОСОБА_2 щодо обставин зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, бо вони спростовуються доказами в справі в їх сукупності, в тому числі й відеозаписом, на якому зафіксовано, що водій автомобіля марки «Сітроен» розпочав свій рух на перехресті на зелений сигнал світлофора та об'єктивно не міг уникнути зіткнення з автомобілем марки "Мазда", водій якого ОСОБА_2 здійснювала рух по вул. В. Житомирська, 2 в м. Києві на червоний сигнал світлофора.

В той же час суддя місцевого суду обґрунтовано врахував і постановлене суддею Апеляційного суду м. Києва 16 листопада 2016 року рішення в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, згідно з яким вона визнана винуватою в тому, що 27 травня 2016 року о 18 годині 40 хвилин в м. Києві по вул. В.Житомирській, 2, керуючи автомобілем марки "Мазда", державний номерний знак НОМЕР_2, не дотримала вимог п.8.7.3(е), 13.1 ПДР України, чим спричинила зіткнення з автомобілем марки "Сітроен", державний номерний знак НОМЕР_1, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, тобто в суді було доведено, що між допущеними нею порушеннями ПДР України та пошкодженнями транспортних засобів є прямий причинно-наслідковий зв'язок (а.с. 32-34).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, в результаті повторного перегляду відеозапису ДТП було встановлено, що водій автомобіля марки «Мазда» ОСОБА_2 виїхала на вул. В. Житомирська і рухалася по перехрестю, де відбулося зіткнення автомобілів, на забороняючий червоний сигнал світлофора, отже доводи її апеляційної скарги про протилежне є безпідставними. При цьому необхідно зазначити, що детально проаналізувати зафіксовані на відеозаписі відомості в сукупності з інформацію, наданою КП "Київдорсервіс» про режим роботи світлофорного об'єкту вул. ВеликаЖитомирська - Володимирський проїзд - вул. Михайлівська (площа Михайлівська) 27 травня 2016 року в період часу з 18 год. 20 хв. до 18 год. 50 хв., в частині, що стосується роботи світлофорного об'єкту для напрямку руху ОСОБА_4 неможливо, оскільки на відеозаписі відсутні дані про реальний час з посекундним відліком, отже твердження апелянта про те, що ОСОБА_4 розпочав рух на 5 секунд раніше, ніж переключився на зелений сигнал світлофор для його напрямку руху, є непереконливими. Проте, враховуючи, що інші транспортні засоби, які стояли перед світлофором за автомобілем ОСОБА_4, одразу ж з ним розпочали рух, можна вважати, що ОСОБА_4 в даній дорожній обстановці були дотримані вимоги ПДР України, зокрема п. 8.7.3 (е), п. 13.1 ПДР, отже його дії не перебувають у прямому причинному зв'язку з наслідками цієї пригоди.

Доводи ОСОБА_2 про те, що винуватість ОСОБА_4 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, є безпідставними, оскільки протокол про адміністративне правопорушення в розумінні ст. 251 КУпАП є одним із доказів у справі та повинен оцінюватися судом в сукупності з іншими доказами, а в даному випадку відомості щодо невиконання ОСОБА_4 в дорожній ситуації, яка склалася 27 травня 2016 року, п. 8.7.3 (е), п. 13.1 ПДР України, про що вказано в протоколі, не знайшли свого підтвердження в суді в результаті дослідження та оцінки сукупності доказів.

Враховуючи наведене, вважаю, що судове рішення про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року, якою провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва О.П.Павленко