АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/2608/2017 Головуючий у першій інстанції - Камаревцева Л.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ковальська В.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_4., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 19 вересня 2017 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 19 вересня 2017 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до постанови судді ОСОБА_4 01.08. 2017 року о 16 год. 30 хв. по просп. П.Григоренка, 40-Б в м. Києві керував автомобілем «Фольксваген» державний номер НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, від проходження огляду лікарем на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а також за допомогою приладу "Драгер" відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 19 вересня 2017 року за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому апелянт посилається на те, що у першому примірнику протоколу про адміністративне правопорушення було неправильно зазначене його прізвище, та внесено виправлення без його участі.

У протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відмітки про роз'яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Вказуючи на безпідставність підозри поліцейських щодо перебування його у стані алкогольного сп'яніння, оскільки у нього не було зазначених у протоколі ознак алкогольного сп'яніння, ОСОБА_4 наголошує на тому, що працівники поліції порушили порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Так, працівники поліції не пропонували ОСОБА_4 пройти медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння у медичному закладі, а наполягали проходити медичний огляд за допомогою приладу "Драгер".

При цьому апелянт стверджує, що він не відмовлявся проходити огляд на стан алкогольного сп'яніння у закладі охорони здоров'я.

В апеляції зазначено, що постанова судді районного суду не відповідає фактичним обставинам справи та суддя у постанові вказав кваліфікуючі ознаки, які не були зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Апелянт вважає протокол про адміністративне правопорушення неналежним доказом, оскільки цей протокол складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, та суть обвинувачення викладена у протоколі загальною фразою, без зазначення виду огляду, від якого особа відмовилась, проте суддя районного суду не звернув уваги на такі порушення.

Також суддею районного суду не було звернуто уваги на те, що чинним законом не передбачено використання Алктесту та в матеріалах справи відсутнє направлення водія на огляд до закладу охорони здоров'я, яке є належним і допустимим доказом відмови водія від проходження такого огляду.

За твердженням апелянта, матеріали справи не містять беззаперечних, допустимих та належних доказів вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Пояснення свідків, з внесеною інформацією у заздалегідь заготовлені бланки не підтверджують наявність ознак алкогольного сп'яніння, а твердження свідків про те, що ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду не відповідають дійсним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_4, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Дарницького районного суду м. Києва від 19 вересня 2017 року, про винність ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення та письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7, які підтвердили ту обставину, що ОСОБА_4 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки у ньому зазначено всі відомості, передбачені вказаною статтею, викладено суть адміністративного правопорушення, особі, яка притягується до адміністративної відповідальності роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що стверджено підписом ОСОБА_4, а тому доводи апеляції щодо невідповідності протоколу вимогам закону є безпідставними.

Посилання в апеляції на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення було виправлено написання прізвища особи, щодо якої складено протокол, є неспроможним, оскільки виправлення написання прізвища ОСОБА_4 не впливає на суть адміністративного правопорушення, викладеного у протоколі.

Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейські наполягали на огляді за допомогою приладу "Драгер", а ОСОБА_4 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у закладі охорони здоров'я є необґрунтованими та спростовуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7, які є належними і допустимими доказами у справі.

При цьому відсутність в матеріалах справи направлення водія ОСОБА_4 для проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння у медичному закладі не впливає на доведеність того, що водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку, оскільки наявність такого направлення була б одним із доказів, а в матеріалах справи є достатньо доказів на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Письмові пояснення свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку матеріалами справи не спростовані, а твердження апелянта про те, що він не відмовлявся від проходження огляду у закладі охорони здоров'я є голослівними.

Суддя апеляційного суду не приймає доводи апеляції щодо безпідставності підозри поліцейських у тому, що ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп'яніння, оскільки п. 2.5 ПДР України встановлено обов'язок водія на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин незалежно від обґрунтованості підозри поліцейського щодо стану, у якому перебуває водій. Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суддя районного суду вийшов за межі кваліфікуючих ознак, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4, є безпідставними, оскільки відповідно до протоколу водій порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, а постановою судді ОСОБА_4 визнаний винним у порушенні вимог цього ж пункту ПДР України із зазначенням відповідної кваліфікуючої ознаки, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладенням адміністративного стягнення в межах санкції цієї статті.

Суддя апеляційного суду, вважаючи постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 19 вересня 2017 року щодо ОСОБА_4 законною і обґрунтованою, не вбачає підстав для її зміни чи скасування.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 19 вересня 2017 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_4 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва В.В. Ковальська