Справа № 455/1577/16-п Головуючий у 1 інстанції: Ніточко Л.Й.
Провадження № 33/783/431/17 Доповідач в 2-й інстанції: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 рокуапеляційний суд Львівської області в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_2 на постанову судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 16 лютого 2017 року, -

з участю правопорушника ОСОБА_2, -

встановив:

цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 320 грн. судового збору.

Згідно постанови судді ОСОБА_2 25 листопада 2016 року о 00 год. 25 хв., в м. Старий Самбір по вул. Л. Галицького, керував автомобілем марки «ВАЗ-2104», н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.п. «а», п.2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_2 покликається на те, що постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, крім цього, суд не повно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до їх вивчення, що потягло за собою необґрунтоване застосування стягнення, як виду покарання за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому розгляду справи, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою і підлягає скасуванню у зв'язку з істотним порушенням його права на захист.

Зазначає, що судом першої інстанції під час розгляду справи та винесення постанови по справі не було дотримано вимог ст. 268 КУпАП.

Наголошує, що в матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б свідчили про повідомлення його судом про місце і час її розгляду і як наслідок, він був позбавлений права взяти участь у судовому розгляді.

Звертає увагу на те, що в період розгляду справи по суті він перебував на лікуванні, про що у телефонному режимі повідомляв суд та скеровував довідки з Старосамбірської ЦРЛ.

Акцентує, що його притягнуто до адміністративної відповідальності з позбавленням права на оскарження в установленому законом порядку постанови Старосамбірського районного суду Львівської області від 16 лютого 2017 року, оскільки, в супереч вимогам ч.1 ст. 285 КУпАП, постанова була направлена не протягом трьох днів після її винесення, а лише 16 березня 2017 року.

Покликається на те, що в постанові суду зазначено, що призначаючи стягнення, враховуються обставини скоєного правопорушення, дані про особу, ступінь вини, а також обставини, що обтяжують і пом'якшують відповідальність, однак жодне із зазначених судом положень та передбачених ч.2 ст. 33 КУпАП не було перевірено, встановлено та доведено, про що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази наявності таких обставин, які повинні впливати на накладання стягнення та застосування того чи іншого виду стягнення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає як штраф так і позбавлення права керування транспортним засобом.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Старосамбірського районного суду Львівської області від 16 лютого 2017 року, скасувати таку та закрити провадження у справі.

В доповненнях до апеляційної скарги від 17 травня 2017 року правопорушник ОСОБА_2 зазначає, що на його утриманні перебувають батьки похилого віку і позбавлення права керувати транспортним засобом потягне за собою тяжкі наслідки для сім'ї, оскільки завдяки автомобілю він заробляє на життя та утримання батьків.

Просить на підставі ст. 22 КУпАП звільнити за малозначністю діяння від адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, а справу закрити.

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу та просить застосувати до нього положення ст. 22 КУпАП, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що слід поновити строк апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду, оскільки такий пропущений з поважних причин і приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Статтею 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Під малозначністю вчинення адміністративного правопорушення слід розуміти такі дії, які в результаті їх вчинення, не спричинили значної шкоди охоронюваним законом інтересам.

Відтак, апеляційний суд вважає, що місцевий суд, накладаючи стягнення на ОСОБА_2, не в повній мірі врахував вищезазначені вимоги КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, проживає на території гірського населеного пункту в дерев'яному будинку старої забудови разом з батьками похилого віку, яким допомагає по господарству, позитивно характеризується за місцем проживання, мати - інвалід ІІІ групи, а батько хворіє та перебуває на обліку в окуліста. Разом з ними проживає його сестра з чоловіком та двома малолітніми дітьми.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції свою вину у вчиненому адміністративному правопорушенні визнав повністю та щиро розкаявся, просив врахувати відсутність будь-якої шкоди і те, що автомобіль він використовує як засіб для заробітку та існування родини, а тому апеляційний суд приходить до висновку за можливе у даному конкретному випадку звільнити останнього від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням на підставі ст. 22 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

поновити ОСОБА_2 строк апеляційного оскарження постанови судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 16 лютого 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задоволити.

Постанову судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 16 лютого 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік - скасувати.

Звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням та закрити провадження у справі.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати

у кримінальних справах Галапац І.І.

апеляційного суду

Львівської області