АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №33/791/564/17 Доповідач: Радченко С.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2017 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області Радченко С.В., за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 02 серпня 2017 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 02 серпня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 320,00 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду ОСОБА_3. 08 липня 2017 року, о 23 год. 55 хв., по вул. І.Куліка біля будинку №105 в м. Херсоні керував транспортним засобом CHEVROLET CRUZE, державний номер НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9. «а» «Правил дорожнього руху» (далі - Правила) та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді місцевого суду скасувати, та закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, однобічне та неповне з'ясування судом обставин справи.

Апелянт зазначає, що він дійсно перебував у стані алкогольного сп'яніння, проте транспортним засобом не керував. Пояснює, що 08 липня 2017 року під час святкування дня народження він вживав алкогольні напої. Оскільки він перебував в стані алкогольного сп'яніння, він попросив свого знайомого ОСОБА_5 відвезти його додому на належному йому автомобілі. ОСОБА_5 погодився і сів за кермо. По дорозі їх зупинила дорожньо-патрульна служба. Документи на авто він надав працівникам поліції, а ОСОБА_5 відмовився їм надавати посвідчення водія і тому працівники поліції змусили ОСОБА_5 сісти до патрульного авто щоб відвезти до найближчого відділку поліції для встановлення особи. Весь цей час двигун його автомобіля був увімкненим. З метою вимкнути двигун авто та закрити його, він сів за кермо, нажав на педаль гальма зняв з ручника та перевівши авто з передачі «драйв» на передачу «паркінг», витягнув ключі. В цей момент до нього підбіг працівник поліції та почав вимагати, щоб він пройшов тест на алкоголь. Зі слів працівника поліції, він намагався керувати своїм автомобілем у нетверезому стані, оскільки бачив, що в авто загорілись реверсні вогні та авто почало рух. Він намагався пояснити, що навіть не думав нікуди рушати, а лише вимкнув двигун, але пояснення працівником поліції було проігноровано та складено протокол. Таким чином, зважаючи на те, що він не керував транспортним засобом, а належні докази того, що він почав рухатися на своєму авто в стані алкогольного сп'яніння, відсутні, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Судом першої інстанції, з невідомих причин, не взято зазначені обставини до уваги. При цьому суд відступив від принципів повноти та об'єктивності судового розгляду, не викликав та не допитав свідків, всі клопотання про виклик свідків були відхилені суддею без будь-яких обґрунтувань.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_3 посилається на те, що копію постанови суду він отримав лише 15 серпня 2017 року, що унеможливлювало своєчасну підготовку та подачу апеляційної скарги.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника правопорушника, який просив задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з'ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

З матеріалів провадження вбачається, що приймаючи рішення про винність ОСОБА_3 у порушенні п. 2.9 «а» Правил, суддя, дослідивши виключно матеріали справи, як на докази винуватості ОСОБА_3 в постанові формально послався на протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду на стан сп'яніння, письмові пояснення свідків, а також результати алкотесту «Драгер», які між тим належним чином не перевірив.

При цьому ОСОБА_3 під час складання протоколу та в своїх поясненнях заперечував свою вину та зазначав, що алкогольні напої вживав, але не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

З метою усунення неповноти розгляду справи та поновлення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності апеляційним судом були виконані вимоги статей 279, 280 та 293 КУпАП та дослідженні матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_3, в результаті чого було встановлено наступне.

Так, в протоколі серії БР №151895 від 09 липня 2017 року зазначено, що ОСОБА_3 08 липня 2017 року, о 23 год. 55 хв., по вул. І.Куліка біля будинку №105 в м. Херсоні керував транспортним засобом CHEVROLET CRUZE, державний номер НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків (а.с.5).

Показники огляду на стан алкогольного сп'яніння, встановлені за допомогою приладу «Драгер», становили 1,62 % проміле (а.с.3,4).

Із пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 09 липня 2017 року вбачається, що останні були присутні під час проведення огляду на стан сп'яніння ОСОБА_3. В їх присутності ОСОБА_3 продув алкотестер «Драгер», результат якого показав 1,62 % проміле (а.с.7). Відомостей щодо обставин керування або не керування транспортним засобом ОСОБА_3 в стані алкогольного сп'яніння, або обставин зупинення транспортного засобу працівниками поліції, зазначеними свідками не повідомлялося.

Як зазначав ОСОБА_3 в своїх поясненнях від 27 липня 2017 року, що 08 липня 2017 року під час святкування дня народження він вживав алкогольні напої. Оскільки він перебував в стані алкогольного сп'яніння, він попросив свого знайомого ОСОБА_5 відвезти його додому на належному йому автомобілі. ОСОБА_5 погодився і сів за кермо. По дорозі їх зупинила дорожньо-патрульна служба. Документи на авто він надав працівникам поліції, а ОСОБА_5 сів до патрульного авто і поїхали в невідомому напрямку. Весь цей час двигун його автомобіля був увімкненим. З метою вимкнути двигун авто та закрити його, він сів за кермо, нажав на педаль гальма зняв з ручника та перевівши авто з передачі «драйв» на передачу «паркінг», витягнув ключі. В цей момент до нього підійшов працівник поліції та почав вимагати, щоб він пройшов тест на алкоголь. Зі слів працівника поліції, він намагався керувати своїм автомобілем у нетверезому стані, оскільки бачив, що в авто загорілись реверсні вогні та авто почало рух. Він намагався пояснити, що навіть не думав нікуди рушати, а лише вимкнув двигун, але пояснення працівником поліції було проігноровано та складено протокол за результатами проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння (а.с.10).

Аналогічні пояснення щодо обставин складання працівниками поліції протоколу були наданні захисником ОСОБА_3 і під час слухання справи в суді апеляційної інстанції. Вони повністю узгоджуються з матеріалами справи, а також письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 27 липня 2017 року, який зазначав, що 08 липня 2017 року його попросили відвезти ОСОБА_3 до дому на його авто, оскільки той знаходився в стані алкогольного сп'яніння. Коли вони їхали по вул.Чорноморській в бік вул. І.Кулика їх зупинила дорожньо-патрульна служба. Після того працівники поліції доповіли, що до них надійшла скарга від громадян щодо управління даним автомобілем особою у стані алкогольного сп'яніння. Зважаючи на те, що ОСОБА_3 не мав при собі документів на авто, він вирішив затягнути час щоб товариші встигли привезти їм відповідні документи на авто. Для цього він не викривав своєї особи, внаслідок чого працівники поліції вирішили відвезти його до найближчого відділку для встановлення його особи. Коли він сів до патрульного авто та розвернулися, то побачили, що авто ОСОБА_3 стоїть на задніх ходових вогнях. Після цього працівники поліції пішли до машини ОСОБА_3 В той вечір він алкогольних напоїв не вживав і тому і вирішив відвезти ОСОБА_3 до дому (а.с.9).

В своєму рапорті від 09 липня 2017 року працівник поліції зазначав, що того вечора відносно ОСОБА_5 було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП за відмову останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в установленому законом порядку. Під час оформлення зазначених адміністративних матеріалів, пасажир, який рухався разом з ОСОБА_5, сів за кермо автомобіля CHEVROLET CRUZE, державний номер НОМЕР_1, та почав рух заднім ходом. Автомобіль було зупинено, під час спілкування у водія виявлено ознаки алкогольного сп'яніння, було проведено огляд за допомогою приладу «Драгер» у присутності двох свідків. На ОСОБА_3 було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.8).

Проаналізувавши вищезазначене можна дійти висновку, що матеріали справи не містять достатніх та переконливих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 здійснював керування автомобілем у стані алкогольного сп'яніння.

Зокрема, незважаючи на обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 09 липня 2017 року, а також рапорті лейтенанта поліції, вказані документи не містять в собі об'єктивних даних того, що 08 липня 2017 року о 23 год.55 хв. ОСОБА_3, як зазначено у протоколі, керував автомобілем CHEVROLET CRUZE у стані алкогольного сп'яніння.

При цьому, в постанові суду не було наведено будь-яких переконливих доводів на спростування пояснень ОСОБА_3, що в той вечір він взагалі не керував автомобілем, а також щодо обставини, які були пов'язані з зупиненням поліцією його авто.

Під керуванням транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Враховуючи вищенаведені обставини, а також обставини, пов'язані з оформленням протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова судді від 02 серпня 2017 року щодо ОСОБА_3 не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на наявних у справі доказах.

Дані, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути визнані допустимими доказами, адже спростовуються дослідженими під час апеляційного розгляду доказами, що дає підстави витлумачити всі сумніви на користь ОСОБА_3 та відкинути їх.

В даному випадку, доказами, які містяться в матеріалах справи, не доведено, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, а тому виявлення у нього стану алкогольного сп'яніння, навіть якщо воно відбувалася в присутності свідків, не може утворювати складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, оскільки допустимі докази винуватості ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення відсутні, його апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова судді Херсонського міського суду Херсонської області від 02 серпня 2017 року щодо нього - скасуванню, із закриттям провадження по справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях останнього складу зазначеного вище адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247, 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 06 вересня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Херсонського міського суду Херсонської області від 02 серпня 2017 року року, якою ОСОБА_3 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, які складають 10 200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_3 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП , у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Радченко