Номер провадження 33/788/497/17 Суддя-доповідач - Філонова Ю. О.
Категорія - Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2017 року м. Суми

Суддя Апеляційного суду Сумської області Філонова Ю. О. , з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3 та його захисника Бондаря П.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Бондаря П.Г., який діє в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 30 листопада 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець Суми, громадянин України, не працевлаштований, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 320 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 30 листопада 2017 року, ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що він, 10.09.2017 року о 13 год. в м.Суми на вул. Кулібіна, 25 керував автомобілем ВАЗ н.з.НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме почервоніння очей, від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

В поданій апеляційній скарзі захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - Бондар П.Г., просить скасувати вищезазначену постанову судді і закрити провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу вказаного адміністративного правопорушення.

При цьому, апелянт зазначає, що від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння ОСОБА_3 не відмовлявся, а коли його зупинили майже біля власного будинку працівники поліції і запідозрили його у вживанні наркотичних засобів лише тому, що у нього «почервоніли очі», то він заперечив факт вживання наркотичних засобів, і так як дійсно поспішав до хворого батька - інваліда першої групи, запропонував пройти тест на місці, не знаючи, що проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння можливо лише в медичному закладі. В свою чергу, працівники поліції, не роз'яснивши ОСОБА_3 порядку такого проходження, склали протокол про адміністративне правопорушення, а потім через деякий час привели двох свідків, попросили їх підписати протокол про відмову останнього від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння. Такі ж свідчення надав і свідок ОСОБА_5, проте суддя трактував це як відмову від проходження такого огляду.

Крім того, захисник зазначає, що зі змісту протоколу не зрозуміло, в чому обвинувачувався ОСОБА_3, чи у керуванні з ознаками наркотичного сп'яніння; чи у відмові від проходження огляду на стан сп'яніння, а невірне і нечітке формулювання суті правопорушення позбавляє водія права на захист. Таким чином, на думку захисника, твердження судді про однозначну відмову ОСОБА_3 від проходження дійсного запропонованого йому огляду не узгоджується з матеріалами справи.

Захисник також вказує на те, що у протоколі не зазначено, що водієві пропонувалося пройти огляд на стан сп'яніння і не зазначено, що водій відмовився і від проходження огляду закладі охорони здоров'я (лише вказано, в установленому законом порядку, при цьому цей закон не було роз'яснено).

Крім того, на думку апелянта, поліцейським було порушено процедуру огляду на стан сп'яніння, що свідчить про недійсність такого огляду і відсутність підстав для притягнення водія до адміністративної відповідальності, оскільки відсутність відповідного направлення свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров'я для проходження огляду на стан сп'яніння.

При цьому захисник також вказує і на те, що ОСОБА_3 не відстороняли від керування, що у своїй сукупності, з іншими доказами, свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП. Крім того захисник вказує, що суд розглянув справу поверхово і формально, не допитавши свідків в судовому засіданні, оскільки в матеріалах даної справи відсутні пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, про їх допит, а також допит самого працівника поліції, який складав даний протокол, в залі судового засідання було заявлене клопотання, яке судом було задоволено, але ні самі свідки, ні працівник поліції допитані не були.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника Бондаря П.Г., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили скасувати постанову судді районного суду, а провадження у справі закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги та допитавши свідка ОСОБА_5, вважаю, що вказана вище апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону суддею суду першої інстанції були виконані.

Висновки судді про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є законними, обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та наявним доказам, які містяться в матеріалах справи, які були повно та всебічно дослідженні в суді першої інстанції, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 096980 від 10 вересня 2017 року (а.с.1), з якого вбачається, що 10.09.2017 року о 13 год. в м.Суми на вул. Кулібіна, 25 водій ОСОБА_3 керував автомобілем ВАЗ н.з.НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме почервоніння очей, від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому порядку відмовився в присутності двох свідків, ;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9., які були присутніми під час складання працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 та підтвердили, що останній у їх присутності, відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в установленому порядку, а саме, у СОНД (а.с.2-3).

При цьому посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що у протоколі не зрозуміло суть пред'явленого ОСОБА_3 обвинувачення, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вказаний протокол у повному обсязі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, в ньому чітко зазначено про порушення останнім п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачено адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, за відмову від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння.

Крім того, доводи захисника про те, що працівниками поліції ОСОБА_3 не був відсторонений від керування автомобілем, спростовуються розпискою, складеною ОСОБА_5 (а.с.4), з якої вбачається, що останній зобов'язується не передавати керування автомобілем ВАЗ н.з.НОМЕР_1 громадянину ОСОБА_3

Що стосується посилань захисника Бондаря П.Г. на ті обставини, що працівниками поліції було порушено процедуру огляду на стан сп'яніння, оскільки у матеріалах справи відсутнє направлення водія у заклад охорони здоров'я для проходження огляду на стан сп'яніння, то апеляційний суд не може прийняти до уваги, виходячи з наступного.

Так, згідно з п.12 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Згідно з п.7 розділу III цієї Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов'язкове.

Таким чином, саме з врахування положень вищезазначеної Інструкції, за наявності ознак перебування ОСОБА_3 у стані наркотичного сп'яніння, працівниками поліції було вірно запропоновано останньому пройти огляд у медичному закладі, оскільки, у такому випадку, іншого порядку проведення огляду не передбачено, як і не передбачено складання відповідного направлення для такого огляду.

Крім того, апелянт не надав суду доказів про можливе оскарження ОСОБА_3 дій працівників поліції, щодо вчинення відносно нього протиправних дії.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що суддя районного суду розглянув вказану справу поверхово, не допитав свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 та працівника поліції, то на думку апеляційного суду вони не спростовують правильність висновків судді районного суду щодо наявності в діях ОСОБА_3 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, крім того, при прийнятті рішення, як доказ, судом були враховані письмові пояснення зазначених свідків, що узгоджується з вимогами ст. 251 КУпАП.

Крім того, з оскаржуваної постанови вбачається, що під час розгляду справи судом першої інстанції в судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_5, який перебував в автомобілі разом з ОСОБА_3, і який підтвердив, що коли автомобіль під керуванням останнього зупинили патрульні поліцейські, то спочатку запропонували останньому надати документи, а потім запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння в наркологічному диспансері, від чого ОСОБА_3 відмовився, оскільки поспішав додому, до хворого батька.

Ці ж обставини підтвердив ОСОБА_5 і в суді апеляційної інстанції.

За таких обставин, доводи апелянта про невинуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП є безпідставними і необґрунтованими, і сприймаються судом як спроба уникнути останнього відповідальності, оскільки доказів, які б могли спростували його причетність до вказаного правопорушення, апеляційному суду не надано.

Таким чином, при апеляційному розгляді вказаної справи не знайшли підтвердження доводи апеляційної скарги захисника Бондаря П.Г. про те, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення та що останній від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння не відмовлявся.

За таких обставин вважаю, що суддею районного суду прийнято законне і обґрунтоване рішення, підстав для його скасування, як на тому наполягає апелянт, не вбачається, у зв'язку з чим у задоволенні апеляційної скарги захисника Бондаря П.Г. слід відмовити.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду Сумської області від 30 листопада 2017 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Бондаря П.Г. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіФілонова Ю. О.