АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 645/4562/17 Суддя 1 інстанції: Горпинич О.В.
Провадження: 33/790/1528/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

20 грудня 2017 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_1, за участю захисника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, що діє в інтересах ОСОБА_3, на постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

ПостановоюФрунзенського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) гривень.

Як вказано в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_3 08 жовтня 2017 року о 14 годині 00 хвилин, по вул. Кулінічивській біля будинку № 88 в м. Харкові керував транспортним засобом «ВАЗ 2121», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, мав поведінку, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Від проходження огляду у встановленому законом порядку на місці зупинки та в медичному закладі водій відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_2, що діє в інтересах ОСОБА_3, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постановуФрунзенського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2017 року та постановити нову, якою закрити провадження у справі у зв»язку з відсутністю у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження факту перебування ОСОБА_3 у стані алкогольного сп»яніння і, найголовніше, факту керування транспортним засобом у такому стані. Зазначає, що свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, письмові пояснення яких наявні в матеріалах справи, на місці події не були присутні, що на думку апелянта, ставить під сумнів достовірність наданих до суду матеріалів. Суд першої інстанції, в порушення вимог закону, не викликав вказаних свідків для допиту, обмежившись їх письмовими поясненнями. Викладене свідчить про те, що розглядаючи справу, районний суд значно відступив від принципів повноти та об»єктивності судового розгляду, чим порушив вимоги п. 24 Постанови ВСУ від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2 на підтримку апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, як відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, сп*яніння.

Факт правопорушення і вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 234484 від 08 жовтня 2017 року (а.с. 1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 3-5, 48), відеозаписом вказаного правопорушення (а.с. 47).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов»язки у правовому полі держави.

За змістом п. 2.5 ПДРУ, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 1.2 Інструкції, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи Державтоінспекції МВС є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 1.3. Інструкції ознаками сп'яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Апеляційним судом був досліджений відеозапис з нагрудних відеокамер патрульних поліцейських, якими фіксувалися події під час складення вище зазначеного адміністративного матеріалу, з якого чітко вбачається, що працівниками поліції у присутності двох свідків було запропоновано ОСОБА_3 пройти огляд на стан алкогольного сп»яніння на місці зупинки та у відповідному закладі охорони здоров»я за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 26. Від обох запропонованих варіантів затриманий відмовився. Крім того, наданим відеозаписом зафіксовано наявні у правопорушника ознаки алкогольного сп»яніння, зазначені у протоколі, зокрема, порушення мови та координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. (а.с. 47)

ОСОБА_5, викликана у судове засідання у якості свідка, до суду апеляційної інстанції не з»явилась, натомість, надала свої письмові пояснення, якими підтвердила факт керування ОСОБА_3 автомобілем у день, коли мала місце вище вказана подія, вказавши при цьому на наявність беззаперечних ознак алкогольного сп»яніння в останнього. (а..с 48).

За таких обставин, доводи апеляційноїскарги в повній мірі стпростовуються матеріалами справи.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2017 року, є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, що діє в інтересах ОСОБА_3, залишити без задоволення.

Постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_1