Справа № 461/5188/16-п Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 33/783/423/17 Доповідач: Белена А. В.
Категорія: ст. 130 ч.2 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року суддя Апеляційного суду Львівської області Белена А.В. в м. Львові, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 26.10.2016 року по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП,-

встановив:

Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, приватного підприємця, проживаючого за

адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400,00 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 275,60 грн. судового збору.

З постанови суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_1 29.07.2016 року о 08.20 год. у м. Львові на вул. Січових Стрільців 20, керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, пройшов медичне освідчення на стан алкогольного сп'яніння приладом Drager № 0868, тест №1340. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, повторно протягом року притягується до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому за це передбачена відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою судді першої інстанції Верхоляк І.І. подав 23.03.2017 року апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В клопотанні ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки слухання справи відбулося без його участі, копію постанови йому скеровано не було, а про існування такої постанови довідався лише 23.03.2017 року

Крім того ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить постанову суду першої інстанції скасувати, викликати в судове засідання співробітників поліції та свідків, які підписали протокол, зобов'язати поліцію надати відео з нагрудних камер.

Апелянт вважає судом першої інстанції неповно було з'ясовано обставини, що мають значення для справи, було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Покликається, що поліцейські безпідставно склали на нього протокол по ч.2 ст. 130 КУпАП, оскільки той момент він не був за кермом. Його машина була неправильно припаркована та заважала міському електротранспорту рухатися по дорозі. Він машину переставив, за неправильну паркову йому виписали штраф яким він був згідний, однак вподальшому, коли він зібрався йти додому, поліцейські склали на нього протокол по ч.2 ст.130 КУпАП. Вказаний протокол не відображає всіх обставин справи та не відповідає вимогам ст. 130 КУпАП.

Вважає, що його дії не були умисними і можуть вважатися малозначними. Наголошує, що водійські права йому необхідні для здійснення підприємницької діяльності, у нього на утримання двоє неповнолітніх дітей та дружина, а тому позбавлення прав унеможливлює подальшу трудову діяльність.

Відповідно до ст. 294 ч.2 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього троку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається зі справи про адміністративне правопорушення № 461/5188/16-п протокол про адміністративне порушення серії АП2 № 083291 від 29.07.2016 року складений відносно ОСОБА_1 про порушення вимог п.2.9а ПДР України, за ч.2 ст.130 КУпАП, який ОСОБА_1 підписав в присутності двох свідків, але зазначив, що з протоколом не згідний (а.с.2).

Тест на виявлення вмісту алкоголю у водія ОСОБА_1 зроблений за допомогою приладу Drager, показав результат 0,92 проміле (а.с.1) і це підтверджено актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де вказано що проба позитивна і показник 0,92 проміле, даний документ ОСОБА_1 не підписав в присутності двох свідків (а.с.3), що підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_2 від 29.07.2016 року, який вказав, що був присутній при проходженні ОСОБА_1 тесту на стан сп'яніння який показав 0,92 проміле.

В судові засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 викликався на 19.04.2017 року та 10.05.2017 року повістками, однак судові повістки поверталися за терміном зберігання, на мобільний телефон НОМЕР_2 (який зазначений в протоколі та апеляції) здійснювались дзвінки, сигнал виклику йшов, однак абонент трубку не піднімав.

Водночас апелянт ОСОБА_1 до апеляційної скарги додав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, де зазначив, що розгляд справи в суді першої інстанції відбулось без його участі, оскільки не був належним чином повідомлений про розгляд справи, копії постанови йому скеровано не було і про існування постанови йому стало відомо лише 23.03.2017 року.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що покликання апелянта в клопотанні про те, що судом першої інстанції його неналежно повідомляли про розгляди справи частково підтверджується матеріалами справи, оскільки ОСОБА_1 викликали в судові засідання (а.с.9, 12), однак підтвердження, що він їх отримував відсутні, при цьому є розписка написана власноруч ОСОБА_1 (а.с.11) що він повідомлений про розгляд справи в жовтні 2016 року. Також в матеріалах справи немає повідомлення про скерування ОСОБА_1 копії постанови, яка була розглянута без його участі.

Однак апелянтом не долучено до матеріалів апеляції та клопотання підтвердження того, що саме 23.03.2017 року йому стало відомо про винесення 26.10.2016 року постанови по справі про адміністративне правопорушення відносно нього. Даного факту апелянт не підтвердив особисто суду апеляційної інстанції, оскільки в суд не прибував.

Враховуючи наведене і те, що ОСОБА_1 знав, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього, з серпня по жовтень 2016 року, перебував на розгляді в суді першої інстанції так, як він викликався в судові засідання, однак прийнятим рішенням не цікавився до моменту зупинки його поліцейськими, які повідомили, що його транспортний засіб перебуває в реєстрі обтяжень, до апеляційної скарги не додав жодних документів, які б підтверджували поважність неявки в суд першої інстанції та пропуску строку на подачу апеляційної скарги, в суд апеляційної інстанції з невідомих причин не прибував, а тому суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді районного суду, не є поважними та приходить до висновку, що апелянту необхідно відмовити в поновленні такого строку з поверненням апеляційної скарги

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

постановив :

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду Львівської області від 26.10.2016 року, по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП - повернути апелянту

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області Белена А.В.