АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
м. Київ, вул. Солом'янська , 2-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2017 року суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Кияшко О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.01.2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.01.2017 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

ОСОБА_2 визнано винною у тому, що вона 31.10.2016 року об 11 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1, по вул. О. Теліги, 39 в м. Києві, рухаючись заднім ходом, не переконалась у безпечності маневру, внаслідок чого здійснила наїзд на припаркований автомобіль НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушила вимоги п. 10.9 ПДР України.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати постанову судді місцевого суду та закрити провадження у справі.

Свої вимоги ОСОБА_2 мотивує тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Приймаючи рішення по справі, суд з недостатньою повнотою з'ясував всі обставини справи, надав неправильну оцінку доказам. Стверджує, що суддя місцевого суду помилково дійшов висновку про її винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки автомобіль НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 в момент зіткнення рухався на великій швидкості. Також ОСОБА_2 зазначає, що з урахуванням суперечливих пояснень обох водіїв щодо механізму зіткнення, суддя безпідставно відмовив у задоволенні клопотання щодо проведення експертизи у справі.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, вислухавши пояснення ОСОБА_2 та її захисника ОСОБА_4, які підтримали апеляційну скаргу, водія ОСОБА_3, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваної постанови, висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтується на даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, схемі ДТП, поясненнях водія ОСОБА_3,

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 надала пояснення, які відповідають поясненням, наданим на місці ДТП.

Зокрема ОСОБА_2 пояснила, що коли вона розпочала рух заднім ходом по паркувальному майданчику, її маневр був безпечним, оскільки інших транспортних засобів на даному майданчику не було. При цьому у автомобілі під її керуванням спрацював парктронік і вона зупинилась. Зіткнення автомобілів вона не відчула, але очевидці повідомили, що автомобіль НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 заїжджав в даний момент на паркувальний майданчик на великій швидкості.

Проте, як вбачається з оскаржуваної постанови, у суді першої інстанції ОСОБА_2 пояснила, що рухаючись заднім ходом по паркувальному майданчику, вона відчула, що здійснила наїзд на інший автомобіль НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, який заїжджав в даний момент на паркувальний майданчик на великій швидкості.

В судовому засіданні апеляційного суду водій ОСОБА_3 надав пояснення, які відповідають поясненням, наданим на місці ДТП та у суді першої інстанції і є послідовними.

Так, ОСОБА_3 пояснив, що належний йому автомобіль перебував у нерухомому стані на паркувальному майданчику по вул. О. Теліги, 39 в м. Києві протягом тривалого часу до зіткнення. В момент зіткнення він перебував у салоні автомобіля та бачив як автомобіль НОМЕР_1 розпочав рух заднім ходом. Він намагався попередити водія щодо наявної перешкоди, але остання здійснила наїзд на його припаркований автомобіль.

Відомості, що містяться у схемі ДТП щодо розташування автомобілів на проїзній частині, локалізації пошкоджень транспортних засобів, а також у оглянутих у судовому засіданні фотокартках з місця ДТП, узгоджуються з поясненнями водія ОСОБА_3 щодо обставин та причин зіткнення транспортних засобів.

Вказані докази у своїй сукупності дають підстави вважати, що ДТП сталась за вказаних у постанові суду обставин, з вини ОСОБА_2, яка в порушення вимог п. 10.9 ПДР України, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись заднім ходом, не переконалась у безпечності маневру, внаслідок чого здійснила наїзд на припаркований автомобіль НОМЕР_2.

Будь-яких доказів, що спростовують дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, у матеріалах справи немає

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про відсутністю в її діях складу правопорушення є необґрунтованими.

Апеляційний суд вважає недоцільним призначити автотехнічну експертизу у справі, оскільки порушення вимог п. 10.9 ПДР України водієм ОСОБА_2 є очевидним і не потребує спеціальних знань.

За таких обставин апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови судді місцевого суду, вважає, що зазначена постанова є законною і обґрунтованою, а апеляційна скарга не містить будь-яких доводів, які б могли служити достатніми підставами для її скасування та закриття провадження.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.01.2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн, - без змін.

Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя