АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/2434/2017 Постанова винесена суддею Домарєвим О.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1, за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його захисника Канарського В.О., розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Дружківка Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 29 серпня 2017 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 29 серпня 2017 року ОСОБА_2визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 грн.

Згідно постанови суду, 17 червня 2017 року о 05 год. 25 хв. біля будинку 1-а по вул. Драгоманова в м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Skoda», державний номерний знак НОМЕР_1, був зупинений працівниками поліції, які виявили у водія ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови, від проходження огляду у встановленому порядку на стан сп'яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вважаючи постанову суду незаконною та необгрунтованою, а також прийнятою з неповним з'ясуванням всіх фактичних обставин, що мають значення для справи, та порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що під час судового розгляду в першій інстанції, суд прийшов до висновку, що в його діях вбачається склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, проте, в порушення норм ст. 277-2 КУпАП, його не було повідомлено належним чином про проведення судового засідання 29.08.2017 року, так як повістка про розгляд справи 29.08.2017 року взагалі не була йому вручена, що підтверджується матеріалами справи, оскільки з початку липня 2017 року він був відсутній за місцем свого мешкання у м. Бахмуті Донецької області та перебував у м. Києві, де проходив лікування, а тому фактично не міг отримати повістку про виклик до суду, що у свою чергу призвело до винесення постанови з порушенням норм ст. 268 КУпАП.

Також зазначає, що, як доказ вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, до суду було надано лише протокол про адміністративне правопорушення, але, разом з тим, у судовому засіданні були опитані не всі свідки, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, що є порушенням норм ст. 252 КУпАП щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Крім того, судом першої інстанції не було взято до уваги положення ч. 2 ст. 33 КУпАП, а саме те, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан,обставини, що пом'якшують відповідальність.

Таким чином, у матеріалах справи відсутні будь-які фактичні дані, на основі яких суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, тобто, судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення фактично не доведено наявність події та складу правопорушення.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення його не відстороняли від керування транспортним засобом, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.

Тому, на думку апелянта, постанова суду ухвалена з порушенням норм ст.ст. 33, 251, 252, 277-2, 268 КУпАП, що є підставою для скасування постанови та закриття провадження у даній справі.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу та просили закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, інспектора Управління патрульної поліції м. Києва Чайки А.А., а також свідка ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 суддя місцевого суду не дотримався, внаслідок чого суд прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп'яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, з дотриманням вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 року №1452/735.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та вищезазначеної Інструкції, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп'яніння, який першочергово проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Вказаних вимог закону працівниками поліції при здійсненні дій по проведенню огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння та складанні протоколу про адміністративне правопорушення дотримано не було, що залишилось поза увагою суду першої інстанції, якийналежним чином не перевірив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та не дав їм належної оцінки, що призвело до неповноти з'ясування фактичних обставин справи.

Між тим, переглядаючи справу в межах поданої апеляційної скарги, вважаю, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх та належних доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР України, яким передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, оскільки процедура проведення такого огляду, яка чітко регламентована статтею 266 КУпАП та вищезазначеною Інструкцією, була порушена.

Так, за поясненнями ОСОБА_2, наданими ним у судовому засіданні апеляційної інстанції, напередодні ввечері він на поїзді приїхав з Донецька у Київ, де його зустрів його друг ОСОБА_5 та відвіз до себе додому на автомобілі, який належить його дружині. А вже вранці, в день події, він разом з ОСОБА_5 пішли до автомобіля, який був припаркований біля будинку по вул. Драгоманова, де проживає ОСОБА_5, щоб забрати його речі, та, оскільки автомобіль був нещодавно куплений, вони сіли в нього та почали його роздивлятись, він навіть не був заведений. В цей час до них підійшли працівники поліції та звинуватили його у тому, що він керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння та запропонували пройти огляд на Драгері, але він відмовився, оскільки, незважаючи на те, що на момент приїзду працівників поліції, він знаходився на водійському сидінні, автомобілем він не керував, а тому не може вважатись правопорушником. Тоді вони запропонували йому пройти огляд у медичному закладі, але він також відмовився. В цей час працівникам поліції надійшов виклик, що десь погано якійсь людині і вони туди відійшли, а, повернувшись через годину, повезли його в лікарню на огляд, але у присутності лікаря він сказав, що автомобілем не керував, а тому не є правопорушником, та відмовився пройти огляд. Після цього працівники поліції комусь зателефонували і прийшли чоловік та жінка, в присутності яких і було складено протокол, а потім працівники поліції відвезли його на те місце, де знаходився автомобіль, тобто на вул. Драгоманова.

Також ОСОБА_2 вказав, що всі ці події відбувались на протязі більше двох годин, і весь цей час з ним був лише його друг ОСОБА_5, свідків на місці події не було, вони з'явились біля диспансеру лише після того, як він у присутності лікаря відмовився проходити огляд.

Такі пояснення ОСОБА_2 повністю узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_5, наданими ним у судовому засіданні апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_2 є його другом, якого він зустрів напередодні вечором з поїзду та відвіз до себе додому, а вранці вони вийшли на вулицю, щоб забрати з автомобіля речі ОСОБА_2. Проте, оскільки автомобіль був нещодавно куплений, вони сіли в нього, щоб його роздивитись. В цей час до них підійшли працівники поліції та, сказавши, що вони рухались на автомобілі, попросили ОСОБА_2, так як він сидів на водійському сидінні, надати документи та запропонували пройти огляд у лікарні. ОСОБА_2 сказав, що автомобілем не керував та відмовився проходити огляд. Тоді їм було сказано, що за відмову від проходження огляду буде складено протокол, а тому вони погодились поїхати в лікарню. Проте, в лікарню на освідування, яка знаходиться на вул. Визволителів, вони приїхали лише через дві години, де ОСОБА_2 сказав лікарю, що він відмовляється проходити освідування, так як він не не керував автомобілем. Після цього працівники поліції кудись зателефонували і приїхали якісь чоловік та жінка, які в протоколі своїм підписом засвідчили відмову ОСОБА_2 від проходження освідування, а потім їх відвезли назад додому.

Також свідок вказав, що працівники поліції біля дому у присутності свідків не пропонували ОСОБА_2 пройти огляд, їх в цей час не було, свідки з'явилися лише після того, як ОСОБА_2, приїхавши у лікарню, відмовився проходити огляд.

Із пояснень допитаної в суді апеляційної інстанції інспектора УПП в м. Києві ДПП Чайки А.А. вбачається, що у них було орієнтування, яке надійшло по рації, що водій автомобіля Шкода вживав алкоголь, а потім сів за кермо. Тому, рухаючись на патрульному автомобілі по вул. Драгоманова, але точної адреси не пам'ятає, та побачивши, як цей автомобіль заїжджає у двір, вони заїхали за ним та побачили, як він припаркувався. Після цього, вона підійшла до даного автомобіля, за кермом якого був саме ОСОБА_2, який не заперечував, що він керував транспортним засобом, але друг ОСОБА_2, який був разом з ним в автомобілі, попросив, щоб вони склали протокол на нього, так як ОСОБА_2 його друг і так вийшло, що йому необхідно було сісти за кермо, незважаючи на те, що він трішки випив. Тому ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на Драгері, але він відмовився та погодився пройти огляд у лікаря нарколога, однак по приїзду в лікарню, він почав вагатися та відмовився від огляду, тоді були запрошені два свідки, в присутності яких ОСОБА_2 відмовився від огляду, у зв'язку з чим було складено протокол.

Також інспектор зазначила, що на місці зупинки автомобіля ОСОБА_2 пропонувалось пройти огляд на Драгері, але свідків при цьому не було запрошено, а також те, що відеозапис даних подій не зберігся.

За цих обставин, слід поставитися критично до наявних у справі пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те, що в їх присутності ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога та за допомогою приладу "Драгер" для визначення стану сп'яніння, які до того ж до суду апеляційної інстанції не з'явились і цих обставин, що в їх присутності ОСОБА_2 пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння із застосуванням приладу "Драгер", не підтвердили.

Отже, матеріалами справи не підтверджується та обставина, що ОСОБА_2 пропонувалось пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків, тобто процедура проведення такого огляду, встановлена ст. 266 КУпАП, не була дотримана.

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Таким чином, дані у протоколі про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані допустимими доказами, адже спростовуються дослідженими під час апеляційного розгляду доказами, що дає підстави витлумачити всі сумніви на користь ОСОБА_2 та відкинути їх.

За таких обставин, оскільки під час розгляду справи в апеляційному суді встановлено, що огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння проведено з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, тобто він є недійсним, а допустимі докази винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення відсутні, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,суддя, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 29 серпня 2017 року, якою ОСОБА_2визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Горб І.М.