АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/1255/17 Головуючий у І-й інстанції Шофаренко Ю.Ф.
Справа №202/6615/17-п Головуючий в ІІ інстанції Мазниця А.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, 1976 року листопада місяця 05 дня народження, що працює у ТОВ «АБРИЛ ФАРМ» провідним менеджером з маркетингу, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців, стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 320 (триста двадцять) грн., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з обставин встановлених судом першої інстанції відповідно до зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, 17.09.2017 року о 10 год. 15 хв. в м. Дніпрі на перехресті вул. Байкальська та вул. ОСОБА_2, водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем SKODA OCTAVIA, н.з. 08ВВ1507, на регульованому перехресті здійснив рух на забороняючий жовтий сигнал світлофора та скоїв зіткнення з автомобілем TOYOTA TUNDRA, н.з. АЕ0404СО, під керуванням водія ОСОБА_4, який рухався на зелене світло світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3 ґ ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить поновити строк апеляційного оскарження, оскаржувану постанову суду першої інстанції змінити в частині накладеного адміністративного стягнення та призначити йому стягнення у виді штрафу.

Обґрунтовуючи своє клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, Калитка зазначає, що в період з 13.10.2017 року по 30.10.2017 рік він перебував на тимчасово окупованій території України в м. Голубівка Луганської області у своєї матері через погіршення стану її здоров'я, через що був позбавлений можливості отримати копію оскаржуваної постанови та не зміг своєчасно подати апеляційну скаргу, проте одразу після повернення він 31.10.2017 року він отримав копію відповідної постанови та подав 3.11.2017 року апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи свої вимоги, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було досліджено та з'ясовано всіх обставин справи, зокрема тих, що пом'якшують його відповідальність, належним чином не враховано те, що він не заперечує проти визнання його винним у скоєнні даної ДТП, крім того вказує, що його робота тісно пов'язана з можливістю керування автомобілем оскільки він їздить у відрядження а у разі позбавлення його права керування транспортними засобами, він не зможе виконувати свою посадові обов'язки, що може привести до його звільнення та поставить його у скрутне становище. Враховуючи наведене вважає, що наявні підстави для призначення йому адміністративного стягнення у виді штрафу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою апеляційну скаргу підтримав, на її задоволенні наполягав з викладених у ній підстав.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого ОСОБА_4, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Вирішуючи клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його задовольнити, оскільки доводи останнього про те, він при винесенні згаданої постанови не був присутній та отримав її копію за межами строку апеляційного оскарження, підтверджуються матеріалами справи, а отже є підстави для висновку, що строк апеляційного оскарження був пропущений ОСОБА_1 з поважної причини.

Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, правильним, оскільки він відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами, а також не оспорюється самим правопорушником

Що стосується доводів апелянта про надмірну суворість застосованого до нього адміністративного стягнення, то вони заслуговують на увагу. Так, згідно ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Санкцією ст. 124 КУпАП передбачені адміністративні стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк від 6 місяців до 1 року. Застосовуючи до ОСОБА_1 адміністративне стягнення більш суворе за видом, суд першої інстанції не встановив наявності будь-яких обставин з числа передбачених ст. 35 КУпАП, що обтяжують відповідальність останнього за вчинене адміністративне правопорушення, та в цілому не навів будь-якого обґрунтування прийняття такого рішення.

Натомість з матеріалів справи вбачається, що допущене ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього не потягло значних негативних наслідків. Крім того, правопорушник свою провину визнав, у вчиненому розкаявся, що належить віднести до обставин, які помякшують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення. Мають бути враховані й інші обставини, на які посилається правопорушник у своїй апеляційній скарзі, зокрема те, що він має на утриманні малолітню дитину дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, працевлаштований та його робота пов'язана з потребою у керуванні автомобілем, а отже позбавлення його права керування автомобілем призведе до неможливості виконання ним своїх трудових обов'язків. Береться до уваги і те, що потерпілий у судовому засіданні не виступав проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1

Аналізуючи наведені обставини у сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що застосоване до ОСОБА_1 адміністративне стягнення є надмірно суворим за видом, оскільки воно не відповідає особі цього правопорушника та характеру вчиненого ним діяння, та вважає за необхідне у межах своїх повноважень, визначених п. 4 ч. 8 ст. 294 КК України, оскаржувану постанову суду змінити в частині накладення стягнення, помякшивши його.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Строк апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції - поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.

Вважати накладеним на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у виді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 340 (трьомстам сорока) гривням.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_6