П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2017 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 18 листопада 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 18 листопада 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови ОСОБА_2 визнаний винним в тому, що 10 жовтня 2016 року в 03 год. 40 хв. по вул. Мате Залки, буд. 6-а в м. Києві, керував автомобілем «Мерседес», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння та в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду та направити справу про адміністративне правопорушення щодо нього до Голосіївського районного суду міста Києва за підсудністю.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Апелянт звертає увагу на те, що в постанові суду вказана недостовірна інформація про те, що він до суду не з'явився, оскільки стверджує, що подав заяву про відкладення розгляду справи щодо нього та про направлення її до іншого суду за підсудністю, проте суд проігнорував його заяву. Крім того, ОСОБА_2 зазначає, що він не отримував жодних повідомлень про дату, час та місце проведення судового засідання.

Також апелянт звертає увагу на те, що фактичні обставини справи, викладені в постанові, не відповідають дійсності, оскільки він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння, а просив працівників поліції надати йому належне обладнання, на що працівники поліції відмовили. Апелянт стверджує, що відмовився їхати у лікарню для медичного огляду, оскільки дуже поспішав.

Крім того, ОСОБА_2 пояснює свою нестійку ходу хронічним захворюванням хребта, що підтверджується медичними документами. Він стверджує, що від нього не було запаху алкоголю, бо він не вживав алкогольних напоїв.

З огляду на викладене, апелянт вважає, що суд, розглядаючи справу щодо нього, порушив принципи повноти та об'єктивності судового розгляду, оскільки він не був присутнім при даному розгляді, не надав пояснення суду та доказів щодо його невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому вважає, що постанова суду підлягає скасуванню та направленню для розгляду до Голосіївського районного суду міста Києва, оскільки він проживає саме в Голосіївському районі міста Києва. Крім того, ОСОБА_2 звертає увагу на те, що місце вчинення адміністративного правопорушення не відомо, оскільки вул. Мате Залки в м. Києві не існує.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудної камери поліцейського, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення судового розгляду справи.

Як видно з матеріалів справи (а.с. 6-7) 08 листопада 2016 року судом ОСОБА_2 рекомендованою кореспонденцією була направлена судова повістка про виклик до суду на 18 листопада 2016 року, про отримання якої він особисто розписався 15 листопада 2016 року.

Отже, він своєчасно та належним чином був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, тому його доводи про порушення права на захист є необґрунтованим.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_2 подавалась заява про направлення справи на розгляд з Оболонського районного суду міста Києва до Голосіївського, де він проживає та де зареєстрований його автомобіль.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 2 цієї норми закону передбачено, що справа про адміністративне правопорушення, зокрема передбачене ст. 130 КУпАП, також розглядається за місцем обліку транспортного засобу або за місцем проживання правопорушника.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, місцем його фіксування є вул. Мате Залки, яка розташована в Оболонському районі міста Києва. Отже, судом під час розгляду справи не було порушено правил підсудності, оскільки ч. 2 вказаної норми закону передбачено не обов'язковий, а можливий розгляд справи за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, чи за місцем реєстрації транспортного засобу.

Апелянтом заявлено, що місце вчинення адміністративного правопорушення не відомо, оскільки вул. Мате Залки в м. Києві не існує. В той же час він не заперечує факту його зупинки працівниками поліції 10 жовтня 2016 року та складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Такі доводи ОСОБА_2 є непереконливими, оскільки перейменування вулиці не спростовує наявності події правопорушення та місця його вчинення.

Ухвалюючи рішення про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд послався на докази: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні. З огляду на це, належним і допустимим доказом може бути і відеозапис, якщо на ньому зафіксована подія правопорушення.

Перевіряючи законність прийнятого судом першої інстанції рішення та доводи апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції був витребуваний з органів поліції та досліджений відеозапис з камери нагрудного відеореєстратора поліцейського, який був присутнім під час зупинення та складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд зазначає, що рішення про винуватість особи повинно прийматись судом поза розумним сумнівом.

Переглянувши відеозапис, на якому зафіксовано як протягом майже двох годин поліцейські, які зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_2 спочатку неодноразово просять надати будь - які документи, які посвідчують особу, оскільки в нього не було посвідчення водія, а потім в присутності свідків неодноразово просять його пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціального приладу, чи в медичному закладі, в той же час ОСОБА_2 хоча словесно і не заявляв про відмову, проте спочатку вступив в дискусію з поліцейськими, потім став висловлювати їм погрози, а згодом поставив умови, що пройде огляд лише після того, як його пройдуть свідки, апеляційний суд вважає, що висновок суду про винуватість особи є правильним.

Апеляційним судом не встановлено порушення поліцейськими Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», оскільки як видно з відеозапису, ними було запропоновано ОСОБА_2 пройти огляд як за допомогою спеціального приладу, так і в медичному закладі.

Екіпажем патрульної поліції були зупинені свідки, їм роз'яснено з приводу чого вони запрошені, в їх присутності на відеокамеру була відкрита герметична упаковка, в якій знаходився мундштук для проходження тесту. ОСОБА_2 було роз'яснено як його необхідно тримати і як необхідно продути, щоб прилад показав результат.

Проте ОСОБА_2 своєю поведінкою фактично відмовився це робити.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що мова водія, його поведінка під час та після зупинки працівниками поліції давали їм підстави вимагати пройти тест на стан сп'яніння.

Доводи апелянта, що таких підстав у поліцейських не було, оскільки його нестійка хода викликана була не станом сп'яніння, а наявністю захворювання хребта, на підтвердження якої він надав відповідні документи, є непереконливими.

Так, відповідно до відеозапису, після зупинки поліцейським патрулем, ОСОБА_2 вийшов з автомобіля і протягом всього перебігу відеозапису стояв. Будь - яких заяв про те, що йому важко стояти через хворобу він не робив. Більше того, поліцейськими було запропоновано йому сісти в автомобіль, проте він відмовився від пропозиції і продовжував стояти біля автомобіля, хоча в той час йшов дощ.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що як під час складання протоколу про адміністративного правопорушення, так і під час розгляду справи в суді будь - яких порушень, які б давали підстави для скасування постанови не встановлено. Судом дотримано вимог процесуального закону та правильно застосовано матеріальний закон, а тому підстав для скасування судового рішення немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 18 листопада 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун