П О С Т А Н О В А

Справа № 126/352/17

Провадження № 3/126/264/2017

"06" квітня 2017 р. м. Бершадь

Суддя Бершадського районного суду

Вінницької області

ОСОБА_1

розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, до адміністративної відповідальності притягувався ,

за ст. 130 ч. 2 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Бершадського районного суду Вінницької області перебуває адміністративна справа щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 178005 від 28.01.2017 року, 28.01.2017 року близько 22 год. 50 хв. в с. Війтівка по вул. Миру водій ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови). Від медичного освідування на факт вживання алкогольних напоїв відмовився.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину повністю заперечив, пояснив, що 28.01.2017 року біля 14-00 години до нього додому в с. Війтівка по вул. Миру, 10 приїхали люди щоб купити свині. Крім покупців йому також допомагали погрузити свині на прицеп його знайомі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Його машина Fiat д.н.з. НОМЕР_2 в цей час стояла припаркована за дві хати від його подвіря у сусіда Віталіка, якому він доручав возити його в справах, оскільки його було позбавлено права керування транспортними засобами на строк один рік. Після того, як вони погрузили свині і він зі своїми знайомими випили могорич, між ним та його дружиною сталася сварка і вона вигнала його з дому. Він пішов до свого сусіда Віталія, взяв ключі від свого автомобіля і ліг спати в машині. Десь приблизно через дві години, двері автомобіля різко відчинилися і працівники поліції силою почали витягати його із салону. На його запитання, що сталося, йому відповіли, що він пяним сів за кермо. Всі його пояснення, що він не лише не керував автомобілем, але й те, що машина навіть не заведена до уваги взяті небули. Після цього, працівники поліції почали зупиняти на центральній дорозі автомобілі, що проїжджали повз них і як він зрозумів в подальшому, двоє з водіїв погодилися засвідчити в протоколі, що він відмовляється їхати до лікарні на обстеження, хоча ніякої мови про те, щоб доставити його до лікарні, або пройти алкотестер за допомогою технічних засобів з боку працівників поліції не надходило. Протокол при ньому працівники поліції не складали, йому лише запропонували написати свої пояснення до протоколу, що він і зробив, вказавши, що не керував транспортним засобом, а лише спав в машині. Вважає протокол складений відносно нього безпідставним та необґрунтованим, оскільки він не порушив правил дорожнього руху, а саме п. 2.5 Правил дорожнього руху, оскільки взагалі не керував автомобілем. Просить провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повністю підтвердили слова ОСОБА_2, а саме те, що він не керував автомобілем коли до нього під'їхали працівники поліції, а лише спав в ньому.

Вислухавши ОСОБА_2, свідків та дослідивши адміністративні матеріали, суд дійшов слідуючих висновків.

Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 130 КУпАП відповідальність за даною нормою настає в разі повторного протягом року керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Однак під час розгляду справи в суді не встановлено факту повторного протягом року керування ОСОБА_2 автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, оскільки він хоча й перебував в нетверезому стані, однак автомобілем не керував.

Обставини справи, викладені у протоколі, не відповідають дійсності.

Так, відповідно до п. 1. 10 Правил дорожнього руху, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. В той же час стаття 130 КУпАП України передбачає відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння. Відповідальність за знаходження біля автомобіля, або в непрацюючому автомобілі, навіть у стані алкогольного чи іншого сп'яніння, законодавством не встановлена.

Зі слів ОСОБА_2, повністю підтверджених показами свідків встановлено, що в час коли працівники поліції підїхали до автомобіля ОСОБА_2 він транспортним засобом не керував. Тобто водієм не являвся.

Відповідно Порядку перевірки водіїв на стан сп'яніння передбачений ст. 266 КпАП, п. 1. 6. Наказу № 400/666, п. З Постанови КМУ №1103, огляд водія на стан алкогольного сп'яніння проводиться уповноваженою особою Державтоінспекції на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом у присутності двох свідків. Перед проведенням огляду уповноважена особа Державтоінспекції МВС інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво про його повірку (п. 2. 5 вказаного наказу №400/666). У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Майже всі згадані нормативні документи, включно із КУпАП, містять норму, за якою огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ст. 266 КУпАП).

Огляд ОСОБА_2 на стан сп'яніння взагалі не проводився. Працівники поліції не пропонували пройти йому будь-який огляд на стан сп'яніння ні за допомогою технічних приладів ні в медичному закладі.

Складання протоколу по справі про адміністративне правопорушення, що є єдиним доказом по цій справі також відбулося із грубим порушенням норм чинного законодавства.

Всупереч вимогам ст. 254, 256 КУпАП складання протоколу про адміністративне правопорушення здійснювалось без присутності ОСОБА_2. Жодного відображення обставин, що мають суттєве значення по цій справі, а саме те, що його автомобіль перебував у нерухомому стані і він ним не керував у протоколі немає. Протокол на підпис ОСОБА_2 не дали, покази свідків, які б могли підтвердити, що він автомобілем не керував в протокол вносити не стали, копію протоколу йому взагалі не вручили.

Всупереч вимогам ст. 266, 265-2 КпАП, Наказу МВС № 77 від 26. 02. 2009 р., від керування автомобілем ОСОБА_2 не відсторонили. Тимчасового затримання транспортного засобу шляхом блокування або відправки його на спеціальний майданчик не відбулося. Жодних доказів (фото, відео, результати виміру змісту алкоголю за допомогою технічних засобів), крім свідчень осіб, які вписані в протокол свідками подій, у протоколі немає.

Свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вказаних в протоколі допитати в судовому засіданні виявилось неможливим, оскільки останні на виклики до суду на розгляд справи не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Будь яких інших переконливих доказів вини ОСОБА_2 суду не надано.

Стаття 245 КУпАП визначає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В ході судового розгляду в діях ОСОБА_2 не встановлено ознак які б свідчили про умисну чи необережну форму вини у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, що унеможливлює кваліфікацію його дій за даною статтею.

Згідно із п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відношення до вчиненого, приймаючи до уваги, що вина ОСОБА_2 не доведена, керуючись п. 1 ст. 247, 283, 284 КУпАП України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративну справу відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 130 КУпАП провадженням закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного судуВінницької області через Бершадський районний суд або на постанову прокурором може бути внесено подання на протязі десяти днів з дня її винесення.

Суддя О. Г. Рудь