АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/1680/2017 Постанова винесена суддею Домарєвим О.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3, іншого учасника ДТП - ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в

м. Києві, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 14 червня 2017 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 14 червня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 грн.

Згідно з постановою, ОСОБА_2 02 квітня 2017 року приблизно о 20 год. 15 хв., керуючи автомобілем марки «Daewoo», державний номерний знак НОМЕР_3, що належить ОСОБА_5, на перехресті вул. Центральна та вул. Садова 68 в м. Києві, в порушення

п. 16.11 ПДР України, рухаючись по другорядній дорозі, не надав перевагу транспортному засобу марки «Mercedes», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_6, який рухався по головній дорозі (здійснював обгін), у зв'язку з чим скоїв зіткнення з останнім, після чого транспортний засіб «Mercedes» змінив траєкторію руху та скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, що призвело до пошкодження всіх зазначених транспортних засобів, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене

ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність і необґрунтованість постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 14 червня 2017 року, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою направити до Управління патрульної поліції в м. Києві всі оформлені матеріали ДТП на доопрацювання.

За доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 судове рішення є незаконним, оскільки суд першої інстанції здійснив розгляд справи не об'єктивно та поверхнево, не дослідив усі фактичні обставини справи та не надав їм об'єктивної оцінки, не звернув увагу на недоліки схеми місця ДТП, безпідставно надав ОСОБА_6 статус потерпілої особи при тому, що за кермом автомобіля марки «Mercedes» перебував не ОСОБА_6, а зовсім інша особа, тобто ОСОБА_6 дав неправдиві свідчення щодо обставин ДТП, представляючи себе в якості водія автомобіля марки «Mercedes», а співробітники патрульної поліції фактично не встановити особу водія, який керував автомобілем марки «Mercedes».

Неправильно встановивши фактичні обставини ДТП, суд безпідставно, як зазначає апелянт, не врахував, що згідно з вимогами п. 14.6(а) ПДР України обгін на перехресті категорично заборонений, а тому, враховуючи, що вул. Центральна в районі місця скоєння ДТП має небезпечні повороти та обладнана дорожніми знаками 3.25 «Обгін заборонено» і 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху» ПДР України, саме в діях водія автомобіля «Mercedes» вбачаються порушення вимог вищенаведених знаків та п.п. 12.1, 12.3, 12.9(б), 14.6(а) ПДР України, що й перебуває у прямому причинному зв'язку з наслідками ДТП.

Обґрунтовуючи своє прохання, апелянт вважає, що під час дооформлення матеріалів справи співробітники Управління патрульної поліції у м. Києві зобов'язані здійснити ті дії, які вони безпідставно в цьому провадженні не здійснили, а саме: ідентифікувати та встановити особу водія автомобіля марки «Mercedes», державний номерний знак НОМЕР_1, який перебував за його кермом в момент ДТП; відібрати у такої особи письмові пояснення щодо її дій та обставин ДТП; скласти протокол про адміністративне правопорушення стосовно справжнього водія автомобіля «Mercedes» за допущені ним порушення вимог ПДР України, адже саме його дії спричинили ДТП, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

У судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_6, будучи належним чином сповіщений про час і місце розгляду справи, не прибув, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, а тому його неявка, з огляду на положення ч.ч. 5, 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному перегляду постанови судді місцевого суду.

У судове засідання суду апеляційної інстанції після проголошеної судом у розгляді перерви ОСОБА_2 та його захисник, будучи належним чином сповіщені про час і місце розгляду справи, не прибули, клопотання про відкладення розгляду справи не подали, а тому їх неявка, з огляду на положення ч.ч. 5, 6 ст. 294 КУпАП, а також те, що ОСОБА_2 надав в суді пояснення за апеляційною скаргою, не перешкоджає апеляційному перегляду постанови судді місцевого суду.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3 на підтримку апеляційних вимог, думку ОСОБА_4, який частково погодився з доводами апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, допитавши експерта ОСОБА_7, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Цих вимог закону суддя місцевого суду, розглядаючи справу щодо ОСОБА_2, не дотримав.

Відповідно до постанови від 14 червня 2017 року, суддя висновок про вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, формально обґрунтував протоколом про адміністративне правопорушення та схемою місця ДТП, навівши при цьому пояснення учасників ДТП - ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_6, але належної оцінки як письмовим доказам, зокрема даним, зафіксованим у схемі місця ДТП, так і поясненням в суді учасників ДТП, не надав і не проаналізував усі докази у взаємозв'язку між собою, при цьому достатніх доводів на спростування позиції ОСОБА_2 щодо механізму виникнення даної ДТП у судовому рішенні не навів, отже фактичні обставини справи належним чином не з'ясував та прийшов до передчасного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП обов'язковою ознакою даного адміністративного правопорушення є наявність причинно-наслідкового зв'язку між діями особи у виді порушення правил дорожнього руху та наслідками у виді пошкодження транспортних засобів або іншого майна.

Із матеріалів справи вбачається, що 02 квітня 2017 року щодо ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому вказано, що він 02 квітня 2017 року приблизно о 20 год. 15 хв., керуючи автомобілем марки «Daewoo», державний номерний знак НОМЕР_3, на перехресті вул. Центральна та вул. Садова 68 в м. Києві, рухаючись по другорядній дорозі, не надав перевагу у русі транспортному засобу марки «Mercedes», державний номерний знак НОМЕР_1 (водій ОСОБА_6.), який рухався по головній дорозі (здійснював обгін), у зв'язку з чим скоїв зіткнення з останнім, після чого транспортний засіб «Mercedes» змінив траєкторію руху та скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2.

Отже, ОСОБА_2 своїми діями, як про це вказано в протоколі, порушив вимоги п. 16.11 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Безпосередньо на місці ДТП (письмові пояснення від 02 квітня 2017 року а.с. 5) ОСОБА_2 з приводу механізму ДТП пояснив, що виїжджаючи з вул. Садова 68 на вул. Центральну в м. Києві, увімкнувши лівий поворот, він став чекати вільного проїзду перехрестя, оскільки на вул. Центральній по напрямку в сторону метро утворився затор. Впевнившись у відсутності автомобілів, розпочав рух, але, не встигнувши перетнути й половини проїзної частини, відчув удар у передню праву частину свого автомобіля від автомобіля «Mercedes», який потім зіткнувся з автомобілем «Volkswagen», проїхав декілька метрів та зупинився. За кермом автомобіля «Mercedes» перебував не той чоловік, який поліцейським представився як водій цього автомобіля.

В суді першої інстанції ОСОБА_2 свою провину в порушенні п. 16.11. ПДР України, що б призвело до зіткнення транспортних засобів та їх пошкодження не визнав, щодо обставин ДТП надав аналогічні пояснення з деякими уточненнями.

Позиція ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції узгоджується з його позицією в суді першої інстанції, при цьому він наполягав на тому, що водієм автомобіля «Mercedes» було порушено вимоги п. 14.6(а) ПДР України і саме це порушення призвело до зіткнення транспортних засобів.

Водій ОСОБА_6 як одразу після ДТП (письмові пояснення від 02 квітня 2017 року а.с. 3), так і суді першої інстанції пояснив, що 02 квітня 2017 року приблизно о 20 год. 15 хв. він, рухаючись на автомобілі «Mercedes» по вул. Центральній в бік станції метро "Славутич", впевнившись у відсутності транспортних засобів, які б рухалися у зустрічному напрямку руху, почав здійснювати обгін, але під'їжджаючи до перехрестя з вул. Садова 68 в м. Києві, отримав удар в ліву передню частину автомобіля від автомобіля «Daewoo», під керуванням водія ОСОБА_2, який, виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не надав йому переваги у русі. Далі його автомобіль відкинуло вправо і відбулося зіткнення з автомобілем «Volkswagen».

Водій ОСОБА_4 в своїх поясненнях одразу після ДТП, в суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції зазначив, що 02 квітня 2017 року приблизно о 20 год. 15 хв., він, рухаючись на автомобілі «Volkswagen» по вул. Центральній в м. Києві, відчув удар в задню частину свого автомобіля, завданий автомобілем «Mercedes». Момент зіткнення автомобілів «Mercedes» та «Daewoo» він не бачив.

Із схеми місця ДТП від 02 квітня 2017 року, з якою погодилися всі учасники цієї пригоди (а.с.2), слідує, що кінцеве положення автомобіля «Daewoo» зафіксоване на перехресті вулиць Центральна та Садова 68 в м. Києві під кутом, що свідчить про виїзд автомобіля з другорядної дороги, але на смузі зустрічного руху відносно напрямку руху водіїв ОСОБА_6 та ОСОБА_4 (з огляду на визначені відстані, які дають можливість провести відповідні розрахунки), при цьому задня ліва частина цього автомобіля перебуває на рівні з початком проїзної частини вул. Центральної; контактування між автомобілями відбулося, виходячи із локалізації механічних пошкоджень, правою передньою частиною автомобіля «Daewoo» та лівою передньою частиною автомобіля «Mercedes» у смузі зустрічного руху відносно напрямку руху водія автомобіля «Mercedes».

Наведені дані, що зафіксовані у схемі місця ДТП, у взаємозв'язку з поясненнями водія ОСОБА_2 та поясненнями водія ОСОБА_8 в частині того, що він здійснював обгін на перехресті, на переконання суду, свідчать про обґрунтованість тверджень ОСОБА_2 про дотримання ним ПДР під час виїзду на перехрестя з другорядної дороги.

Крім того, залучений в суді апеляційної інстанції для з'ясування дійсних обставин ДТП та виникнення її механізму судовий експерт відділу автотехнічних досліджень Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_7 (спеціалізація: 10.1 - дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди; 10.2 - дослідження технічного стану транспортних засобів; 10.4 - транспортно-трасологічні дослідження), ознайомившись з матеріалами справи, зазначив, що, виходячи з кінцевого положення транспортних засобів, що зафіксоване у схемі місця ДТП, та визначеного місця контактування автомобілів «Daewoo» та «Mercedes», враховуючи пояснення водія ОСОБА_2, у тому числі й про те, що зіткнення відбулося в той час коли його автомобіль був у нерухомому стані на перехресті фактично на ділянці дороги, яка передбачає рух у зустрічному відносно руху водія автомобіля «Mercedes» напрямку, а також пояснення водія ОСОБА_6, який не заперечував щодо здійснення обгону на перехресті з виїздом на смугу зустрічного руху, в даній дорожній ситуації з технічної точки зору в діях водія

ОСОБА_2 не вбачається порушень вимог п. 16.11 ПДР України, які б перебували у прямому причинному зв'язку з наслідками ДТП. При цьому, експерт свій висновок обґрунтував, виходячи з вимог п. 16.11 ПДР України в контексті пояснень водія ОСОБА_2 щодо обставин цієї ДТП, які узгоджуються з даними, зафіксованими у схемі місця ДТП, та не спростовуються поясненнями водія ОСОБА_6, а також з огляду на п. 14.6(а) ПДР України, відповідно до якого обгін на перехресті заборонено, в той час як п. 1.4 ПДР України передбачає, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

За таких обставин, вважаю, що наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази вказують на те, що дії водія ОСОБА_2, пов'язані з його виїздом з другорядної дороги на головну, в даному випадку не знаходяться у причинному зв'язку з цією ДТП та її наслідками, а тому висновок судді місцевого суду про доведеність вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме порушення ним п. 16.11 ПДР України, внаслідок чого відбулося зіткнення автомобілів та пошкодження трьох транспортних засобів, не відповідає фактичним обставинам справи, що є підставою для скасування судового рішення у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Враховуючи, що доказами в справі не доводиться винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а прохання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про повернення справи відносно нього до Управління патрульної поліції у м. Києві, зокрема, і з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення стосовно водія автомобіля «Mercedes», суперечить вимогам КУпАП, в тому числі положенням ст. 294 КУпАП щодо тих рішень, які за результатами розгляду апеляційної скарги вправі прийняти суд апеляційної інстанції, а також вимогам ст. 284 КПК України щодо виду постанов по справі про адміністративне правопорушення, прихожу до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково, постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 14 червня 2017 року, як прийняту без дотримання вимог, передбачених ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, - скасувати з прийняттям рішення про закриття провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 14 червня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн., зі стягненням судового збору - скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва О.П. Павленко