АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/8322/17 Номер провадження 33/786/1108/17Головуючий у 1-й інстанції Струков О.М. Доповідач ап. інст. Нізельковська Л. В.
Категорія: ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2017 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Нізельковська Л.В.

за участі: захисника - ОСОБА_2

потерпілих - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника потерпілого - ОСОБА_5,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_3 на постанову судді Октябрського районного суду м.Полтава від 13 листопада 2017 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою провадження у справі про притягнення

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, працюючого водієм ПП „ОСОБА_8", зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,

до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України закрито за відсутністю в його діях складу вказаного правопорушення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_6 14.10.2017 року, близько 14.10 год., керуючи транспортним засобом „РУТА 232 спг", д.н.з. НОМЕР_1, на перехресті вул.Великотирнівська та вул.І.Мазепи в м.Полтава, при повороті ліворуч не пропустив автомобіль „Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_3, що рухався у зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого відбулося зіткнення. В результаті зіткнення транспортний засіб „РУТА 232 спг" скоїв наїзд на транспортний засіб „ВАЗ 21063", д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4, який зупинився на світлофорі. Своїми діями ОСОБА_6 порушив п.16.6 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КпАП України.

Закриваючи провадження у справі, суддя вказав про відсутність доказів вчинення водієм ОСОБА_6 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України. Водночас зазначив, що ОСОБА_3, під'їжджаючи до регульованого перехрестя вулиць, не врахував дорожню обстановку, не вибрав необхідної швидкості руху, яка б дозволяла зупинити свій автомобіль з дотриманням вимог п.п. 8.7.3, 8.10 ПДР України, не вдаючись при цьому до екстреного гальмування, та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

На вказану постанову потерпілий ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та постановити нову, якою визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України. При цьому вказав, що викладені в постанові дані суперечать фактичним обставинам справи, не надано належної оцінки доказам в їх сукупності, крім цього, суддею надано перевагу поясненням однієї зацікавленої особи, та безпідставно відкинуто свідчення ОСОБА_3 як учасника ДТП, та пояснення свідків у справі. Водночас, ОСОБА_6, будучи допитаним в судовому засіданні, надав пояснення, які повністю доводять його провину у вчиненому.

Вислухавши потерпілого ОСОБА_3 та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, захисника ОСОБА_2, яка вважала постанову судді законною та просила залишити її без змін, пояснення ОСОБА_4 щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя місцевого суду даної вимоги закону не виконав, у зв'язку з чим дійшов помилкового висновку про відсутність в діях ОСОБА_6 складу правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

В той же час, винуватість ОСОБА_6 підтверджується наступним.

Так, статтею 124 КпАП України передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п.16.6 ПДР України, повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов'язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

ОСОБА_6 працівникам поліції та в суді першої інстанції пояснив, що він рухався по вул. Великотирнівській з боку траси Київ-Харків. На перехресті з вулицею Івана Мазепи виконав поворот наліво та зіткнувся із автомобілем Мітсубісі, що рухався прямо в зустрічному напрямку. (а.с.4)

Потерпілий ОСОБА_3 під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції розповів, що він на автомобілі Мітсубісі рухався по вул. Великотирнівській в бік траси Київ-Харків у середній смузі руху прямо. В цей час на його смугу руху виїхав автобус Рута, який виконував поворот наліво із зустрічної смуги руху, у бік Автовокзалу. Потерпілий намагався вжити заходів, щоб уникнути зіткнення, але зіткнення відбулось.

Потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що він мав намір виїхати на автомобілі ВАЗ зі стоянки біля Автовокзалу на вул.Великотирнівську. Зупинився на червоний сигнал світлофора. В цей час побачив, як автобус Рута, що рухався по вул.Великотирнівській з боку траси Київ-Харків, повернув наліво, у бік Автовокзалу, а автомобіль Мітсубісі проїхав прямо у зустрічному відносно автобуса напрямку. Сталося зіткнення автобуса Рута та автомобіля Мітсубісі, в результаті якого автобус відкинуло у бік автомобіля ВАЗ та пошкодило його.

Такі обставини дорожньо-транспортної пригоди також підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення та відображені на схемі з місця пригоди. (а.с.1,2)

Твердження захисника ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_3 перевищив допустиму швидкість та проїхав на заборонений сигнал світлофора, та що саме від цих його дій сталася дорожньо-транспортна пригода, не підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_3 пояснив, що він рухався зі швидкістю до 60 км/год та проїхав світлофор на дозволений сигнал. Потерпілий ОСОБА_4 стверджує, що для нього в момент зіткнення транспортних засобів горів червоний сигнал світлофора, що підтверджує той факт, що для автомобілів, які рухались по вул.Великотирнівській, сигнал світлофора дозволяв рух прямо. Факт перевищення водієм ОСОБА_3 швидкості об'єктивно нічим не підтверджується. До того ж, проїзд на заборонений сигнал світлофора, а також перевищення швидкості ОСОБА_3 працівниками поліції не інкримінувалось і протокол про адміністративне правопорушення відносно нього не складався.

Крім того, навіть за умови перевищення водієм ОСОБА_3 швидкості та проїзду на червоний сигнал світлофора, в даному випадку, за цієї дорожньої обстановки, таке порушення не є в причинному зв'язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, оскільки дана подія сталася у зв'язку із тим, що водій ОСОБА_6 при повороті ліворуч не надав дорогу транспортному засобу, що рухався у зустрічному напрямку. Саме діями водія ОСОБА_6 створено небезпеку для дорожнього руху, внаслідок чого сталося зіткнення автомобілів.

Отже, висновки судді місцевого суду про невинуватість ОСОБА_6 у вчиненні правопорушення є помилковими.

З огляду на викладене, вважаю доведеним, що ОСОБА_6 14.10.2017 року, близько 14.10 год., керуючи транспортним засобом „РУТА 232 спг", д.н.з. НОМЕР_1, на перехресті вул.Великотирнівська та вул.І.Мазепи в м.Полтава, при повороті ліворуч не пропустив автомобіль „Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_3, що рухався у зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого відбулося зіткнення. В результаті зіткнення транспортний засіб „РУТА 232 спг" скоїв наїзд на транспортний засіб „ВАЗ 21063", д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4, який зупинився на світлофорі. Своїми діями ОСОБА_6 порушив п.16.6 ПДР України.

Таким чином, постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню з постановленням нової про визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, оскільки встановлено, що він як учасник дорожнього руху порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, відсутності обставин, що пом'якшують та що обтяжують відповідальність, приходжу до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_6 адміністративного стягнення у виді штрафу.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП , -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову судді Октябрського районного суду м.Полтава від 13 листопада 2017 року відносно ОСОБА_6

Постановити нову постанову, якою ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 судовий збір в сумі 320 гривень в дохід держави.

Роз'яснити ОСОБА_6, що в разі несплати штрафу протягом 30 днів з дня вручення копії постанови про накладення адміністративного стягнення, стягується пеня в подвійному розмірі штрафу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Л.В. Нізельковська