№3/359/1500/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2017 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Гончаров О.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у місті Борисполі Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, посвідчення водія серії ВХТ № 879401, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 164591 від 16 березня 2017 р. вбачається, що 16 березня 2017 р. о 16 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 на території аеропорту, Бориспіль-7, керував автомобілем НОМЕР_2, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна шкіряного покрову обличчя. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, що виразилось у категоричній відмові проходити огляд за допомогою приладу «Драгер» на місці та у медичному закладі у лікаря-нарколога, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у скоєному не визнав та пояснив, що 16.03.2017 р. на автомобілі НОМЕР_3 на прохання ОСОБА_2 підвозив останнього до аеропорту на його транспортному засобі. Приблизно о 14 год. 00 хв. був зупинений працівниками патрульної поліції за ніби-то перевищення швидкості та наявності орієнтування категорії «РОЗШУК» на автомобіль. Потім співробітник поліції повідомив йому, що у нього є підозра про наявність у нього стану алкогольного сп»яніння та запропонував пройти тестування за допомогою технічного приладу на місці зупинки, на що він відмовився, оскільки вважав, що співробітники поліції поводять себе заангажовано та показникам приладу не довіряв. Після цього, співробітник поліції забрав у нього документи та почав зупиняти інші автомобілі для пошуку понятих. Жінка, якій патрульні поліцейські повідомили про підозру у наявності у нього ознак алкогольного сп»яніння, повідомила, що не вбачає ніякого запаху алкоголю у нього. В подальшому, патрульні поліцейські, повідомили йому, що відносно нього складений ще один протокол про порушення ч.2 ст.122 КпАп України за те, що він не увімкнув сигнал повороту. Зазначив, що він має поганий стан здоров»я, тривалий час взагалі не вживає алкогольних напоїв та в день складання протоколу в стані алкогольного сп»яніння за кермом автомобіля не перебував. Різниця в 3 години між часом складання протоколу та часом, вказаним у висновку, викликана тим, що він, перебуваючи в лікарні, тривалий час очікував на медичних працівників для проходження медичного огляду, хоча звернувся до медичного закладу вчасно. Оскільки у нього були сумніви щодо правильності фіксації показників технічного приладу, який визначає стан алкогольного сп»яніння, він самостійно в той самий день пройшов медичне освідування в Бориспільській ЦРЛ шляхом здачі крові та за допомогою прибору. За результатами медичного обстеження в крові алкоголю виявлено не було. Крім того, ОСОБА_3, яка була зазначена у протоколі як свідок його відмови від проходження огляду на стан сп»яніння та наявності у нього його ознак, ОСОБА_2 та водій таксі, який прибув за викликом з послугою «тверезий водій», можуть підтвердити, що він не мав ознак алкогольного сп»яніння. Під час розгляду справи він надав письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які в казані у протоколі, і в яких вони підтверджують викладені ним обставини в суді.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши, проаналізувавши та оцінивши докази у справі, в їх сукупності, слід дійти до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України з наступних підстав.

Відповідно до положення ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.251 КпАП України доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильно вирішення справи. Ці дані встановлюються, в т.ч. протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта а також іншими документами та показаннями технічних приладів та технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовується при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Положення п.2.5 ПДР України встановлюють обов»язок водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку медичний огляд на визначення стану алкогольного сп»яніння, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 ч.1 КУпАП зазначено: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та позбавлення права керування транспортними засобами на один рік.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Процедура огляду на стан спяніння чітко визначена законом.

Проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння передбачає наступні дії - огляд на місці зупинки транспортного засобу з використанням технічних засобів, а у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

У відповідності до ч.3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Таким чином, відповідно до статті 266 Кодексу, огляд на стан алкогольного сп'яніння є заходом забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, який здійснюються в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України. Такий порядок був затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008р. № 1103 та діє зі змінами та доповненнями також і зараз.

У відповідності до п. 6 Постанови КМ України «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» від 17 грудня 2008 р. N 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом МВС України 09.11.2015 № 1452/735, Зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858:

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення .

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Таким чином, законодавством передбачений порядок направлення водія на огляд, форма цього направлення. Належним і допустимим доказом відмови водія від проходження огляду на стан сп'яніння є Направлення водія на огляд (Додаток 1 до Наказу МВС України 09.11.2015 № 1452/735В).

Наявність направлення є важливим документом, оскільки достовірно визначає місце час його видачі, тобто доказує час скоєння відмови від медичного огляду (в разі такої) , що підлягає доказуванню, і є складовою змісту протоколу, визначеною ст. 256 КУпАП.

В разі відмови в огляді у закладі охорони здоров;я, настає адміністративна відповідальність за відмову від огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку.

Об»єктивним доказом належного виконання процедури огляду особи на стан спяніння, у встановленому законом порядку, усунення протиріч в поясненнях свідків, міг також бути відео запис події , оскільки головним завданням відеозапису є саме фіксування фактів та доказів, які засвідчують факт правопорушення.

Відповідно до ст.6 Інструкції огляд на стан спянiння на мiсцi зупинки транспортного засобу проводиться в присутностi двох свiдкiв.

Як встановлено судом, в справі відсутні належні та допустимі докази, в т.ч. ті, які б свідчили про направлення особи на медичний огляд, що б вказували на порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України, а наявний у справі відеозапис не фіксує ту обставину, що з боку патрульних поліцейських ОСОБА_1, після його відмови від проходження огляду на визначення стану сп»яніння на місці зупинки автомобіля за допомогою технічного приладу, було запропоновано пройти огляд у медичному закладі.

Крім того, наявність у справі акту судово-токсикологічного дослідження № 103 від 20.03.2017р., що був складений за особистим зверненням ОСОБА_1 до медичного закладу і за результатами якого у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп»яніння 16.03.2017р. не виявлено, спростовує зафіксований у протоколі факт перебування ОСОБА_1 за кермом з ознаками алкогольного сп»яніння та підтверджує викладені ним обставини в суді.

За таких обставин, суд не може оцінювати протокол про адміністративне правопорушення як належний доказ у справі.

Таким чином, оскільки встановлений законом порядок огляду на стан спяніння (огляд на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а в разі відмови від такого огляду, направлення поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я у відповідності до Інструкції ) не виконано, особа не направлялася на огляд до медичної установи, не відмовлялась від такого огляду, оскільки таких беззаперечних доказів не надано, то відсутній склад адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні Маліге проти Франції від 23.09.1998 року визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення , за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов;язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов;язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

За змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст.ст. 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи .

Тому, враховуючи, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, заперечує факт порушення, в матеріалах справі відсутні беззаперечні, допустимі та належні докази провини ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП, і вимоги постанови судді від 30.03.2017р. про повернення матеріалів справи на дооформлення з підстав неповноти дослідження всіх обставин справи під час складання протоколу, в т.ч. і з підстав не залучення до участі в справі, крім тих свідків, що вказані у протоколі, інших безпосередніх свідків події, належним чином та у встановленому законом порядку органами національної поліції не виконані, слід дійти висновку, що справа підлягає закриттю.

Відповідно до п.1 ч.І ст. 247 КУпАП «провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 279, 280, 283, 284, 288 КУпАП України

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскарженою до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом 10 днів з дня її винесення та набуває чинності після закінчення строку на її оскарження.

Постанова набрала чинності «____»________2017 року.

Суддя О.М.Гончаров