Номер провадження: 33/785/1427/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., при секретарі Стояновій Л.І., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, та його представника - адвоката ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.08.2017 року,-

встановив

Зазначеною постановою судді,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, ПП «Білий», який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 3 (три) роки.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 15.06.2017 року о 23 годині 40 хвилин, за адресою вул. Ольгіївська, 17, Приморського р-ну, м. Одеса, вживав алкогольні напої після дорожньо-транспортної пригоди з його участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного спяніння, чим порушив п.п. «є» 2.10 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення.

16.06.2017 року був складений протокол серії БР №234895 про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

У апеляційній скарзі, ОСОБА_2, не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, посилаючись на те, що воно ухвалено з порушенням норм процесуального права, порушує питання щодо скасування постанови. Вважає, що судом не встановлені обставини, які мають значення для справи та недоведені та неповно з'ясовані ці обставини.

Апелянт зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення серії БР №234895 від 16.06.2017 року був складений з порушеннями приписів чинного законодавства, без належного оформлення, що робить даний протокол незаконним та підставі якого неможливо встановити вину апелянта.

При цьому апелянт послався на те, що у протоколі зазначені час вчинення порушення, який може вказувати на вживання ним алкогольних напоїв за добу до виявленого правопорушення; протокол про адміністративне правопорушення був складений не за місцем ДТП, а за іншою адресою; працівниками поліції не було запропоновано пройти огляд на стан спяніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» або огляд в закладах охорони здоровя; відео-фіксація правопорушення від 16.06.2017 року не містить доказів який саме напій вживав ОСОБА_2 і був він алкогольний чи безалкогольний, що вказує на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до цього, ОСОБА_2 просить розглянути його апеляційну скаргу, постанову Приморського районного суду м. Одеси від 07.08.2017 року скасувати, провадження у справі закрити.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення апелянта та його представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, а постанова районного суду підлягає зміненню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.4 ст.130 КУпАП, необхідно зясувати чи дійсно особа, за участі якої була скоєна дорожньо-транспортна пригода вживала алкоголь, наркотики, а також лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Обґрунтовуючи своє рішення в частині винуватості ОСОБА_4 у вчинені зазначеного правопорушення, суддя районного суду послався на докази: протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 234895 від 16.06.2017 року, рапорт інспектора роти № 3 батальйону № 2 УПП, пояснення свідків від 15.06.2017 року, відео фіксацію правопорушення від 16.06.2017 року.

Однак цілком з такими висновками районного суду про наявність в діях ОСОБА_4 саме складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП погодитись неможливо з наступних підстав :

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та його представник - адвокат ОСОБА_3 пояснили, що в день, який вказано в протоколі про адміністративне правопорушення, він дійсно керував транспортним засобом та скоїв ДТП. Після цього намагався вирішити питання на місці, але не зміг з іншим водієм узгодити суму відшкодування матеріальних збитків та були змушені викликати поліцію. До приїзду працівників поліції він випив пляшку безалкогольного пива так як був знервований з ДТП. При цьому наполягає, що під час керування транспортним засобом був тверезий, так як алкогольні напої не вживав. Після приїзду працівників поліції відносно нього було складено чотири протоколи про адміністративні правопорушення, а саме за ст.ст. 178, 185, 124, 130 КУпАП, з яких за ст.ст. 178, 185, 124 КУпАП він вже сплатив штрафи. Вважають, що в матеріалах адміністративної справи відсутні докази, які підтверджують провину ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, а тому просять постанову районного суду скасувати, а провадження по справі закрити в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №234895 від 15.06.2017 року складеного співробітниками УПП у м. Одесі ОСОБА_2 дійсно не погодився з наявністю у нього стану алкогольного спяніння, про що свідчить його запис у протоколі / а.с.1 /.

Однак апеляційний суд вважає, що наявність у ОСОБА_2 стану алкогольного спяніння під час керування транспортним засобом підтверджується доказами, які є в матеріалах адміністративної справи.

Даний факт встановлення у ОСОБА_2 стану алкогольного спяніння підтверджується рапортом співробітника поліції - інспектора роти № 3 батальйону № 2 УПП в м. Одесі ОСОБА_5, згідно якого 15.06.2017 року, під час патрулювання в м. Одесі, вони отримали виклик про ДТП на вулиці Ольгіївській, 17. По прибутті на місце вони побачили одного з учасників ДТП, а саме ОСОБА_2, який був з явними ознаками перебування в стані алкогольного спяніння, а саме : почервоніння очей, різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. За поясненнями свідків саме він керував транспортним засобом під час ДТП та знаходився в стані алкогольного спяніння. На місці скоєної ДТП ОСОБА_2 відмовився проходити огляд на стан алкогольного спяніння та почав чинити опір, внаслідок чого був затриманий та доставлений у відділок поліції. Відносно нього було складено протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 178, 185, 124, 130 КУпАП / а.с. 2 /.

З пояснень свідка ОСОБА_6, які він надав на місці події вбачається, що 15.06.2017 року він керував транспортним засобом та рухався по вулиці Ольгіївській в м. Одесі. В цей час з провулка по вулиці Княжівській виїхав автомобіль «Пассат» з реєстраційним номером ВН 18-82 НВ та вдарив його автомобіль в бік. З цієї автомашини вийшов молодий чоловік, який був за кермом і який був в стані алкогольного спяніння. Коли вони викликали працівників поліції, то цей чоловік став пити пиво / а.с.4 /.

Аналогічні пояснення на місці подій надав свідок ОСОБА_7 / а.с. 5 /.

В судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_6 підтвердив свої пояснення, які надавав на місці події і при цьому наполягав, що ОСОБА_2 вже був в стані алкогольного спяніння під час скоєння ДТП та ще до приїзду працівників поліції. Він дійсно вживав пиво у присутності працівників поліції, але стверджувати, що це було алкогольне пиво він не може, так як робітники поліції цю пляшку не вилучали, аналізу пива ніхто не робив.

Свідок ОСОБА_8 показала суду, що вона була на місці ДТП і бачила, що водій ОСОБА_2 намагався домовитись з водієм ОСОБА_6 з приводу відшкодування матеріальної шкоди. Також вона бачила, що до приїзду працівників поліції ОСОБА_2 вже находився в стані алкогольного спяніння, так як у нього була нестійка хода та запах алкоголю. На стан алкогольного спяніння у ОСОБА_2 вказувала також його неадекватна поведінка відносно працівників поліції. При цьому вона відмітила, що огляд на знаходження в стані алкогольного спяніння у ОСОБА_2 працівники поліції не проводили.

Пояснення ОСОБА_2 з приводу вживання після ДТП саме безалкогольного пива знайшли своє підтвердження в поясненнях свідка ОСОБА_9, яка в судовому засіданні апеляційного суду пояснила, що 15.06.2017 року вона приїхала на місце ДТП та привезла гроші, щоб ОСОБА_2 зміг вирішити питання відшкодування матеріальної шкоди. Так як ОСОБА_2 хотів пити, то вона дала йому пляшку безалкогольного пива, яке він став пити. На це працівники поліції сказали, що він усугубляє своє положення, а потім відвезли його в відділок поліції. При цьому свідок ОСОБА_9 відмовилася він пояснень які вона надавала раніше на місці події.

Оглянутим в судовому засіданні відеозаписом з місця події вбачається, що ОСОБА_2 самостійно та добровільно зазначив у протоколі факт вживання алкогольних напоїв.

Також на відеозапису видно ознаки у ОСОБА_2 наявності стану алкогольного спяніння, а саме: нестійка хода, неадекватна поведінка, тощо.

Крім того відеозаписом зафіксовано те, що співробітникам поліції ОСОБА_2 надав пояснення, що не керував транспортним засобом і не визнавав свою участь у ДТП, але на даний час він цього не заперечує і підтвердив, що його визнали винним за ст. 124 КУпАП, тобто за скоєння ДТП і він з цим погодився та сплатив штраф.

Слід відзначити, що незважаючи на незгоду ОСОБА_2 з протоколом про адміністративне правопорушення він не наполягав на проходженні огляду на стан алкогольного спяніння в умовах медичного закладу і ці обставини не підтверджені наявним у матеріалах справи відеозаписом.

З огляду на докази, які були досліджені в судовому засіданні, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, що є порушенням п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Апеляційний суд вважає, що в судовому засіданні не було добуто доказів того, що ОСОБА_2 після скоєння ДТП вживав саме алкогольні напої, так як вживання безалкогольного пива не становить складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, а тому кваліфікація співробітниками поліції його дій за ч. 4 ст. 130 КУпАП є необґрунтованою та такою, що не підтверджується матеріалами адміністративної справи.

При цьому, жодних даних, які спростовують пояснення апелянта відносно того, що він не вживав алкогольні напої після ДТП матеріали справи не містять і такі дані не були встановлені апеляційним судом при перегляді постанови районного суду.

Само по собі складання відносно ОСОБА_2 протоколу про скоєння адміністративного правопорушення, з урахуванням встановлених в сукупності усіх обставин справи, існуючих протиріч та допущених під час складання протоколу порушень, на думку апеляційного суду не може слугувати беззаперечним доказом на підтвердження вживання ним алкогольних напоїв після ДТП, тобто вчинення ним інкримінованого йому правопорушення.

Інших доказів вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, в тому числі, які підтверджують факт вживання ним алкогольних напоїв після ДТП, матеріали справи не містять та працівниками патрульної поліції апеляційному суду не надано.

За таких обставин, апеляційний суд вважає висновок судді районного суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП помилковим, оскільки він ґрунтується не на обєктивних доказах, а на субєктивних відомостях, які в ході апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження.

В звязку з цим постанова районного суду про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП підлягає зміні, а його дії необхідного кваліфікувати за ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як в його діях є склад саме цього адміністративного правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами, в тому числі і його визнанням провини на відеозапису з місця події, підтверджена винуватість ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Позиція апелянта на час розгляду справи апеляційним судом щодо невизнання своєї вини та посилання на допущені районним судом порушення, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Посилання апелянта на порушення вимог ст. 256 КУпАП, а саме на складання адміністративного протоколу не на місці події не є таким, які тягнуть за собою безперечне скасування постанови районного суду, так як факт наявності у ОСОБА_2 алкогольного спяніння підтверджується вище приведеними доказами.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

За таких обставин, постанова судді від 07.08.2017 року підлягає зміненню з перекваліфікацією дій ОСОБА_2 з ч. 4 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП та зниженням адміністративного стягнення відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.08.2017 року - задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 07.08.2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 20 400 / двадцять тисяч чотириста / гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 / три / роки - змінити.

Вважати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

В решті постанову районного суду залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_10