Справа № 162/670/17 Провадження №33/773/978/17 Суддя в 1 інстанції: Гладіч Н. І.
Категорія:ст.ст. 122-4, 124, ч.1 ст. 130 КК України Доповідач: Лівандовська-Кочура Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2017 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області Лівандовська-Кочура Т.В., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника Ляшука Ю.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Любешівського районного суду Волинської області від 05 жовтня 2017 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою судді, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, непрацюючого, визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-2, 124, ч.1 ст.130 КУпАП, та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 320 грн. судового збору.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 05 липня 2017 року об 16 год. 50 хв. по вул. Центральній в с.Заріка Любешівського району Волинської області керував автомобілем марки «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Крім того, ОСОБА_2, керуючи у цей же час вказаним автомобілем, під час руху не вибрав безпечної швидкості руху, був неуважним, не врахував дорожньої обстановки, не реагував на її зміну, через що допустив зіткнення із зустрічним автомобілем марки «ВАЗ-2107», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 2.3 (б) ПДР України.

Після цього, ОСОБА_2, будучи учасником вказаної дорожньо-транспортної пригоди, в порушення положень п. 2.10 (а) ПДР України залишив місце пригоди.

У постанові судді зазначено, що ОСОБА_2 такими своїми діями вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.122-4, ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі закрити на підставі ч.2 ст.38 КУпАП, - у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Крім того, ОСОБА_2 подав заяву, в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження цього судового рішення, оскільки він не був присутній при її розгляді, так як належним чином не був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Копію постанови судді отримав лише 01 листопада 2017 року після приїзду до України з Російської Федерації.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку ОСОБА_2 та його захисника Ляшука Ю.Л., які скаргу підтримали із наведених у ній підстав, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 в судовому засіданні при розгляді справи присутній не був, копію оскаржуваної постанови судді від 05 жовтня 2017 року отримав лише 31 жовтня 2017 року, що об'єктивно вбачається з відмітки на його заяві про видачу копії судового рішення (а.с. 46), то апеляційний суд вважає, що строк апеляційного оскарження цього судового рішення, передбачений ч.2 ст.294 КУпАП пропущений з поважних причин, у зв'язку з чим підлягає поновленню.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону при розгляді справи, суд першої інстанції дотримався не в повному обсязі.

Висновок суду першої інстанції про порушення ОСОБА_2 п.п. 2.3, 2.10 (а) ПДР України та відповідно вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП, за обставин викладених у протоколах про адміністративні правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю доказів, перевірених у судовому засіданні та належно оцінених судом.

Так, об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого:

- ст.124 КУпАП характеризується діями спрямованими на порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна;

- ст.122-4 КУпАП виражається діями водія спрямованими на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні вищевказаних адміністративних правопорушень доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 №989829 від 05 липня 2017 року за ст.124 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_2 порушив правила дорожнього руху п.2.3 (б), внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження;

- схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 05 липня 2017 року, в якій зафіксовано місце дорожньо-транспортної пригоди та характер механічних пошкоджень транспортних засобів, якими керував ОСОБА_2 та ОСОБА_4;

- фототаблицями з місця дорожньо-транспортної пригоди, з яких вбачається, що вищевказані транспортні засоби мають механічні пошкодження, які отримали внаслідок ДТП.

-рапортом помічника чергового Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5, в якому вказано, що 05 липня 2017 року зареєстровано звернення про те, що в с.Заріка Любешівського району сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_3 та автомобіля марки «ВАЗ-2107», номерний знак НОМЕР_4. Заявником за цим зверненням є ОСОБА_4 - водій згаданого автомобіля марки «ВАЗ-2107»;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 №989828 від 05 липня 2017 року за ст.122-4 КУпАП, відповідно до якого, ОСОБА_2 будучи учасником ДТП, залишив місце пригоди;

-рапортами інспекторів ГРПП №1 Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7, в яких, окрім іншого, зафіксовано той факт, що ОСОБА_2 будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце цієї пригоди. Пояснити причину залишення місця дорожньо-транспортної пригоди не зміг.

-письмовим поясненням водія автомобіля марки «ВАЗ-2107» ОСОБА_4

А тому проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

При цьому посилання ОСОБА_2, викладені в апеляційній скарзі про те, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини водія автомобіля марки «ВАЗ-2107», номерний знак НОМЕР_4 ОСОБА_4 не заслуговує на увагу суду, оскільки не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи та повністю спростовується вищенаведеними доказами, які містять фактичні дані, на основі яких встановлено наявність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Беручи до уваги вищенаведене, апеляційний суд прийшов до висновку, що такі доводи ОСОБА_2 не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції щодо встановлення його винуватості у порушенні ПДР, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду та залишення місця цієї пригоди, а фактично спрямовані на уникнення ним адміністративної відповідальності.

Що стосується посилання суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, то слід зазначити наступне.

Зі змісту ст. 279 КУпАП вбачається, що справа про адміністративне правопорушення підлягає судовому розгляду в межах обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

За протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 №992794 від 05 липня 2017 року, ОСОБА_2 інкримінується порушення п. 2.5 ПДР України, тобто - відмова водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП серед іншого полягає, зокрема, - у керуванні особою транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а так само - у діях водія, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп'яніння.

Як вбачається з оскаржуваної постанови судді, ОСОБА_2 визнаний винний в тому, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння у зв'язку із чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Однак, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів в розумінні ст.251 КУпАП того, що ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом перебував в стані алкогольного сп'яніння.

А тому, дані обставини свідчать про те, що суддя першої інстанції вийшов за межі протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №992794 від 05 липня 2017 року, тобто за межі своїх процесуальних повноважень, чим порушив право ОСОБА_2 на захист, а також право на справедливий суд, передбачене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що є підставою для скасування постанови судді та постановлення нової, як це передбачено п.3 ч.8 ст.294 КУпАП.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №992794 від 05 липня 2017 року, ОСОБА_2 ставиться у провину те, що він 05 липня 2017 року об 16 год. 50 хв. керував автомобілем марки «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_5 по вул.Центральній в с.Заріка Любешівського району, з явними ознаками алкогольного сп'яніння і при цьому відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Вчинення ОСОБА_2 вищевказаного адміністративного правопорушення за обставин викладених в згаданому протоколі, підтверджуються зібраними у справі та дослідженими судом доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 №992794 від 05 липня 2017 року (а.с.1), який складений за участі двох свідків, та підписаний ОСОБА_2

- висновком Любешівської ЦРЛ від 05 липня 2017 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування особи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння;

- письмовими поясненнями свідків, з яких вбачається, що вони були присутніми при проведенні огляду на виявлення стану сп'яніння ОСОБА_2 за керування автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння, який в їх присутності відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння;

- письмовою розпискою ОСОБА_8 (дружини ОСОБА_2), яка зобов'язалась доставити автомобіль, яким керував перший, до місця його проживання.

Крім того, факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на виявлення або відсутність в останнього стану алкогольного сп'яніння підтверджується оглянути відеозаписом, який міститься в матеріалах справи.

А тому, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме - у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

При цьому твердження ОСОБА_2, як на підставу для скасування судового рішення, викладені в апеляційній скарзі, про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не заслуговують на увагу суду, оскільки повністю спростовуються вищевказаними доказами.

Водночас, відповідно до п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

За ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Оскільки за наслідками апеляційного розгляду оскаржувана постанова судді скасовується з прийняттям нової відповідно до п.3 ч.8 ст.294 КУпАП, а також враховуючи ту обставину, що на час надходження справи до Апеляційного суду Волинської області закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.2 ст.38 КУпАП, то провадження в даній справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП України.

Виходячи з положень ч.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір з ОСОБА_2 не стягується.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Любешівського районного суду Волинської області від 05 жовтня 2017 року в даній справі.

Постанову судді Любешівського районного суду Волинської області від 05 жовтня 2017 року в даній справі скасувати та постановити нову.

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч. 1 ст.130 КУпАП, і у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя