Справа №340/197/17
Провадження № 3/340/101/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Бучинський А.Б., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Верховинського ВП Косівського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване та фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, непрацюючого, - за ст. 185 КпАП України, -

в с т а н о в и в :

з протоколу про адміністративне правопорушення серія АА №232868 від 21.03.2017, вбачається, що ОСОБА_1, 21.03.2017 о 02 год 40 хв перебуваючи в смт Верховина по вул.Жабєвська, не виконав законну вимогу працівників поліції щодо припинення правопорушення, висловлювався в грубій формі на адресу працівників поліції, погрожував фізичною розправою, шарпав за форменний одяг, намагався втекти.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав, суду пояснив, що близько 02 год ночі 21.03.2017 до нього зателефонував його брат ОСОБА_2 та попросив приїхати за ним в центр смт Верховина та забрати його додому. Коли він забрав ОСОБА_2, то вони побачили як їх переслідує джип Mitsubishi синього кольору з польськими номерами, тоді вони вирішили поїхати до Верховинського ВП попросити про допомогу. Вони приїхали до відділку і тільки посигналили, так як боялися вийти з машини. Потім знову вирішити поїхати в центр подивитися, можливо джипа вже немає. Поїхавши в центр знову повернулися до відділку, оскільки хотіли написати заяву з приводу того, що їх переслідували. Коли їхали до відділку, побачили як їм назустріч рухається службовий автомобіль, який підїхав до них впритул і заблокував їм дорогу. Тоді працівники вийшовши з автомобіля, нічого не пояснюючи, почали витягати брата з автомобіля, що він не давав їм зробити, а потім витягши їх, заломили руки та повалили їх на землю, після чого наносили ударів палицею та ногами. Він чинив опір працівникам поліції, оскільки захищався, бо так і не зрозумів, чому їх витягли з автомобіля в примусовому порядку, повалили на землю та били. Бити його перестали тільки тоді коли він почав кричати, що не вживав алкоголь, а брата ОСОБА_2, тоді коли він сказав, що той після операції.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, свідків та оцінивши досліджені докази, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КпАП України, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст. 7 КпАП України провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути встановлений склад адміністративного правопорушення із зазначенням конкретних дій, вчинених особою, які підпадають під норму диспозиції певної статті КпАП України.

Статтею 185 КпАП України передбачена адміністративна відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Таким чином, диспозиція вказаної статті передбачає адміністративну відповідальність саме за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків.

Отже, якщо діями ОСОБА_1 було вчинено злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, то у протоколі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 185 КпАП України, працівником поліції необхідно зазначати які розпорядження або вимоги були адресовані правопорушнику, в чому проявлялась злісна непокора та чи перебували працівники поліції при виконанні ними службових обов'язків.

Проте в поданому до суду протоколі про адміністративне правопорушення відсутні обставини про те, які саме законні розпорядження або вимоги були адресовані безпосередньо ОСОБА_1 Крім цього, жодними дослідженими доказами не встанволено факту вчинення ОСОБА_1 дій , як наслідком невиконання законної вимоги у виді висловлювань у грубій формі на адресу поліцейських, погроз фізичною розправою або шарпання за форменний одяг.

Зокрема, з досліджених рапортів ОСОБА_3, ОСОБА_4, оглянутих записів камер відеоспостереження, плану-схеми місця ДТП та фототаблиць з протоколу огляду місця події, вбачається, що дійсно 21.03.2017 біля 02 год 30 хв в смт Верховина біля Верховинського ВП, а саме навкруги будівлі райвідділку, здійснював рух автомобіль марки ВАЗ-2101 білого кольору. За декілька хвилин від приміщення райвідділу від'їхав автомобіль марки ВАЗ-2107 з трьома працівниками поліції, рух якого в подальшому був заблокований іншим транспортним засобом, що руїхався на зустріч. Після того, як зустрічний транспортний засіб здав назад, автомобіль працівників поліції продовжив рух, але між цими транспортними засобами відбулося зіткнення.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка інспектор поліції ОСОБА_5, ствердив, що в період з 08 год 20.03.2017 по 08 год 21.03.2017 включно, він з напарниками ОСОБА_6, ОСОБА_7 перебували в складі наряду з охорони громадської безпеки та дорожнього руху. Близько 02 год. ночі 21.03.2017 вони повернулися у Верховинський ВП і дижурний сказав їм, що згідно камер відеоспостереження, що знаходяться на будинку відділку, було зафіксовано автомобіль марки ВАЗ-2101 білого кольору, який на великій швидкості мчав навколо райвідділку і подавав при цьому звукові сигнали. Тоді вони вирішили зясувати, хто це робить. Вийшовши з приміщення вони сіли в службовий автомобіль і намагалися виїхати за межі території відділку, однак при виїзді, їм назустріч знову рухався даний автомобіль, водій якого побачивши що їдуть вони, здав назад і викрутивши кермо виїхав на бардюр та зупинив машину. Тоді він вийшов з свого автомобіля і хотів підійти до автомобіля порушників, однак водій автомобіля ВАЗ 2101 знову завів двигун і рушив прямо на нього, однак він встиг відскочити і тоді даний автомобіль вчинив зіткнення із їх службовим автомобілем. Після цього, він та його напарники підійшли до даного автомобіля, виявили що за кермом знаходиться ОСОБА_2, якого попросили показати документи. Однак останній відмовився, а також відмовився вийти з автомобіля. Тоді вони намагався силою витягти ОСОБА_2 з автомобіля, а ОСОБА_1 не давав цього зробити, тримаючи ОСОБА_2 за руку. А тому, ними було застосовано фізичну силу до ОСОБА_2 Коли вони витягнули з автомобіля ОСОБА_2 та вживали заходів щодо припинення ним вчинення порушень, ОСОБА_8 намагався відкотити автомобіль від місця зіткнення.

Свідки, інспектори поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_6 надали суду пояснення аналогічні з поясненнями ОСОБА_5 Однак, в частині дій ОСОБА_8 дали інші покази вказавши, що після затримання ОСОБА_9, його брат пересів на місце водія та намагався від'їхати.

З наведеного вбачається, що усі вимоги та розпорядження поліцейських стосувалися виключно особи водія транспортного засобу ОСОБА_2, невиконання яких і потягло за собою вчинення дій пов'язаних із затриманням цього водія.

В той же час свідками не зазначено про те, що ОСОБА_8 висувалися будь-які вимоги чи розпорядження щодо вчинення тих чи інших дій, а лише дано суперечливі покази з приводу його дій після затримання брата. При цьому у своїх показах свідки про будь-які факти висловлювань ОСОБА_8 висловів у грубій формі, погроз або шарпанини за форменний одяг не наводили.

Також не здобуто доказів, що наведені в протоколі обставини про те, що ОСОБА_8 намагався втекти, оскільки згідно з показами свідків такі дії особи полягали в намаганнях поїхати з місця події на автомобілі. В той же час, як вбачається із фототаблиці до протоколу огляду місця події на момент його складення автомобіль знаходився від місця зіткнення всього на відстані 1-2 м. До того ж, такі дії не можна кваліфікувати як злісна непокора законній вимозі або розпорядженню працівника поліції за умови відсутності самої вимоги.

Таким чином, даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, слід дійти висновку про відсутність в діях ОСОБА_8 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КпАП України, оскільки ні протоколом про вчинення адміністративного правпорушення, ні іншими доказами не доведено перед судом даного факту.

Одночасно судом не приймаються до уваги рапорти та письмові пояснення ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6, оскільки вказані особи були безпосередньо допитані в судовому засіданні і дали ідентичні між собою пояснення, які відрізняються від викладеної інформації у зазначених документах.

Також суд не бере до уваги покази свідка ОСОБА_2, оскільки такі відрізняються від встановлених фактичних обставин справи. А його показання про те, що він не був за кермом автомобіля, а його брат, суд розцінює, як спосіб уникнення від адміністративної відповідальності за протоколами про адміністративні правопорушення, що були одночасно складені відносно його особи. З аналогічних підстав суд не приймає до уваги пояснення ОСОБА_8 в цій частині.

Оскільки, особа яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відмовився від підпису в протоколі та отримання його копії, його відмова була засвідчена підписами двох свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 Судом вживалися заходи, щодо виклику даних осіб в судове засідання, у звязку з чим робилася перерва, однак, працівники поліції не забезпечили явки даних осіб у судове засідання. А тому, окільки відповідно до положеноь ст.277 КпАП України дана справа підлягає розгляду протягом доби, вважаю за можливе розглянути протокол про адміністративне правопорушення у їх відсутності.

З врахуванням наведеного, а також того, що іншими належними та допустимими доказами не підтверджено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КпАП України, а саме злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.

Керуючись ст.247, 279, 280, 283, 284, 288 КпАП України,-

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КпАП України закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляції через Верховинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: А.Б.Бучинський