Справа № 461/1566/17 Головуючий у 1 інстанції: Котельва К.О.
Провадження № 33/783/386/17 Доповідач: Ревер В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року м. Львів

Апеляційний суд Львівської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, з участю ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3 та представника Львівської митниці ДФС ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 07 березня 2017 року,

встановив:

цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 100% вартості товару, що був предметом порушення митних правил 716 444 гривень з конфіскацією в дохід держави товарів, вилучених згідно протоколу №5377/20909/16.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ДСА України судовий збір в розмірі 320 гривень.

Відповідно до постанови, 11 грудня 2016 року, в 00 год. 59 хв. в зону митного контролю по смузі руху «Червоний коридор» пункту пропуску «Шегині Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС, заїхав пасажирський автобус «MAN 18350», р.н. BC7658CX, рейс «Перемишль-Самбір», яким ОСОБА_2 повертався з приватної поїздки з ОСОБА_5 в Україну в якості пасажира.

Під час проведення візуального огляду даного автобуса виникла підозра щодо наявності в ньому товарів та предметів які є обовязкові для письмового декларування і товарів та предметів заборонених чи обмежених до переміщення через митний кордон України.

Для здійснення митного оформлення ОСОБА_2 подав митну декларацію, в якій заявив про наявність в нього товару: одягу в кількості 35 мішків загальною вагою 2100 кг. Після завірення декларацій штампом «Під митним контролем № 163», під час проведення митного огляду транспортного засобу, в салоні автобуса (без ознак приховування) було виявлено незадекларований жодним пасажиром за встановленою формою товар, а саме: одяг новий в асортименті в кількості 9052 шт. та шкарпетки в асортименті в кількості 9132 пари загальною вагою 1200 кілограм.

Про наявність зазначеного товару гр. ОСОБА_2 в процесі декларування та усного опитування не заявив, у митній декларації не вказав, тобто порушив вимоги ст. 257 Митного кодексу України, та в подальшому визнав незадекларований товар своєю власністю.

На дану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення та повернути вилучений товар з метою вивезення його до ОСОБА_5.

Вважає, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального та процесуального законодавства, без повного і всебічного розгляду справи. Дані викладені у протоколі про порушення митних правил №05377/20909/16 від 11.12.2016 року, є неправдивими.

Наголошує на тому, що вартість товарів, яка зазначена у висновку №151 від 13.02.2017 року в розмірі 716 444,00 гривень є завищеною та безпідставною, оскільки закупівельна ціна вказаного товару у більш ніж сім разів менша. У висновку немає чіткого посилання, на що саме послався експерт при оцінці даного товару.

Крім цього, звертає увагу суду на те, що в його діях відсутній умисел, оскільки ним здійснювалось переміщення товару, який не є обмежений чи заборонений до ввезення у відповідності та з дотриманням вимог чинного законодавства України.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та виступ захисника ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, виступ представника Львівської митниці ДФС ОСОБА_4 про залишення без зміни постанови судді, перевіривши наведені доводи та вивчивши матеріали адміністративної справи № 461/1566/17, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Обєктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 Митного кодексу України полягає в недекларуванні товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість, тощо) про товари, які підлягають обовязковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Відповідно до ч.1 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 11 грудня 2016 року, в якості пасажира повертався із приватної поїздки з ОСОБА_5 в Україну рейсовим автобусом, що слідував по маршруту «Перемишль-Самбір» через митний пост «Мостиська» Львівської митниці ДФС. При цьому, у ході проведення письмового декларування заявив про наявність в нього одягу в кількості 35 мішків загальною вагою 2100 кг.

Після перевірки заявлених відомостей та завірення митної декларації штампом «Під митним контролем №163», у ході проведення митного огляду транспортного засобу, в салоні автобуса було виявлено товар, а саме: одяг новий в асортименті в кількості 9052 шт. та шкарпетки в асортименті в кількості 9132 пари загальною вагою 1200 кг. Вказаний товар, належний ОСОБА_2, знаходився в салоні автобуса, без ознак приховування.

Таким чином ОСОБА_2 не задекларував товар, який переміщав через митний кордон України та підлягав обовязковому декларуванню, а тому в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.472 МК України. Факт вчинення даного правопорушення підтверджується поданою ним митною декларацією (а.с.10), іншими матеріалами справи.

Беручи до уваги зібрані по справі докази, які в своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про незаконність постанови суду першої інстанції, відсутність події та складу адміністративного правопорушення, є надуманими та не приймаються до уваги.

Щодо розміру штрафу за вчинення вказаного правопорушення, який згідно санкції ст.472 МК України встановлюється в розмірі 100 відсотків вартості товару що переміщується через кордон України, то такий на думку апеляційного суду, визначено без повного та обєктивного зясування обставин справи, доказів, якими підтверджується дійсна вартість вилученого товару, у звязку з чим постанова судді в цій частині підлягає зміні.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 подав дві фактури від 05 та 08.12.2016 року, якими підтверджується дійсна вартість частини вилученого у нього товару (протокол про порушення митних правил, позиції 1-7, 15-16 а.с.3) на суму 31899,8 злотих РП, що по курсу Національного банку України на 11.12.2016 року становить 198649,34 гривні. На решту товару (позиції протоколу 8-14), вартість якого 180460 гривень визначена висновком спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС (а.с.34-44), документи не представлені, а тому суд погоджується з такою оцінкою.

Таким чином визначаючи розмір штрафу за вчинене правопорушення, слід виходити із фактичної вартості товару який перевозився через митний кордон України, що становить 100 відсотків вартості - 379109,34 (198649,34+180460) гривні.

З врахуванням наведеного постанова судді підлягає зміні в цій частині, а апеляційна скарга ОСОБА_2 до часткового задоволення. В решті ж постанова є законною та обґрунтованою, порушень вимог законодавства, які б тягнули за собою її скасування, допущено не було.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 07 березня 2017 року щодо ОСОБА_2 в частині визначення розміру штрафу змінити.

Накласти на ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.472 Митного кодексу України штраф у розмірі 379109,34 гривні з конфіскацією в дохід держави товарів, вилучених згідно протоколу №5377/20909/16 від 11 грудня 2016 року.

В решті постанову залишити без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_1