Суддя 1-ої інстанції Дзюба М.В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 року м. Маріуполь

Суддя судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області ОСОБА_1, за участі представника правопорушниці - адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 листопада 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, працюючої: інженером у Маріупольській філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", мешкає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено на неї стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, -

ВСТАНОВИВ:

Судом першої інстанції встановлено, що 10.09.2017 року о 02 год. 00 хвил. ОСОБА_3 керувала автомобілем "Hyundai Elantra", з державним реєстраційним номером АН 6891 МН, по пр. Нахімова в районі будинку № 7 в Приморському районі м. Маріуполя в стані алкогольного спяніння, чим порушила п. 2.9.а ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На вказану постанову суду першої інстанції ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, зазначає, що в постанові суду першої інстанції вказано, що вона не була присутньою на судових засіданнях 10.11.2017 р. та 24.11.2017 р., проте нею було подано клопотання і документи відповідно до яких в ці дати вона була на лікарняному, тож суд всупереч вимогам закону розглянув справу про адміністративне правопорушення без неї. Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення і постанова Приморського районного суду від 24.11.2017 року мають суттєві розбіжності. Зазначає, що в протоколі поліцейський неправомірно посилався на висновок міського наркологічного диспансеру. Просить постанову суду першої інстанції скасувати і винести нову постанову.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши представника правопорушниці, який в повному обсязі підтримав доводи апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження необхідно поновити, скаргу залишити без задоволення, а постанову суду - без змін за таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 була відсутня на судовому засіданні 24.11.2017 року, отримала копію судового рішення 05.12.2017 року, що підтверджується листом Укрпошти № 16/10-2-518 від 06.12.2017 р. (а.с. 49). Тому строк на апеляційне оскарження необхідно поновити.

З матеріалів справи вбачається, що суддя районного суду вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_3 у його вчиненні підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 012787 від 13.10.2017 р. (а.с. 3), поясненнями свідків (а.с. 5-6), поясненнями ОСОБА_3 (а.с. 7), висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 448 від 10.09.2017 р. (а.с. 8), актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 448 від 10.09.2017 р. (а.с. 20-21), витягом з журналу реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 22-23), довідкою за наслідками хіміко-токсикологічного дослідження біологічних середовищ в організмі людини на кількісну наявність спирту етилового (а.с. 24).

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та прийшов до обґрунтованого правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що і було зроблено судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Ст. 268 КУпАП закріплено вичерпний перелік статей цього Кодексу, при розгляді справ про адміністративні правопорушення за якими присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обовязковою. Ст. 130 КУпАП, за якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності, до вказаного переліку не входить.

Суду першої інстанції правопорушницею було надано копію листку непрацездатності, в якому зазначено, що ОСОБА_3 має стати до роботи 21 листопада 2017 р. інших даних, підтверджуючих поважність причин неявки в судове засідання суду першої інстанції надано не було.

Отже, судом першої інстанції не допущено порушень ст. 268 КУпАП та будь-яких інших порушень при розгляді даної справи.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що протокол про адміністративне правопорушення та постанова суду першої інстанції мають суттєві протиріччя є необгрунтованими з наступних підстав.

Ст. 130 КУпАП містить в собі окремі склади адміністративних правопорушень, а саме: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного чи іншого спяніння;

2) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого спяніння.

В протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові суду першої інстанції зазначено, що ОСОБА_3 керувала транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 448, який був складений в міському наркологічному диспансері м. Маріуполя. Посилання ОСОБА_3 на те, що в протоколі відображено склад порушення п. 2.5 ПДД України є необґрунтованим, оскільки після того, як ОСОБА_3 на вимогу працівника поліції відмовилась від проходження огляду на стан спяніння на місці виявлення правопорушення, їй було запропоновано пройти огляд на стан спяніння в закладі охорони здоровя, на що остання погодилась. Даний факт підтверджується висновком міського наркологічного диспансеру м. Маріуполя, поясненнями свідків та самої правопорушниці.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено номер медичного висновку № 488, а не № 448 не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки з аналізу всіх матеріалів справи в їх сукупності вбачається, що зазначення № «488» в протоколі є опискою, оскільки в тому ж протоколі є інше посилання на вказаний висновок, де правильно зазначеного його № «448», сам висновок наявний в матеріалах справи.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 33 КУпАП прийняв до уваги характер вчиненого правопорушення, його наслідки, обставини даної справи, а також дані про особу правопорушника, і наклав на правопорушника справедливе адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 245, 246, 249, 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог ОСОБА_3 та скасування постанови суду першої інстанції немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 листопада 2017 року, якою вона притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 листопада 2017 року відносно ОСОБА_3 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Куракова