АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 635/2563/17 Суддя суду 1 інстанції:ОСОБА_1
Провадження № 33/790/1601/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року м. Харків

Суддя Апеляційного суду Харківської області Чопенко Я.В., за участю особи яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3 розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 22 травня 2017 року, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, який працює на посаді начальника ДРП № 3 ФП «Пятихатське ДЕП» міста Люботин, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, селище БермінводиАДРЕСА_1

-визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 140

КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 320 грн.

Суддею встановлено, що начальник ДРП № 3 ОСОБА_2, як посадова особа, відповідальна за експлуатаційний стан автодороги не вжив заходів щодо ліквідації ями на проїжджій частині, в результаті чого 24 лютого 2017 року о 23-55 год. на 459 км. Автодороги «Київ Харків Довжанський» відбулася ДТП за участі автомобіля Мерседес. Державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив правопорушення передбачене ч.4 ст.140 КУпАП України неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів.

Не погодившись з постановою районного суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 22 травня 2017 року скасувати в повному обсязі та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у звязку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначив, що оскаржувана постанова є передчасною, без належного зясування усіх в сукупності обставин справи, за відсутності відповідних доказів та відносно неналежного спеціального субєкта правопорушення (а.с.119-121).

Разом з тим ОСОБА_2 просить поновити йому строк на оскарження зазначеної постанови від 22.05.2017 року, оскільки в судовому засіданні участі не приймав в звязку зі своєю хворобою та неотриманням повісток про виклик в судове засідання, а про результат розгляду справи дізнався лише 06.10.2017 року.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, в адміністративних матеріалах відсутні дані про належне підтвердження про отримання ОСОБА_2 повісток про виклик на судове засідання та надані листки непрацездатності (а.с. 83), що підтверджують причину неявки ОСОБА_2 до суду першої інстанції, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Заслухавши пояснення особи яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 в підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При розгляді справи судом першої інстанції участі не приймав.

Незважаючи на зазначене суд розглянув справу та виніс судову постанову без участі ОСОБА_2

Таким чином судом першої інстанції було не дотримано вимоги п.3 ст.278 КУпАП.

За таких обставин ОСОБА_2 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом (ст. 268 КУпАП) права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема права давати пояснення, надавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо. Це є порушенням не тільки процесуального закону, а й вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо забезпечення рівності та змагальності сторін, що випливає із практики Європейського Суду з прав людини ( Рішення у справах «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03),«Гурепка проти України» від 08 липня2010 року (заява № 38789/04) «Лучанінова проти України» від 09 вересня 2011 року (заява №16347/02) та ін.) Зокрема, у справі «Гурепка проти України», заявник за аналогічних обставин стверджував, що його було позбавлено можливост іособисто брати участь у розгляді своєї справи. Суд у цій справі нагадував, що принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Суд визнав що у провадженнях в адміністративній справі щодо заявника не забезпечувалися важливі процедурні гарантії і що, враховуючи обставини справи, ці процедурні недоліки були достатньо серйозними, аби ставити під сумнів справедливість провадження, та констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколах про такі порушення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані не в повному обсязі.

Згідно положень ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Так, суд першої інстанції встановив, що начальник ДРП № 3 ОСОБА_2, як посадова особа, відповідальна за експлуатаційний стан автодороги не вжив заходів щодо ліквідації ями на проїжджій частині, в результаті чого 24 лютого 2017 року о 23-55 год. на 459 км. автодороги «Київ Харків Довжанський» відбулася ДТП за участі автомобіля Мерседес. Державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Крім того, посилаючись на дані протоколу про адміністративне правопорушення АП2 № 120457, зазначив, що незважаючи на відмову надання пояснень та підпису протоколу винуватість ОСОБА_2 крім цього ще підтверджується даними схем ДТП, яка сталася 24 лютого 2017 року о 23-55 год на 447 км + 20 м автодороги «Київ Харків Довжанський», даними акту обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги «Київ Харків Довжанський» (на 447 км + 20 м).

Суд першої інстанції визнав ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП незважаючи на вищезазначені розбіжності в матеріалах справи.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 1) старого, вже не діючого зразка, який не відповідає додатку № 1 до інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395.

Тобто, судом першої інстанції належним чином не виконано вимоги п.2 ст.278 КУпАП на предмет перевірки правильності складення протоколу за ч. 4 ст. 140 КУпАП та інших матеріалів справи за даним епізодом.

Отже при розгляді справи за ч. 4 ст. 140 КУпАП судом першої інстанції допущена неповнота та однобічність.

Між тим, згідно чинного законодавства усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи, яка притягується до відповідальності, а відтак доводи апелянта щодо неповноти судового розгляду за ч. 4 ст. 130 КУпАП є частково обґрунтованими.

Враховуючи викладене, постанова судді суду першої інстанції підлягає безумовному скасуванню.

Обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 247 КУпАП. Відповідно до п.7 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Дана норма є імперативною і по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.

З урахуванням того, що на даний час закінчився визначений ст.38 КУпАП строк притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, апеляційний суд після скасування постанови суду першої інстанції також позбавлений процесуальної можливості досліджувати нові докази та вирішувати питання про винуватість або невинуватість ОСОБА_2, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП.

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2 процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 22 травня 2017 року щодо притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 140 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у звязку з збігом строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_4