А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

11.05.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Стана І.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подала ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 березня 2017 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканка м. Мукачеве, вул. І. Франка, 130 А / 1, Закарпатської області, гр. України, українка, пенсіонерка

визнана винною у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП адміністративного правопорушення й на неї накладено адміністративне стягнення у виді попередження.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 275,60 гривень у дохід держави.

Згідно постанови, 23 грудня 2016 року та на протязі тривалого часу, у м. Мукачеве по вул. І. Франка, 130 А / 1, ОСОБА_1 ухилялася від передбачених законодавством обовязків з опіки над дітьми ОСОБА_2, 2002 р. н., та ОСОБА_3, 2005 р. н., не забезпечувала належний рівень життя, навчання та виховання дітей, у результаті чого дитина ОСОБА_2 пропускала заняття в школі без поважних причин.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною, необґрунтованою й такою, що не відповідає фактичним обставинам справи. Посилається на те, що суд не надав їй для ознайомлення копії поданих відповідною посадовою особою документів, чим позбавив її можливості надати письмові пояснення з метою спростування викладених у цих документах тверджень. Також вказує й на те, що їй не було вручено копії протоколу про вчинення нею адміністративного правопорушення. Вважає, що акти, повідомлення та протоколи складені особами, які є упередженими і діють із метою відібрання в неї дітей. При цьому, вказує на те, що посадові особи встановлювали порушення нею правил виховання, утримання дітей та ухиляння від здійснення обовязків у той час, коли вона після операційного періоду знаходилась вдома, і здійснювала дії щодо покращення свого стану здоровя. Також посилається на те, що жодного разу не притягувалася до відповідальності за неналежне виховання своїх внучок і, що останні відвідували та й надалі відвідують школу. Крім того, вказує на те, що справа надійшла до суду першої інстанції 26.01.2017, а постанова винесена 15.03.2017, що свідчить про порушення судом строків розгляду справи. Просить постанову скасувати, а провадження в справі закрити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до висновку про те, що

підстав для скасування чи зміни судового рішення не має з таких підстав.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1, неявка якої з урахуванням вимог ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. З матеріалів справи вбачається, що апеляційним судом ОСОБА_1 було своєчасно надіслано повідомлення, у якому вказувалось про час та місце розгляду справи, і яке остання отримала 27.04.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. При цьому враховується те, що ОСОБА_1 не подавалось до апеляційного суду клопотання про відкладення розгляду справи на інший термін, а також апеляційний суд не повідомлено про поважність причин неявки ОСОБА_1 на розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова судді є незаконною, необґрунтованою й такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, не підлягають задоволенню з таких підстав.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення підтверджено, що 23 грудня 2016 року та на протязі тривалого часу, у м. Мукачеве по вул. І. Франка, 130 А / 1, ОСОБА_1 ухилялася від передбачених законодавством обовязків з опіки над дітьми ОСОБА_2, 2002 р. н., та ОСОБА_3, 2005 р. н., не забезпечувала належний рівень життя, навчання та виховання дітей, у результаті чого дитина ОСОБА_2 пропускала заняття в школі без поважних причин (а. с. 1).

Із наявної в матеріалах справи заяви начальника служби у справах дітей Мукачівської міської ради ОСОБА_4 № 1337-сн від 23.12.2016, яку остання написала начальнику Мукачівського ВП ГУНП у Закарпатській області ОСОБА_5 вбачається, що в такій міститься прохання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за неналежне виконання покладених на неї обовязків опікуна над дитиною-сиротою ОСОБА_2 (а. с. 3).

Із заяв директора Мукачівської загальноосвітньої школи І ІІІ ступенів № 2 ім. Т. Г. Шевченка Мукачівської міської ради від 28.11.2016 та 12.12.2016, які останній написав на адреси начальника управління освіти ОСОБА_6, начальника служби у справах дітей ОСОБА_4 та начальника Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5, вбачається, що адміністрація Мукачівської ЗОШ № 2 просить сприяти у залучення ОСОБА_2 до навчального процесу, оскільки вжиті адміністрацією школи заходи щодо залучення дитини до навчання не дали позитивного результату, а її опікун ОСОБА_1 на виклик директора школи для вирішення даного питання у призначений термін (08.12.2016) не зявилася, що на думку адміністрації школи свідчить про неналежне виконання останньою покладених на неї обовязків опікуна (а. с. 4, 5).

З картки вивчення підлітка, схильного до правопорушень убачається, що учениця 9-В класу ОСОБА_2 ніколи не цікавилася навчанням, на уроках завжди порушувала дисципліну, останнім часом перестала відвідувати школу, є неохайною; санітарний стан житла, де вона проживає незадовільний; контроль із боку опікуна відсутній (а. с. 8).

З офіційного попередження щодо відповідальності по дотриманню прав малолітніх (неповнолітніх) згідно із законодавством України вбачається, що директором Мукачівської ЗОШ № 2 ОСОБА_7, у присутності ОСОБА_8 та ОСОБА_9, 22.04.2016 офіційно попереджено ОСОБА_1 про відповідальність за дотриманням Законів України по утриманню, вихованню та навчанню неповнолітніх дітей, а також розяснено, що у разі невиконання вказаних Законів вона може бути притягнута до кримінальної, адміністративної чи цивільно-правової відповідальності згідно з чинним законодавством, про що свідчить підпис останньої на даному попередженні (а. с. 9).

З наявних у матеріалах справи актів відвідування сімї вбачається, що зі слів опікуна ОСОБА_2 ОСОБА_1 та її хресного батька ОСОБА_10 вони щодня відправляють ОСОБА_2 до школи. Також з указаних актів убачається, що в будинку, де проживає ОСОБА_2 встановлено неналежні умови проживання, зокрема, відсутність гігієнічного порядку (а. с. 10, 17, 20).

Актами про невідвідування школи ученицею 9-В класу Мукачівської ЗОШ № 2 ОСОБА_2 понад 10 днів без поважних причин № 10 та 11 від 28.11.2016 та 12.12.2016 підтверджено, що ОСОБА_2 не відвідує навчальні заняття з 14 по 28 листопада 2016 року та з 28 листопада по 09 грудня 2016 року, а також стоїть на обліку шкільної ради профілактики як схильна до правопорушень (а. с. 12, 13).

З доповідних записок від 19.10.2016, 28.11.2016 та 09.12.2016, які класний керівник 9-В класу Мукачівської ЗОШ № 2 ОСОБА_11 написала директору школи ОСОБА_7, убачається, що вона неодноразово відвідувала будинок, де проживає ОСОБА_2 з метою вирішення питання щодо невідвідування останньою навчальних занять, у тому числі й повідомлення про цей факт опікуна, яка повідомляла, що відправляє щодня онучку до школи, однак жодного позитивного результату на даний час не має. Крім того, з доповідної записки від 09.12.2017 убачається, що опікуну ОСОБА_2 ОСОБА_1 було вручено лист із викликом до директора школи на 08.12.2017 для вирішення вищевказаного питання, однак остання у вказаний час до школи не зявилася, а ОСОБА_2 і далі продовжує пропускати навчання (а. с. 15, 18, 19).

Факт пропуску ОСОБА_2 навчальних занять у школі підтверджується й наявною в матеріалах справи копією обліку відвідування (а. с. 21-24).

З наявної в матеріалах справи психолого-педагогічної характеристики ОСОБА_2 убачається, що остання лінива до навчання та громадських обов'язків; на уроках не працює, займається сторонніми справами, а останнім часом взагалі їх прогулює; агресивно реагує на зауваження вчителів та однокласників та ін. (а. с. 25).

З акту обстеження житлово-побутових умов сімї Павлик убачається, що сімя складається із трьох чоловік і проживає у приватному будинку, санітарний стан якого незадовільний; кімната ОСОБА_2 потребує регулярного прибирання, а її робоче місце занедбане; опікун ставиться до дітей поблажливо, не вимогливо щодо навчання та обовязків по господарству, що у висновку свідчить про те, що опікуном ОСОБА_1 не створено відповідних умов для повноцінного розвитку дитини (а. с. 26).

Витягом з рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 04.12.2008 № 294 «Про призначення опікунів над житлом та майном дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» підтерджено, що ОСОБА_1 призначено опікуном над житлом підопічної ОСОБА_2 та зобовязано дбати про збереження та використання майна підопічних в інтересах дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладено на них персональну відповідальність за незаконне використання та відчуження вказаного майна.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор з ювенальної превенції сектору превенції Мукачівського ВП ГУНП у Закарпатській області ОСОБА_12 був упереджений при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП адміністративне правопорушення й, що в нього були підстави фальсифікувати протокол, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги, у зв'язку із чим, апеляційний суд приходить до висновку про те, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обовязків діяв у межах наданих йому повноважень.

Крім того, під час апеляційного розгляду не здобуто даних і про те, що в адміністрації Мукачівської ЗОШ № 2 були підстави для для обмови ОСОБА_1 у не створенні відповідних умов для повноцінного розвитку ОСОБА_2, у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що акти, повідомлення та протоколи складені упередженими особами з метою відібрання у неї дітей, апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені жодними доказами.

Вищенаведені докази в їх сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП адміністративного правопорушення.

Наявні в матеріалах справи пояснення ОСОБА_1 (а. с. 7) повністю спростовуються вищенаведеними доказами.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд не надав їй для ознайомлення копії поданих відповідною посадовою особою документів, чим позбавив її можливості надати письмові пояснення з метою спростування викладених у цих документах тверджень, апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують висновку судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП адміністративного правопорушення й спрямовані на її ухилення від відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення. При цьому, враховується й те, що, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи (а. с. 43), на розгляд такої ОСОБА_1 не зявилася й про причини неявки суд не повідомила, а також те, що ОСОБА_1 не була позбавлена можливості заявляти клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що їй не було вручено копії протоколу про вчинення нею адміністративного правопорушення відхиляються як такі, що також не спростовують висновку судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП адміністративного правопорушення. При цьому, враховується те, що із протоколу вбачається, що ОСОБА_1 у присутності двох свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 відмовилася від підпису протоколу та отримання його копії.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що посадові особи встановлювали порушення нею правил виховання, утримання дітей та ухиляння від здійснення обовязків у той час, коли вона після операційного періоду знаходилась вдома й здійснювала дії щодо покращення свого стану здоровя, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі не підтверджені якими-небудь доказами.

З урахуванням вищенаведеного, як такі, що не спростовують висновку судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП адміністративного правопорушення й спрямовані на її ухилення від відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення, відхиляються й доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що вона жодного разу не притягувалася до відповідальності за неналежне виховання своїх внучок і, що останні відвідували та й надалі відвідують школу; що справа надійшла до суду першої інстанції 26.01.2017, а постанова винесена 15.03.2017, що свідчить про порушення судом строків розгляду справи. При цьому, враховується те, що факт не відвідування ОСОБА_2 школи підтверджений наведеними вище доказами.

Додані до апеляційної скарги копії рішення суду від 25.01.2017, заяви сусідів, заяви від 21.03.2016, двох актів про повернення дитини, двох чеків, не свідчать про незаконність прийнятого суддею місцевого суду рішення, а тому до уваги апеляційним судом не приймаються.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду Павлик Й.І. обґрунтовано визнано винною у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП адміністративного правопорушення, а стягнення накладено на неї в межах санкції ч. 1 ст. 184 КУпАП, є справедливим і таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази; те, що в апеляційній скарзі не заявлено клопотань про витребування доказів по справі; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги надано не було.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подала ОСОБА_1, залишити без задоволення.

Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 березня 2017 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП й накладено адміністративне стягнення у виді попередження та постановлено стягнути судовий збір у розмірі 275,60 грн., залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Стан