Справа № 359/860/17 Головуючий у І інстанції Гончаров О. М.
Провадження № 33/780/327/17 Доповідач у 2 інстанції Данілов
Категорія 429 10.04.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 квітня 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської області Данілов О.М., за участю:

представника митниці: ОСОБА_1;

захисника особи, яка притягується до відповідальності: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України Київської митниці ДФС на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2017 року, якою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, тимчасово непрацюючу, проживаючу за адресою: Україна, АДРЕСА_1;

визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., вилучену валюту у розмірі 22 000 євро повернуто ОСОБА_3,-

В С Т А Н О В И В:

18 грудня 2016 року о 09 год. 30 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Відліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль», громадянка України ОСОБА_3, яка відлітала з України до Республіки Кіпр, м. Ларнака, літаком авіакомпанії «МАУ», рейсом № 341, обрала за формою проходження митного контролю проходження (проїзд) через «зелений коридор». Після перетину «білої лінії» у ОСОБА_3 було виявлено 32 000 євро. З виявленої суми пасажирові було пропущено 10 000 євро. За протоколом про порушення митних правил вилучено 22 000 євро.

Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України громадянкою України ОСОБА_3, яка формою проходження митного контролю обрала проходження через «зелений коридор», готівки в обсязі, що підлягає обовязковому письмовому декларуванню відповідно до Постанови Правління НБУ від 27.05.2008 №148, мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2017 року, громадянку України ОСОБА_3, визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., вилучену валюту у розмірі 22 000 євро повернуто ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі Державна фіскальна служба України Київська митниця ДФС просить скасувати постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2017 року в повному обсязі та постановити нову постанову, якою громадянку України ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні порушення митних правил за ст. 471 МК України та застосувати до неї стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень та конфіскації затриманою по справі іноземної валюти у кількості 22 000 євро.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Оцінюючи на правовій підставі докази, суд першої інстанції виходив із того, що громадянка України ОСОБА_3, своїми діями, які полягали у проходженні митного контролю «зеленим коридором», де передбачено наявність у громадян готівки в сумі, що не перевищує 10 000 євро, або еквівалент цієї суми в іншій валюті, порушила встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, оскільки на момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації не надала, до моменту перетину нею «білої лінії» з приводу декларування до інспекторів митниці не зверталась.

На підставі статті ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Під час розгляду апеляційної скарги знайшли своє підтвердження наступні обставини.

Починаючи з 2010 року у ОСОБА_3 виникли проблеми зі здоров`ям, пов`язані з зором. В період з 2011 по 2012 роки вона проходила тривале лікування в спеціалізованій клініці Universitatsklinikum Freiburg у місті Фрайбург (Німеччина), що стверджується роздруківками та рахунками про надання медичної допомоги (а.с. 38-43). Після успішно проведеного курсу лікування хвороба не давала про себе знати тривалий час, однак наприкінці 2016 стався рецидив, почався період погіршення самопочуття та зору. В зв`язку з даними обставинами ОСОБА_3 звернулася в Дніпропетровську обласну клінічну офтальмологічну лікарню та за результатами обстеження поставлено діагноз, який передбачає ургентну госпіталізацію з метою оперативного лікування ока, про що свідчить консультаційний висновок від 12 грудня 2016 року (а.с. 46). ОСОБА_3 було рекомендовано термінову госпіталізацію та лікування в спеціалізованій клініці Республіки Кіпр по причині наявності в клініках даного регіону суперсучасного обладнання для лікування її захворювання.

14 грудня 2016 року ОСОБА_3 отримала лист-відповідь від компанії Polanger Limited, в якому вказано, що з метою попереднього огляду, консультацій, складання плану лікування та визначення остаточного розрахунку вартості лікування ( попередня вартість курсу лікування та реабілітації становить 20-25 тисяч євро) останній необхідно прибути до м. Ларнака в період з 17 по 20 грудня 2016 року (а.с. 47).

Оскільки дохід ОСОБА_3 за 2016 рік склав 32 160 грн., про що свідчить довідка з місця роботи від 13 лютого 2017 року (а.с. 49), правопорушниця була змушена звернутися до своєї знайомої ОСОБА_4 з проханням позики грошових коштів в розмірі 25 000 євро для лікування з обов`язком провернути зазначені кошти протягом 2017 року, що стверджується розпискою від 15 грудня 2016 року (а.с. 48).

Окрім того на даний момент ОСОБА_3 перебуває в край важкому фінансовому становищі, оскільки відповідно до Виконавчого листа Святошинського районного м. Києва від 30.09.2016 року (а.с. 54), суд присудив до стягнення з її законного чоловіка ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 10 936 824,70 грн. та накладено арешт на все майно, що належить родині (а.с. 58).

Відповідно до вищевикладеного, апеляційний суд в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції, що конфіскація валютних коштів, враховуючи важкий стан здоров`я правопорушниці, ставить під загрозу особу та її родину в скрутне матеріальне становище та поставить під загрозу їх майбутнє людське існування.

Суд першої інстанції в повній мірі врахував обставини справи, характер скоєного, особу правопорушника, важкий стан здоров`я, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, прийшов до правильного висновку, що на правопорушника може бути накладено стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без конфіскації вилученої валюти.

Обтяжуючих відповідальність особи обставин апеляційним судом не встановлено.

Для вирішення питання про конфіскацію певного предмета правопорушення мають значення, зокрема: характеристика безпосереднього предмету правопорушення (чи загалом можливе його законне переміщення через митний кордон України, у тому числі чи підлягають сплаті митні платежі, інші податки, у зв`язку з переміщенням предмета правопорушення через митний кордон; джерело походження безпосереднього предмета правопорушення; причини, які призвели до порушення порядку проходження митного контролю в зонах спрощеного митного контролю; мета переміщення порушником предмета через митний кордон України; наявність завданої державі шкоди; вартість безпосереднього предмета правопорушення; майновий стан порушника.

Висновок про звільнення порушника від додаткового адміністративного стягнення у вигляді конфіскації безпосереднього предмета правопорушення можливий за сукупності умов, а саме: правопорушник здійснив правопорушення з необережності, без приховування предмета, порушив правила проходження (проїзду) через «зелений коридор»; порушник перемістив предмет (грошві кошти) для власного використання (оплати проживання, харчування, лікування), і цей предмет має безсумнівно підтверджене законне походження та загалом може бути законно переміщений через митний кордон України за умови письмового декларування; предмет правопорушення не підлягає обкладенню митними платежами чи іншими податками та зборами; порушення митних правил полягає лише в тому, що предмет не було письмово задекларовано порушником, і жодних інших негативних наслідків порушення не настало державі не завдано майнової шкоди, збитків у вигляді не сплати митних платежів.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи особу винного, стан здоров`я, природу походження та мету використання грошових коштів, майновий стан правопорушника, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд приходить до висновку, що застосування конфіскації, предметів порушення митних правил, в даному випадку є порушення положень ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, тобто є не пропорційним, оскільки покладає на ОСОБА_3, «індивідуальний надмірний тягар».

Приймаючи до уваги вищевказані обставини та дані, на які послався суд при визначенні стягнення для ОСОБА_3, апеляційний суд вважає за можливе погодитись з постановою суду першої інстанції.

Доводи, які зазначені в апеляційній скарзі Державної фіскальної служби України Київської митниці ДФС, апеляційний суд вважає такими, що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та законність прийнятої постанови.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України Київської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2017 року щодо ОСОБА_3 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ