ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 року м.Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Рибалко Н.І., за участі адвоката ОСОБА_1, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши cправу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління захисту економіки у місті Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, виконуючого обовязки начальника головного управління Державної фіскальної служби України в Київській області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: м Київ, АДРЕСА_1, -

за ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом № 83 від 27 червня 2017 року про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, складеного старшим оперуповноваженим в ОВС сектору протидії корупції Управляння захисту економіки у м.Києві ДЗЕ Національної поліції України майором поліції Слєпцовим.В.В., ОСОБА_2, виконуючому обовязки начальника головного управління Державної фіскальної служби України в Київській області інкримінується вчинення корупційного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, при слідуючих обставинах. ОСОБА_2, будучи виконуючим обовязки начальника головного управління Державної фіскальної служби України в Київській області, державним службовцем категорії „Б, являючись субєктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України „Про запобігання корупції, в порушення вимог ч.2 ст.52 даного Закону, п.1 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року № 2 „Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.08.2016 року № 1153/29283, не повідомив про суттєві зміни у майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Встановлено, що ОСОБА_2 за договором дарування набув у власність квартиру загальною площею 276,8 кв.м за адресою:АДРЕСА_2, однак повідомлення про суттєві зміни у майновому стані до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування не вніс.

У судовому засіданні ОСОБА_2 винним себе у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП не визнав, та пояснив, що він не придбавав майно та не отримував дохід, батько йому подарував квартиру за договором дарування, який за своєю природою є безоплатним договором. Відповідно до вимог Закону України „Про запобігання корупції відсутні обмеження щодо прийняття подарунків, подарунки від близьких осіб не розглядаються як дохід, внаслідок якого суттєво змінюється майновий стан, така інформація про подарунки повинна зазначатись в щорічній декларації субєкта декларування.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі виходячи з наступного.

За змістом положень ст. 1 Закону України „Про запобігання корупції корупційне правопорушення - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч.1 ст.3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до п.п.в п.1 ч.1 ст.3 Закону України „Про запобігання корупції державні службовці є субєктами, на які поширюється дія цього Закону.

Ч.2 ст.52 Закону України „Про запобігання корупції передбачено, що у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції.

Відповідно до п.6 розділу 11 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 за № 959/29089, субєкти декларування письмово повідомляють Національне агентство про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до ч.2 ст.52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми.

Встановлено, що 29.03.2017 року між ОСОБА_2 та його батьком ОСОБА_3 був укладений договір дарування квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 в реєстрі № 582.

Згідно зі ст.717 Цивільного Кодексу України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Безоплатність договору дарування виключає необхідність визначати його як придбання майна, у розумінні ч.2 ст.52 Закону України „Про запобігання корупції.

Диспозицією ч. 2 ст. 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Ч.2 ст.52 Закону України „Про запобігання корупції встановлено обовязок субєкта декларування письмово повідомити Національне агентство про суттєві зміни у майновому стані. При цьому, порядок такого повідомлення, згідно із ч.3 ст.52 Закону України „Про запобігання корупції визначається Національним агентством з питань запобігання корупції.

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 р. № 3 затверджений Порядок інформування Національного агентства з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані, яким передбачено подання електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет.

У листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ „щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, повязані з корупцією від 22.05.2017 р. № 223-943/0/4-17 зазначено, що якщо національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обовязків осіб, національні органи зобовязані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Вирішення колізій у законодавстві тлумачиться на користь особи.

Згідно ст. 8 Конституції України«в Україні визнається і діє принцип верховенства права».

Одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності (рішення Європейського суду з прав людини по справі «Христов проти України» від 19.02.2009, заява №4465/04). Правова визначеність вимагає, щоб норми актів були зрозумілими, точними й гарантували, що ситуації та правовідносини будуть передбачуваними. Адже інакше не можна забезпечити однакового застосування положень законів, що уможливлює необмежене їх трактування в правозастосовній практиці й неминуче призводить до сваволі.

Європейський суд неодноразово звертав увагу на необхідність дотримання принципу правової визначеності як одного з елементів верховенства права. Адже це є гарантією визнання правомірності чи неправомірності дій як державних службовців, так і окремих громадян (рішення у справах «Рябих проти Росії», заява від 2003 р., №52854/99, п.52; «Савінський проти України», заява від 28.02.2006, №6965/02, п.23).

Такий підхід випливає також із змісту рішення Європейського суду з прав людини, постановленого 11.04.2013 року у справі «Вєренцов проти України», у якому суд зазначив, що відповідальність за порушення встановленого порядку не може наступати, якщо зазначений порядок не було достатньо чітко встановлено внутрішнім законодавством.

Суд констатував, що за браком чітких та передбачуваних законів, що встановлюють певні правила, покарання осіб за порушення неіснуючого порядку суперечить ст. 7 Конвенції про захист прав люди і основоположних свобод.

За ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», національні суди при розгляді справ зобовязані застосовувати Конвенцію та практику Суду, які є джерелом національного права України.

Суб'єктивна сторона адміністративного корупційного правопорушення згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» характеризується виключно прямим умислом.

Відповідно дост. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала.

В судовому засіданні не знайшов підтвердження той факт, що неповідомлення ОСОБА_2 про отримання у дар квартири від свого батька вчинене ним умисно, коли він усвідомлював протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачав її шкідливі наслідки і бажав їх або свідомо допускав настання цих наслідків. Отже, відсутня суб'єктивна сторона даного правопорушення, яка є обов'язковою складовою будь-якого правопорушення, та сама подія адміністративного діяння, оскільки ОСОБА_2 не придбавав квартиру та не отримував у розумінні Закону України „Про запобігання корупції доходу.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши вищевказані докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі, у звязку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч.2 ст.247, п.3 ч.1 ст. 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративні правопорушення, повязаного з корупцією, відносно ОСОБА_2 за ст.172-6 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, у звязку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена , на підставі ст.294 КУаАП, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови в Апеляційний суд Запорізької області.

Суддя Рибалко Н.І.