АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 33/790/445/17 Головуючий І інстанції
Справа № 643/1986/17 ОСОБА_1
Категорія: ст. 130 КУпАП Доповідач Міненкова Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_2О, за участю секретаря Михайлюка А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 Темурі Єріковича на постанову Московського районного суду м. Харкова від 16 березня 2017 року,-

в с т а н о в и в :

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 16 березня 2017 року,- ОСОБА_3 Темурі Єріковича, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік та стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 28.01.2017 року о 22 год. 00 хв. в м. Харкові керував автомобілем «Mazda 6», номерний знак JNP 026, по пр. Ювілейний, 67, з ознаками наркотичного спяніння, а саме: зіниці дуже розширені, які не реагували на світло, підвищена жвавість, неприродна блідість. Від проходження медичного огляду на предмет наркотичного спяніння, у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків - відмовився.

Своїми діями ОСОБА_3 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить, скасувати постанову Московського районного суду м. Харкова від 16 березня 2017 року, провадження у справі закрити у звязку з відсутності в його діях складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова суду необґрунтована, незаконна та підлягає скасуванню з одночасним закриттям адміністративного провадження за відсутністю події правопорушення.

Посилається, що суд дійшов помилкового висновку про належне повідомлення його про день і час слухання справи, зазначає, що в день розгляду справи перебував на території Російської Федерації.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Враховуючи позицію ОСОБА_3 що оскаржувану постанову отримав лише 24.03.2017 року, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску ним строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та, вважаю необхідним задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута за відсутністю особи, коли є данні про своєчасне її сповіщення і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. ОСОБА_3 в призначене судове засідання не зявився, повідомлявся судовою повісткою завчасно, яку отримано 01.04.2017 року. Клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв.

Виходячи з положень ст. 294 КУпАП, щодо строків апеляційного перегляду, суд приходить до висновку розглядати справу про адміністративне правопорушення за відсутністю особи яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 суддею повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з чим погоджується і апеляційний суд.

Так, п. 2.5 ПДР України зобов'язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з п.4 розділу І Інструкції, є:, наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного спяніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров'я (п.6 розділу І Інструкції).

У розумінні вимог п.7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров'я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об'єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 206931 від 28.01.2017 року, складений саме за відмову ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду», огляду підлягають водії транспортних засобів, стосовно яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, які знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану.

Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування, у присутності двох свідків; або лікарем закладу охорони здоров'я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в установах охорони здоров'я уповноважена особа Державтоінспекції в присутності двох понятих складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому вказує ознаки сп'яніння і дії водія, спрямовані на ухилення від огляду.

За наявності таких кваліфікуючих ознак компетентними особами складається протокол про адміністративне правопорушення п.2.5 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд, висновок ОНД за наслідками якого ознак наркотичного спяніння у ОСОБА_3 не виявлено не приймає до у ваги, оскільки висновок складений лікарем через 2 години 45 хв. після вчинення правопорушення. Норма ст. 266 КУпАП передбачає, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоровя, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Долучений висновок ОНД від 29.01.2017 року не містить даних про присутність поліцейського при огляді водія ОСОБА_3 та відповідно до п. 8 розділу ІІ Інструкції матеріали справи не містять Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції виданого, поліцейським уповноваженого підрозділу Національної поліції України. Таким чином висновок ОНД від 29.01.2017 року долучений до апеляційної скарги не відповідає нормам закону та вищезазначеної Інструкції.

Відмова водія ОСОБА_3 від проходження огляду, також підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 3-4), які засвідчили відмову ОСОБА_3 від проходження у встановленому порядку огляду на стан спяніння та засвідчили відмову від підпису протоколу серії БР № 206931 від 28.01.2017 року, рапортом ІПП ОСОБА_6 (а.с. 6), пояснення ОСОБА_7 про прийняття керування транспортним засобом «Mazda 6», номерний знак JNP 026 (а.с. 5).

Дані обставини про порушення водієм ОСОБА_3 наведених вимог п.2.5 ПДР України, встановлені судом першої інстанції обґрунтовано.

Стосовно доводів апеляційної скарги про не повідомлення про день і час слухання справи, суд розцінює як намагання ОСОБА_3 уникнути адміністративної відповідальності, оскільки дане посилання спростовується матеріалами справи, а саме судовою повістку за штрихкодовим ідентифікатором № 806, яка направлялась на адресу ОСОБА_3, 07.03.2017 року та отримана вручена 09.03.2017 року з позначкою «врученно адресату особисто» (а.с. 10).

Відповідно до ст. 277-2 КУпАП, судова повістка повинна бути вручена не пізніше ніж за три доби до дня розгляду справи в суді, наведені вимоги закону суд першої інстанції виконав та законно застосував норми ст. 268 КУпАП, щодо необовязкової присутності при розгляді справи, належним чином повідомленої особи яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що в день розгляду справи він перебував на території Російської Федерації, оскільки ні в суд першої інстанції ні до апеляційного суду не надав відповідно до ст. 251 КУпАП відповідних доказів. Відповідно до зазначеної норми, надавати докази мають право особи, що беруть участь у провадженні та інші особи.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту. Таким чином посилання ОСОБА_3 на перебування на території Російської Федерації під час розгляду справи ні чим не підтверджується.

Враховуючи особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, враховуючи, що дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю та здоровю, та тяжкість ймовірних наслідків, суд з огляду на матеріали адміністративної справи, обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті, а тому підстав для його скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 287, 288, 293, 294, 295 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 16 березня 2017 року про притягнення ОСОБА_3 Темурі Єріковича, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік, із стягненням судового збору залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_2