Дата документу 11.04.2017 Справа № 554/1949/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 квітня 2017 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Микитенко В.М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції у м. Полтаві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, пенсіонера МВС, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, за ст. 185 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 257880, ОСОБА_1 03 березня 2017 року приблизно о 17 годині, був зупинений на автомобілі TOYOTA COROLLA, д. н. з. ВІ 2851 ВО біля будинку по вул. Кагамлика, 113 А, у м. Полтаві та на законну вимогу інспектора Кащенка С.О. залишитись на місці біля свого автомобіля не відреагував, при цьому в грубій формі на адресу поліцейських висловлювався нецензурно, порвав формений одяг, чим вчинив порушення передбачене ст. 185 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що, керуючи автомобілем TOYOTA COROLLA, д. н. з. ВІ 2851 ВО, біля будинку по вул. Кагамлика, 113 А, у м. Полтаві, був безпідставно зупинений працівниками патрульної поліції. Правил дорожнього руху не порушував, рухався на зелений сигнал світлофору, опору поліції не чинив та на наступний день подав скаргу на останніх. Прохав закрити адміністративну справу, у звязку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи та здійснивши системний аналіз нормативно-правових актів, що регулюють розглядувані правовідносини, суд приходить до такого.

Стаття 185 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку.

З обєктивної сторони злісна непокора виражається у відмові від обовязкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень або вимог працівника поліції, або в непокорі, вираженій у зухвалій формі, що свідчить про прояв явної неповаги до органів і осіб, які охороняють громадський порядок. Відмова порушника проявляється у недвозначній формі словами, жестами, мовчанням. Водночас, вимоги працівника поліції мають бути законними, тобто заснованими на приписах закону.

Субєктивна сторона розглянутого правопорушення припускає наявність у винного прямого умислу.

При цьому злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі слід відрізняти від опору, який виражається в активній протидії і перешкоджає нормальній діяльності працівника поліції (відштовхування, нанесення побоїв, спроба завдати удару, спроба вирватися при затриманні і ін.). Такі дії тягнуть відповідальність за ст.342 КК України.

Ч.2 ст.9 КУпАП чітко визначає, що адміністративна відповідальність за порушення, передбачені цим кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із наданого протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 257880 від 03.03.2017 року, встановлено, що він, усупереч вимогам ст. 256 КУпАП, не містить конкретних обставин, а також доказів його вчинення (документальні дані, відео - звукозаписи, свідчення очевидців, тощо), тому не вважається допустимим доказом (а. с. 1). Зокрема, не зазначено підстав затримання ОСОБА_1 та осіб кому і за яких обставин було розірвано одяг. Відсутні в протоколі посилання і на потерпілих та свідків у справі.

Сам ОСОБА_1 в даному протоколі категорично заперечив вчинення ним будь-яких протиправних дій.

Інших належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП матеріали справи не містять. Наявні у справи ксерокопії рапортів ОСОБА_2 та особи з нерозбірливим прізвищем (а.с.4-5) не мають значення доказів провини ОСОБА_1 саме за ст.185 КУпАП, оскільки містять виклад обставин його активного опору. Крім того, ці рапорти надані суду не в оригіналах та не завірені належним чином, тому не вважаються допустимими та достовірними.

Крім того, зібрані матеріали не містять жодних відомостей про вчинення ОСОБА_1 будь-якого адміністративного правопорушення чи інших протиправних дій, які б слугували підставою зупинки його транспортного засобу та обмеження його свободи пересування. При цьому, описані в протоколі дії щодо опору поліцейському не охоплюються ст.185 КУпАП, а за наявності відповідних доказів мають знаходити кримінально-правову оцінку.

Також судом враховується, що ОСОБА_1 є пенсіонером МВС України, його заслуги перед державою в протидії злочинності та репутація законослухняної людини матеріалами справи під сумнів не ставиться, під час події він був тверезий, має презумпцію психічного здоровя, тому будь-якого його умислу на прояв явної неповаги до осіб, які охороняють громадський порядок не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За встановлених обставин, провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності доказів наявності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 283-285, 287 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП України закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.М. Микитенко