Справа № 263/4317/17
Провадження № 3/263/798/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року м.Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Мельник І.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, за ст. 173 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 27.03.2017 року о 18:00 год. знаходячись в стані алкогольного спяніння у громадському місці біля буд. 193 по пр. Будівельників в Центральному районі в м. Маріуполі висловлювався грубою нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2, а також стукав у двері АДРЕСА_2, чим порушив громадський порядок та спокій громадян, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Факт адміністративного правопорушення підтверджується протоколом серії АА № 159445 від 27.03.2017 року (а. с. 2), протоколом про адміністративне затримання АА № 022692 від 27.03.2017 року (а. с. 4), поясненнями ОСОБА_2 (а. с. 5), рапортом (а. с. 6).

ОСОБА_1 в судові засідання не зявився, про час та місце розгляду адміністративної справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КупАП, щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи, це можливо у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обовязки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із обєкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Отже, обставини неявки у судові засідання ОСОБА_1, якому було відомо про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та направлення складених матеріалів до суду, неодноразові виклики його в судові засідання, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення ним своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обовязків, що призводить до затягування судового розгляду даної справи, яка тривалий час не може бути вирішена по суті.

За зазначених обставин, суд вважає, що ОСОБА_1 був своєчасно та належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, у звязку з чим, згідно зі ст. 268 КУпАП, справа розглянута на підставі матеріалів, які маються у справі.

При накладенні стягнення відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом'якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення та вважає за необхідне застосувати до правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Керуючись ст. ст. 173, 252, 284 КУпАП України, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу на користь держави (р/р 0052, ОКПО 34686694, отримувач УДКСУ м. Маріуполя Жовтневого району 21081100, банк отримувача МФО 834016) у розмірі 51,00 грн.

Стягнути зі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь держави (р/р 0052, ОКПО 34686694, отримувач Маріуп.УК/Жовтнев.р-н/22030001 (Жовтневий районний суд м.Маріуполя), банк отримувача ГУ ДКСУ в Донецькій області, МФО 834016) судовий збір у розмірі 320,00 грн.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м.Маріуполя протягом 10 днів із дня винесення постанови.

Постанова може бути предявлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення.

Суддя І.О. Мельник