П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2017 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Отвіновський П. Л., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1,-

за ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

15 серпня 2016 року о 16 год. 40 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1 в м. Києві на перехресті нерівнозначних доріг вул. Юрківська та вул. Межигірська, рухаючись по другорядній дорозі, не виконала вимогу дорожнього знаку «Дати дорогу», не надала дорогу автомобілю НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі, після цього автомобіль НОМЕР_1 не керовано внаслідок чого здійснила з ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів, завдавши матеріальних збитків.

Чим порушила п. 16.11 ПДР України, відповідно до якого на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

В суді ОСОБА_1, свою вину не визнала та пояснила, що 15 серпня 2016 року приблизно о 16 год. 45 хв. вона керувала автомобілем НОМЕР_1 на вул. Юрківська в м. Києві та підїжаючи до перехрестя вул. Юрківська та вул. Межигірська вона заздалегідь побачила знак «Дати дорогу», а тому вона подивилась праворуч і переконавшись, що автомобілів, або інших перешкод для руху не було на відстані 40-45 метрів не зупиняючись виїхала на перехрестя. Майже проїхавши перехрестя вона раптово відчула удар в задню праву частину свого автомобіля. Після того її автомобіль не керовано здійснив зіткнення з автомобілем «Ауді».

Опитаний потерпілий ОСОБА_2 суду пояснив, що 15 серпня 2016 року приблизно о 16 год. 40 хв. він керував автомобілем НОМЕР_3 на вул. Межигірська в м. Києві та підїжаючи до перехрестя вул. Юрківська та вул. Межигірська на нього несподівано виїхав автомобіль «Сузукі». ОСОБА_2 намагався уникнути зіткнення, шляхом обїзду автомобіля «Сузукі», однак зіткнення уникнути не вдалось.

Опитаний потерпілий ОСОБА_3 суду пояснив, що самого зіткнення автомобілів «Сузукі» та «БМВ» він не бачив, однак бачив як на великій швидкості на його припаркований автомобіль здійснив наїзд автомобіль «Сузукі».

Згідно оголошених письмових пояснень свідка ОСОБА_4 вбачається, що 15.08.2016 року на перехресті вул. Межигірська та вул. Юрківська він бачив як автомобіль «БМВ» рухаючись на великій швидкості по вул. Межигірській та не зміг розїхатись з автомобілем «Сузукі», який рухався по вул. Юрківська в наслідок чого між автомобілями відбулась ДТП, після цього автомобіль «Сузукі» не керовано здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Ауді».

Суд вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи про адміністративне адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з місця ДТП вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП доведена повністю та підтверджується наступним.

П. 16.11 ПДР України, встановлює, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

П. 1.10 ПДР України, визначено, що «Дати дорогу» це вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати, або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів за винятком вимоги звільнити займану смугу руху, якщо це може примусити інших сучасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху, або швидкість.

Як пояснила в суді ОСОБА_1 вона підїжаючи до перехрестя вул. Юрківська та вул. Межигірська заздалегідь побачила знак «Дати дорогу», а тому вона подивилась праворуч і переконавшись, що автомобілів, або інших перешкод для руху не було на відстані 40-45 метрів не зупиняючись виїхала на перехрестя. Однак з переглянутого відеозапису з місця ДТП вбачається, що навіть якщо автомобіль зупинився перед знаком «Дати дорогу» то огляд головної дороги все одно є обмеженим і водію не можливо навіть якщо автомобіль знаходиться в нерухомому стані оцінити відсутність перешкод на головній дорозі на відстані 40 метрів, оскільки більш-менш оцінити дорожню обстановку, що відбувається на головній дорозі можливо тільки тоді, коли зупинити транспортний засіб на пішохідному переході, як це робили інші водії транспортних засобів, які перетинали дане перехрестя рухаючись по другорядній дорозі, а тому такі дії ОСОБА_1 дають суду змогу дійти висновку, що перетинаючи перехрестя з другорядної дороги і не зупиняючись ОСОБА_1 не могла переконатись у відсутності перешкод на головній дорозі на відстані 40-45 метрів і вважає, що саме ці дії ОСОБА_1 були в причинно-наслідковому зв'язку з виниклою ДТП.

Отже, водій ОСОБА_1 перед тим, як виїхати на перехрестя з другорядної дороги під час оцінки ситуації на дорозі, повинна була бути максимально уважною і вжити всіх заходів для того, щоб безпечно проїхати через перехрестя, тобто зупинити транспортний засіб і не продовжувати рух доки не переконається, що проїзд через перехрестя безпечний.

Також, суд не вбачає підстав для призначення по справі експертизи, з метою з"ясувати, чи перевищував водій автомобіля НОМЕР_2 швидкість, чи міг уникнути зіткнення та як повинен був діяти в даній дорожній ситуації, оскільки доказів перевищення водієм "БМВ" допустимої швидкості матеріали справи не містять. Також відсутні докази того, що в даній ситуації водій "БМВ" порушував інші пункти ПДР України, які могли бути в причинно-наслідковому зв"язку з виниклою ДТП.

Отже, оцінивши всі надані суду докази, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - порушення водіями транспортних засобів правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів та її вина окрім вищевикладеного, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1), даними схеми ДТП (а.с.2).

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП доведена повністю і підтверджується всією сукупністю доказів по справі.

Відповідно до статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у випадку закінчення строків передбачених статтею 38 КУпАП.

Як убачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1, вчинила адміністративне правопорушення 15.08.2016 року, тобто строк накладення адміністративного стягнення 3 місяці закінчився, а тому розпочате провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 38, ст. 124, п. 7 ст. 247, 291, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 - визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення - закрити.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження (внесення подання прокурора) цієї постанови.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Скарга, подання прокурора подаються до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя П. Л. Отвіновський