АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Юрдига О.С.,

за участю ОСОБА_3, її захисника ОСОБА_4, потерпілого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2017 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, звільнено її від адміністративної відповідальності за вчинення вказаного адміністративного правопорушення, оголошено усне зауваження та закрито провадження по даній справі.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення.

Вважає, що постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матерілах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи. Вказує на те, що постанова суду містить неправильну оцінку фактичних обставин справи, є незаконною та необгрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Зазначає, що діяла в стані крайньої необхідності, а тому відповідно до ст.17 КУпАП не підлягає адміністративній відповідальності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та її захисника ОСОБА_4, які просили задовольнити апеляційну скаргу, потерпілого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6, які заперечили проти апеляційної скарги та просили залишити постанову суду без змін, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи.

Із матеріалів справи убачається, що при розгляді даного адміністративного провадження, суд у повному обсязі дослідив наявні докази. Висновок суду про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджений представленими у справі доказами у їх сукупності, а саме даними:протоколу про адміністративне правопорушення від 26 вересня 2017 серії №663441, протоколу прийняття заяви від 19 вересня 2017 року, письмовими поясненнями ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_5, рапортом та заявою.

Як встановив суд на підставі даних протоколу про адміністративне правопорушення від 26 вересня 2017 серії №663441, 18 вересня 2017 року о 23 год. 00 хв. ОСОБА_3, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1, вчинила насильство в сім`їпсихологічного характеру відносно свого батька ОСОБА_5, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, під насильством в сім'ї розуміється умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному або психологічному здоров'ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім'ї.

Вважаю, що вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є доведеною.

Доводи ОСОБА_3 про те, що вона діяла в стані крайньої необхідності, оскільки батько вдарив її в обличчя, суд оцінює критично.

Відповідно до ст. 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Дії ОСОБА_3 не можуть бути розцінені як такі, що вчинені в стані крайньої необхідності, оскільки матеріали справи не містять доказів існування для ОСОБА_3 небезпеки, яка загрожувала б її правам та свободам.

Вирішуючи питання про застосування адміністративного стягнення, судом відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, її особу, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, майновий стан та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, а відтак обґрунтовано звільнено ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності та обмежився усним зауваженням.

Враховуючи викладене, вважаю, що підстав для скасування постановленої щодо ОСОБА_3 постанови суду не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Апеляційного суду міста Києва,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_3 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.С. Юрдига

Справа № 33/796/2931/2017 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Головуючий у першій інстанції - Шкірай М.І.