Справа № 462/3681/17 Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 33/783/1429/17 Доповідач: Ревер В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 року м. Львів

Апеляційний суд Львівської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ревера В.В., з участю ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу на постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 02 листопада 2017 року,

встановив:

цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого «ЛВ РК ПО» (м. Львів, вул. Левицького, 95), проживаючого АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить - 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь держави 320,00 грн. судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_2 03 серпня 2017 року о 17:00 год. керував автомобілем «Опель Віваро», номерний знак НОМЕР_1, на вул. Б.Хмельницького, 88, у м. Львові у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується висновком алкотесту «Драгер» 6820, тест №503, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р.

Дану постанову оскаржив ОСОБА_2 в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього.

На його думку під час розгляду даної справи суд не у повному обсязі дослідив усі обставини справи, а сам вислухавши його пояснення, не надав змоги заявити клопотання про допит свідків, яких необхідно було викликати та допитати в судовому засіданні, оскільки своєї провини не визнавав. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є безпідставним.

Судом не приділено належної уваги деяким обставинам складання протоколу про адміністративне правопорушення та направлення його для проходження медичного огляду, а також не враховано час доби коли під'їхав до нього екіпаж поліції з метою з'ясування обставин справи в якій нібито виявив в нього стан алкогольного сп'яніння та коли саме був проведений відповідний огляд на стан сп'яніння. Крім того його ніхто не інформував стосовно того чи прилад за допомогою якого було проведено огляд на стан сп'яніння має відповідний сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Звертає увагу суду, на те, що не було дотримано порядку огляду на сп'яніння.

Окрім того, порушуючи вимоги Закону України «Про національну поліцію», її працівники перемінно вмикали та вимикали нагрудні камери, чинивши на нього тиск.

Звертає увагу суду, що свідок, який дав письмові покази стосовно того, що він нібито від'їхав декілька метрів транспортним засобом, на його думку, являється неправдивими і наданими суду лише з метою притягнення його до відповідальності.

З наведеного є очевидним, що розглядаючи справу, суд значно відступив від принципів повноти та об'єктивності судового розгляду, та порушив вимоги п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року за №14, де зазначено, що необхідно звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, який притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Суд першої інстанції також не вказав жодного доводу, на підставі якого обирає адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та позбавлення права керування всіма транспортними засобами строком на один рік.

Також порушено судом вимоги ст.33 КУпАП, яка передбачає врахування особи порушника, його майнового стану, пом'якшуючих обставин тощо при обранні виду адміністративного стягнення. У матеріалах справи та в тексті постанови не видно, щоб усі ці аспекти досліджувалися та враховувалися. При цьому у матеріалах справи не міститься документів, які б підтверджували його місце роботи, професію, характеристику особи, сімейний стан, тощо. Тому і у цій частині постанови є такою, що не відповідає матеріалам справи та відповідно є необґрунтованою та формальною.

Тому вважає, що адміністративне стягнення, якому його піддано оскаржуваною постановою не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи, у зв'язку з цим така постанова підлягає скасуванню.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та виступ захисника ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, пояснення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, перевіривши наведені доводи та вивчивши матеріали адміністративної справи № 461/243/16-п, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням.

Згідно ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскаржуваною постановою ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 03 серпня 2017 року о 17:00 год. керував автомобілем «Опель Віваро», номерний знак НОМЕР_1, на вул. Б.Хмельницького, 88, у м. Львові у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується висновком алкотесту «Драгер» 6820, тест №503.

Однак перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, апеляційний суд вважає, що висновок судді про доведеність вини ОСОБА_2, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який обґрунтований поясненнями свідка ОСОБА_7, відеозаписом події та результатом алкотесту «Драгер», не відповідає фактичним обставинам справи.

Так відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає лише за умови керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Отже, головною складовою даного складу адміністративного правопорушення є беззаперечне встановлення того факту, що особа, яка перебувала у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, здійснювала керування транспортним засобом.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому з пояснень свідка ОСОБА_7 в суді першої інстанції не вбачається, що ОСОБА_2 був зупинений ним під час керування транспортним засобом. Для перевірки таких пояснень, в судове засідання апеляційного суду він не з'явився. З наявного у матеріалах справи відеозапису з місця події, тривалістю близько двох годин, на які покликався суд першої інстанції як на доказ вини у вчиненні адміністративного правопорушення, не вбачається, що ОСОБА_2 здійснював керування транспортним засобом. На час приїзду працівників поліції автомобіль знаходився у нерухомому стані.

Також допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 і ОСОБА_6, безпосередні очевидці події пояснили, що ОСОБА_2 не керував автомобілем «Опель Віваро», а тільки сів на місце водія для того, щоб зняти такий з ручного гальма та розблокування керма для подальшого його відштовхування, оскільки останній перешкоджав виїзду інших автомобілів з території заводу.

Крім цього свідок ОСОБА_5 ствердив, що саме він керував автомобілем «Опель Віваро», д.н.з. НОМЕР_1, однак на час приїзду працівників поліції, яких самі ж і викликали, відлучився з місця події оскільки переслідував осіб, що нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_6 В подальшому він забрав даний автомобіль з місця події.

Отже, враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зібраними у справі доказами не підтверджено той факт, що ОСОБА_2 03 серпня 2017 року о 17 год. керував автомобілем «Опель Віваро», номерний знак НОМЕР_1, на вул. Б.Хмельницького, 88, у м. Львові, що виключає наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, постанова судді Залізничного районного суду м. Львова від 02 листопада 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 02 листопада 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати.

Закрити провадження відносно ОСОБА_2 у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області В.В.Ревер