АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/2845/2017 Суддя у І-й інстанції: Бойко О.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Юденко Т.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Юденко Т.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановою суду ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 15 липня 2017 року о 02 год. 30 хв., на вул. Глінки в смт Стара Синява Хмельницької області, керував автомобілем «Пежо» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, тремтіння рук, почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від огляду на стан сп'яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив п.2.5. ПДР України.

В апеляційній скарзі апелянти просять постанову суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Вказують на порушення права ОСОБА_2 на захист та безпосередню участь у розгляді справи з наданням своїх пояснень та доказів на обґрунтування позиції.

Також зазначають про відсутність доказів, які свідчать про те, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння. Зокрема свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під час складення протоколу присутні не були. ОСОБА_2 погодився в добровільному порядку пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння в Старосинявській центральній районній лікарні, однак працівники поліції не забезпечили проведення такого огляду протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. Вказують на те, що ОСОБА_2 не тікав з приміщення лікарні, а покинув його, оскільки йому стало відомо, що огляд на стан сп'яніння буде проводити ОСОБА_6, яка в подальшому буде зазначена як свідок.

Зазначають, що надані ОСОБА_2 письмові пояснення щодо обставин справи не відповідають дійсності, оскільки вони надані під тиском працівників поліції.

Також вказують, що ОСОБА_2 не відстороняли від керування автомобілем, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.

Крім того, зазначають, що за наявності суперечливих показань свідків, суд не викликав і не допитав цих осіб в судовому засіданні, у зв'язку з чим такі письмові пояснення не можна вважати достовірними доказами. У зв'язку з цим апелянти просять викликати в судове засідання ОСОБА_5, ОСОБА_6, інспектора СРПП Старосинявського ВП ГУНП в Хмельницькій області лейтенанта поліції Луценка А.С., помічника СРПП Старосинявського ВП ГУНП в Хмельницькій області Степанишина В.О.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши доводи на обґрунтування апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених доказів, є правильним і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Зокрема, вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №477906 від 15 липня 2017 року, в якому ОСОБА_2 по суті порушення пояснив, що з ним згоден, вину свою визнає, письмовими поясненнями ОСОБА_9, ОСОБА_5 та самого ОСОБА_2

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_9, її було викликано для проведення експертизи на стан алкогольного сп'яніння. Прибувши на місце, вона побачила працівників поліції та молодого хлопця. То був ОСОБА_2, який знаходився з працівниками поліції в коридорі, і коли вона вже майже була готова до проведення експертизи, у відчинені двері помітила, що ОСОБА_2 несподівано вибіг на двір та побіг в невідомому напрямку.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_5, до нього зателефонував ОСОБА_2 та повідомив, що його зупинили працівники поліції. Він приїхав і вони всі разом поїхали до Старосинявської ЦРЛ для перевірки на стан сп'яніння, зайшли до приймального відділення, з якого в подальшому ОСОБА_2 втік. Працівник поліції вибіг за ним, гукав щоб він повернувся та ОСОБА_2 на зауваження не реагував. Крім того, свідок зазначив, що в той день вживав з ОСОБА_2 алкогольні напої.

Сам ОСОБА_2 пояснював, що від проходження тесту він відмовився, так як знав, що перебуває в стані алкогольного сп'яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що надані ОСОБА_2 письмові пояснення щодо обставин справи не відповідають дійсності, так як надані під тиском працівників поліції, є голослівними, оскільки нічим не підтверджені і жодні дані про таке в матеріалах справи відсутні.

Пояснення свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_5 узгоджуються між собою, з поясненнями ОСОБА_2 та з іншими матеріалами справи, а отже доводи апеляційної скарги про їх суперечливість, є безпідставними.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 порушення п.2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП, і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення права ОСОБА_2 на захист, то його права відновлені в апеляційному суді, у тому числі щодо надання пояснень та доказів на обґрунтування позиції.

Таким чином, будь-яких порушень норм КУпАП, у тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування рішення суду першої інстанції не встановлено, а тому постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2017 року, як законна та обґрунтована, має бути залишена без зміни, а апеляційна скарга щодо її скасування - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Апеляційного суду міста Києва,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_2 - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.М. Юденко