АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 33/790/453/17 Головуючий І інстанції
Справа № 638/354/17 ОСОБА_1
Категорія: ст. 185 КУпАП Доповідач Міненкова Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_2О, за участю секретаря Михайлюка А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 березня 2017 року,-

в с т а н о в и в :

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 березня 2017 року

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушеня, передбаченого, ст. 185 КУпАП, і на накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 (сто сімдесят) гривень, стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 320,00 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.12.2016 р., близько 10:30 год., ОСОБА_3, знаходячись поблизу будинку № 4 по вул. Лялі Убийвовк у м. Харкові, злісно не виконала законні вимоги працівника поліції лейтенанта ОСОБА_4 не перешкоджати проїзду службового автомобіля «Toyota Prius», державний номер 211904, ставши перед його капотом; на неодноразові вимоги не перешкоджати руху автомобіля не реагувала, самовільно відчинила двері службового автомобіля, продовжуючи перешкоджати його руху.

Коли молодший лейтенант ОСОБА_5 вийшов зі службового автомобіля, щоб зачинити двері з метою забезпечення його подальшого руху відповідно до обраного напрямку, ОСОБА_3, продовжуючи перешкоджати роботі працівників поліції, плюнула в обличчя молодшому лейтенанту ОСОБА_5

Суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що в діях ОСОБА_3 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, а саме, злісна непокора законному розпорядженню або вимозі працівників поліції.

Не погодившись з вказаною постановою ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження відносно неї закрити.

При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та неправильне застосування норм процесуального права. Вказує, що судом першої інстанції не було досліджено належним чином докази та взято до уваги лише показання інспекторів поліції. Вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала, вину у вчиненому правопорушенні не визнала, зазначила, що у даній ситуації єдиним можливим захистом було плюнути в поліцейського.

Суддя дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_3, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення. Тобто, виходячи зі змісту ст.ст.280,283 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний особисто з'ясувати, чи було воно дійсно вчинене, а в постанові у справі навести опис встановлених судом обставин за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження у справі про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Додержання вказаних вимог закону судом першої інстанції було забезпечено, постанова суду містить опис обставин, що характеризують об'єктивну сторону правопорушення, дані обставини встановлені безпосередньо судом при розгляді справи, що є безумовною підставою для відмови у задоволенні апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_3, у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Відповідно до положень КУпАП, розгляд судом справи про адміністративне правопорушення проводиться щодо особи-правопорушника та в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Статтею 185 КУпАП передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Так, злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов'язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки.

Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов'язків. Тобто, виражається у відмові від обов'язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок. Відмова правопорушника проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням та ін.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 16.12.2016 р., близько 10:30 год., ОСОБА_3, знаходячись поблизу будинку № 4 по вул. Лялі Убийвовк у м. Харкові, злісно не виконала законні вимоги працівника поліції лейтенанта ОСОБА_4 не перешкоджати проїзду службового автомобіля «Toyota Prius», державний номер 211904, ставши перед його капотом; на неодноразові вимоги не перешкоджати руху автомобіля не реагувала, самовільно відчинила двері службового автомобіля, продовжуючи перешкоджати його руху.

Коли молодший лейтенант ОСОБА_5 вийшов зі службового автомобіля, щоб зачинити двері з метою забезпечення його подальшого руху відповідно до обраного напрямку, ОСОБА_3, продовжуючи перешкоджати роботі працівників поліції, плюнула в обличчя молодшому лейтенанту ОСОБА_5 (а.с. 1).

Аналогічні дані відображені в рапорті працівника поліції (а.с. 3).

З відеозапису з місця події, що міститься в матеріалах справи (а.с. 51), дійсно вбачається, що як ОСОБА_3, підійшла до службового автомобіля, в якому знаходились працівники поліції ОСОБА_4 і ОСОБА_5, які надали їй вичерпні відповіді на поставлені питання і стали вимагати звільнити проїзд для автомобіля, ОСОБА_3, розмовляла на вкрай підвищених тонах, активно жестикулювала руками, висловлювалась нецензурно, погрожувала «зателефонувати куди треба», ігнорувала законні неодноразово повторені вимоги працівників поліції припинити вказані дії та в зухвалій формі відмовлялась їх виконувати, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Коли водій намагався обїхати її, вона стала відкривати двері авто, коли інспектор поліції ОСОБА_6 почав її відсторонювати від автомобіля, вона плюнула йому в обличчя.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров'я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» відповідальність за ст. 185 КУпАП настає лише за дії, вчинені винним у зв'язку з виконанням працівником правоохоронного органу службових обов'язків. Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов'язків, або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП обов'язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні службових обов'язків, оскільки вимога або розпорядження поліцейського це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі та має бути законодавчо обґрунтованим.

Виходячи з диспозиції вказаної статті, для наявності в діях особи складу зазначеного правопорушення необхідна сукупність обов'язкових елементів, таких як перебування працівників поліції при виконанні службових обов'язків, законність розпорядження або вимоги поліцейського, злісна непокора.

Наведені вище обставини свідчать про те, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення та додані до нього в якості доказів документи надали можливість суду першої та апеляційної інстанції дійти висновку щодо перебування працівників поліції при виконанні службових обов'язків, законності вимог працівників поліції, та встановити протиправність дій ОСОБА_3 в межах фактичних обставин правопорушення, викладених в протоколі.

Аналіз наведених доказів свідчить про те, що дії ОСОБА_3В беззаперечно містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Під час розгляду справи судом першої інстанції вірно з'ясовано суть вимоги працівника поліції, з метою надання оцінки законності, що відповідно до постанови Верховного Суду України від 03 березня 2014 року по справі № 5-49к13, рішення Європейського суду з прав людини по справі «Веренцов проти України» від 11 квітня 2013 року, є обов'язковим елементом для кваліфікації дій за ст. 185 КУпАП.

Крім того, судом першої інстанції вірно з'ясовано суть непокори та її злісність, що з урахуванням п. 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011 по справі № 1-28/2011, також є необхідною умовою для кваліфікації дій особи за ст. 185 КУпАП.

Крім того, згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі «Гурепка проти України» від 08.07.2010 року, де суд, зокрема, зазначив, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями статті 6 Конвенції та, відповідно, до статті 2 Протоколу № 7 до Конвенції; Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, в справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011року, заява № 16347/02) провадження в справі про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Таким чином, висновки суду першої інстанції обґрунтовані достатньо переконливими, чіткими, узгодженими між собою, належними та допустимими доказами, наявність яких не залишає сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_3 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Враховуючи особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення, те що, ОСОБА_3 працюючи на посаді методиста в Харківському державному університеті харчування та торгівлі, повинна бути гідним прикладом для молодого покоління, для зростання в дусі взаємоповаги, дотримання громадського порядку, та суворого дотримання законів України, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_7 в вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185, КУпАП доведена повною мірою, а тому підстави для скасування постанови відсутні.

Керуючись ст.ст. 287, 288, 293, 294, 295 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 березня 2017 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_2