АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 грудня 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва Васильєва М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 21 червня 2017 року, якою

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 320 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що 7 травня 2017 року близько 5 год. 40 хв. в м. Києві по вул. Гната Юри, 3-А керував автомобілем «Хонда» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.п. «а» п. 2.9 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції адвокат ОСОБА_1 30 червня 2017 року подав апеляційну скаргу, а 5 липня 2017 року подав зміни до апеляційної скарги, в яких просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

Вимоги апеляційної скарги захисник обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 взагалі не перебував за кермом автомобіля «Honda Civic», не був затриманий патрульними поліцейськими, та навіть не знаходився в автомобілі в якості пасажира.

Також, захисник зазначає, що заява про участь в справі захисника з відповідними додатками була доставлена секретарем особисто до судді, який сказав чекати виклику, але коли була видана справа на ознайомлення захиснику, в матеріалах вже була підшита постанова про визнання винуватим ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не зважаючи на те, що було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Апелянт одночасно звертає увагу на те, що в постанові вказано, що ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, а в кінці постанови вказує, що визнає обставину яка пом'якшує відповідальність - щире каяття ОСОБА_2., що не відповідає дійсності.

Захисник зазначає, що постанова не відповідає нормам ст.ст. 283, 284 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_2, його захисник ОСОБА_1, будучи повідомленим про день, час та місце проведення апеляційного розгляду до апеляційного суду не з'явились, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Згідно до рішення Європейського суду з прав людини від 8 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_2 та його захисника.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та додаткові докази, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, вважаю, що висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим та підтверджуються наявними у справі доказами: протоколом про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, відповідно до якого встановлені обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 1); роздруківкою алкотестеру «Drager № 6820», результат якого склав 2,07 проміле (ас. 2), актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (ас. 3); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, відповідно до яких ОСОБА_2 погодився у встановленому Законом порядку пройти перевірку для визначення стану алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Drager», результат якого склав 2,07 проміле (а.с. 4).

Обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові суду щодо ОСОБА_2 підтверджуються, зокрема, відеозаписом, наданим Управлінням патрульної поліції у м. Києві на запит Апеляційного суду міста Києва, з якого вбачається, що ОСОБА_2 не заперечував щодо перебування його в стані алкогольного сп'яніння та погодився на проходження тесту на приладі «Drager» (а.с. 51).

Доводи захисника ОСОБА_1, які викладені в апеляційній скарзі щодо того факту, що ОСОБА_2 до суду не з'явився, однак, у постанові суду першої інстанції зазначено, що він щиро покаявся, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки відношення ОСОБА_2 до обставин, які є предметом розгляду, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції згідно досліджених додаткових доказів.

Крім того, перевіряючи доводи апелянта, апеляційним судом здійснено запит до Святошинського районного суду м. Києва щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у відповідь на який надійшла копія ухвали суду від 17 серпня 2017 року, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_2 7 травня 2017 року приблизно о 05.45 год., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи технічно справним автомобілем «Honda Civic» державний номерний знак НОМЕР_1 рухався по проїздній частині вул. ГнатаЮри зі сторони просп. Леся Курбаса в напрямку вул. Якуба Коласса в м. Києві зі швидкістю руху приблизно 70 км/год., яка перевищує максимально допустиму швидкість руху в населених пунктах 60 км/год. Під час руху ОСОБА_2 допустив порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 б, 2.9 а, 12.1, 12.4 ПДР України. При цьому обвинувачений не оспорював формулювання обвинувачення та кваліфікацію своїх дій, та його звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст.ст. 44, 46 КК України у зв'язку з примиренням винного з потерпілим, а кримінальне провадження закрито(ас. 77-78).

Доводи захисника про закриття провадження у справі на підставі п. 8 ст. 247 КУпАП, є безпідставними, оскільки повідомлення про підозру ОСОБА_2 у кримінальному провадженні по факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння не висувалося, а відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_2 обвинувачувався у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, і вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння, відповідно до вимог ст. 67 КПК України, є обставиною, що обтяжує покарання.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 21 червня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 320 грн. - залишити без зміни, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва М.А. Васильєва