Апеляційний суд міста Києва
Справа № 33/796/1676/2017
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 листопада 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника - адвоката Сабаріна Ю.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 - адвоката ПанчукаЮрія Павловича на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 29 травня 2017 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 29 травня 2017 року

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого водієм, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень та позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік.

Цією ж постановою суддя стягнув з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 320 гривень.

Як встановлено постановою судді, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 06.03.2017 року, того ж дня о 04 год. 45 хв. гр. ОСОБА_2, по пр. С. Бандери у м. Києві керував транспортним засобом «Nissan», д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився у встановленому законом порядку у КМНКЛ «Соціотерапія» в присутності двох свідків.

ОСОБА_2 порушив п. 2.9 (А) Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_2 - адвокат Панчук Ю.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 29.05.2017 року у справі про адміністративне правопорушення № 756/4206/17; скасувати вищезазначену постанову та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування поданої скарги, захисник посилається на те, що адміністративне стягнення, якому ОСОБА_2 було піддано постановою суду від 29 травня 2017 року, не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи.

Як зазначає у своїй скарзі скаржник, він у визначені судом дату та час з'явився на судовий розгляд до суду першої інстанції та подав клопотання про усунення грубих порушень вимог КУпАП, які, на його думку, були допущені поліцейським при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, у зв'язку з чим просив повернути протокол на доопрацювання.

Зокрема, складений щодо ОСОБА_2 протокол, не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП через те, що:

- не вказано місце вчинення адміністративного правопорушення, а лише зазначено проспект Степана Бандери, без прив'язки до номеру будинку;

- ОСОБА_2 було позбавлено його права давати пояснення, оскільки в графі протоколу «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» відсутні будь-які відмітки;

- ОСОБА_2 не роз'яснено його права та обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, оскільки у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення відсутня відмітка про таке роз'яснення;

- протокол не підписано особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також відсутній запис про відмову від підписання протоколу;

- ОСОБА_2 не вручено та/чи не надіслано копію протоколу, про що свідчить відсутність запису про його вручення/надсилання.

Крім того, в матеріалах справи відсутній матеріальний носій з відеозаписом, який зазначений як додаток до протоколу.

Проте, незважаючи на такі грубі порушення вимог чинного законодавства допущені поліцейським при складенні протоколу, судом було розглянуто справу та притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

При цьому, судом ніяким чином не обґрунтовано на які докази він посилався, чому вказані вище грубі порушення не враховано та не є підставою для повернення протоколу про адміністративне правопорушення органу, що його склав на доопрацювання а прийняття його як доказ.

Судом також залишено поза увагою той факт, що висновок результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складений о 08:40 год. 06.03.2017, тобто через 4 год. після виявлення поліцейським адміністративного правопорушення, що свідчить про порушення вимог п. 9 розділу ІІ відповідної інструкції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.

Окрім того, на думку захисту, судом не було дотримано вимог ст. 33 КУпАП, оскільки із тексту постанови вбачається, що судом взагалі не досліджувалися та не враховувалися аспекти, які зазначені у цій статті.

У своїх доводах щодо права на оскарження судового рішення, захисник, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» та інших справах, вказує на те, що можливість оскарження рішень в апеляційному порядку є складовою права особи на судовий захист.

За результатами розгляду справи, що відбувся 29 травня 2017 року, захиснику, який прибув на її розгляд, постанови вручено не було. В подальшому, в межах строку для апеляційного оскарження, ОСОБА_2 звертався до суду для отримання копії постанови, однак через завантаженість суду, отримав її лише 12.06.2017. За таких умов захист просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та її захисника на підтримку поданої апеляційної скарги; пояснення інспектора патрульної поліції ОСОБА_6, який складав протокол про адміністративне правопорушення; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що задоволенню підлягає лише клопотання про поновлення строку на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, оскільки, враховуючи обставини, наведені в апеляційній скарзі, цей строк було пропущено з поважних причин.

Що ж стосується самої апеляційної скарги, то вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку судді щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме в тому, що останній, в порушення вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Зокрема, обставини вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 131466 від 06 березня 2017 року, підтверджуються наявними у справі доказами, а саме: висновком лікаря-нарколога № 001729 від 06.03.2017 року

щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп'яніння (а.с. 2); результатом лабораторного дослідження № 328 від 06.03.2017 року, згідно якого у сечі ОСОБА_2 виявлено 2,43 % етанолу (а.с. 3); протоколом про адміністративне затримання АА № 019984 від 06.03.2017 року, згідно якого ОСОБА_2, який назвався ОСОБА_7 о 05 год. 30 хв. було затримано у зв'язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, для складання адмінматеріалу та встановлення особи (а.с. 4); рапортом поліцейського від 06.03.2017 року щодо обставин затримання та встановлення особи ОСОБА_2 (а.с. 5-6); копією Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 06.03.2017 року (а. с. 7) та копією постанови серія АР № 854467 від 06.03.2017 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с. 8).

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не встановив достатніх даних, які б дозволили спростувати допустимість та достовірність доказів, наявних в матеріалах справи, на підставі яких суддя обґрунтовував свої висновки, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, на невідповідність якого вимогам ст. 256 КУпАП посилається апелянт.

При цьому, доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 був складений з грубими порушеннями вимог закону, враховуючи пояснення в суді апеляційної інстанції інспектора патрульної поліції ОСОБА_6, який його складав, не дозволяють зробити висновок про недопустимість цього протоколу, як доказу, оскільки наведені захисником доводи не є настільки обґрунтованими та переконливими, щоб визнати їх безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі, з наведених у скарзі підстав.

Та обставина, що в матеріалах справи відсутній відеозапис з нагрудної камери поліцейського АА 00846, який значиться як додаток до протоколу, також не може свідчити про недопустимість вказаного протоколу, як доказу та служити підставою для оскаржуваної постанови, оскільки відсутність вказаного відеозапису не спростовує висновків, яких дійшов суддя за результатами розгляду даної справи.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника ОСОБА_2 - адвоката Панчука Ю.П. не може бути задоволена, оскільки вона не містить в собі достатніх підстав для висновку про те, що постанова судді про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є незаконною або необґрунтованою, у зв'язку з чим оскаржуване ним судове рішення підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику ОСОБА_2 - адвокату Панчуку Ю.П. строк на апеляційне оскарження постанови суддіОболонського районного суду м. Києва від 29 травня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - адвоката Панчука Ю.П. залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 29 травня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Шевчук А.В.