П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" грудня 2017 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В., розглянувши подання інспектора Дніпровського РС Київського міського відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції Остапчук Т.М. про заміну не відбутої частини адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт на арешт відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшло подання інспектора про вирішення питання щодо виконання постанови, Дніпровського районного суду м. Києва 31.07.2017 визнано ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на неї адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт на 30 годин.

На цей час, ОСОБА_2 громадські роботи не відбуває, так, як має на утриманні2 дітей.

За таких обставин, інспектор Дніпровського РВ КВІ у м. Києві надіслала матеріали до Дніпровського районного суду м. Києва для розгляду питання про заміну не відбутої частини адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт на арешт, згідно ст. 321-4 КУпАП.

Тож, срозглянувши дане подання у відповідності до положень Розділу V КУпАП, зокрема дослідивши бепосредньо доводи викладені у ньому та матеріали судового провадження, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 321-4 КУпАП у разі ухилення порушника від відбування громадських робіт постановою суду (судді) за поданням органу центрального органу

виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, невідбутий строк громадських робіт може бути замінено штрафом або адміністративним арештом.

Заміна громадських робіт штрафом застосовується за умови, що санкція статті, за якою на порушника накладено адміністративне стягнення, передбачає можливість застосування штрафу. Розмір штрафу в такому разі визначається із розрахунку, що чотири години невідбутих громадських робіт дорівнюють одному неоподатковуваному мінімуму доходів громадян.

Заміна громадських робіт арештом застосовується за умови, що санкція статті, за якою на порушника накладено адміністративне стягнення, не передбачає можливості застосування штрафу. Строк арешту визначається із розрахунку, що одна доба арешту дорівнює п'яти годинам невідбутих громадських робіт, але не може перевищувати п'ятнадцять діб.

Передумою заміни, на думку заявника, є неможливість самого порушника відбувати адміністративне стягнення у виді громадських робіт через наявність 2 дітей.

Однак, у даному випадку, така підстава статтею 321-4 КУпАП, як підстава для заміни стягнення, не передбачена.

Адже, відповідно до ст. 30-1 КУпАП громадські роботи не призначаються особам, визнаним інвалідами першої або другої групи, вагітним жінкам, жінкам, старше 55 років та чоловікам, старше 60 років.

І тільки адміністративний арешт не може застосовуватись до вагітних жінок, жінок, що мають дітей віком до дванадцяти років, до осіб, які не досягли вісімнадцяти років, до інвалідів першої і другої груп (ст. 32 КУпАП).

Тим паче, що постанова про накладення адміністративного стягнення є обов'язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами (ст. 298 КУпАП).

Згідно ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (надалі - Закон), судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Апріорі, невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом (ст. 13 Закону).

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України N 5-рп/2013 від 26.06.2013 року у справі № 1-7/2013; пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012). Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Тобто, судове рішення повинне буди виконане незалежно від наявності чи відсутності на це бажання у порушника, адже його не виконання загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

За таких обставин, у задоволенні подання, на цей час, на думку суду, слід відмовити, оскільки не встановлено підстав з числа передбачених ст. 321-4 КУпАП для заміни не відбутої частини адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 283, 287-289, 303, 304, 298, 321-1 - 321-4, КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

У задоволенні подання інспектора Дніпровського РС Київського міського відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про заміну не відбутої частини адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт на арешт відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, - відмовити.

Матеріали повернути заявнику.

Постанова, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 31.03.2015 року в справі № 2-рп/2015, оскарженню не підлягає.

С у д д я : О.В. Бірса