Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/299/17
Єдиний унікальний № 331/208/17 Головуючий в 1-й інстанції Пивоварова Ю.О.
Категорія - ст. 130 ч. 1 КУпАП Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Гріпас Ю.О., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2017 року, в якій останнім також порушено питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення,

в с т а н о в и в:

постановою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2017 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, тимчасово не працюючого, який мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Запорізька, буд. 1/82, із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортним засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 320 грн.

Як зазначено в постанові, 29.01.2017 року о 02 год. 40 хв., в м. Запоріжжі по вул. Запорізька біля будинку 15, ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (тремтіння пальців рук, не реагування зіниць ока на світло, підвищена жвавість). Тест на стан алкогольного спяніння, зі згоди водія, проводився на місці зупинки у присутності двох свідків. Відповідно до акту огляду на стан алкогольного спяніння встановлено алкогольне спяніння ОСОБА_2 1,09‰. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння у медичному закладі ОСОБА_2 відмовився, чим порушив п. 2.9.а ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді від 17.03.2017 року, посилаючись на те, що розгляд справи відбувся у його відсутність без належного повідомлення про час та місце її розгляду, через що копію постанови він отримав лише 28.03.2017 року.

По суті скарги ОСОБА_2 посилаючись на незаконність постанови через істотне порушення вимог процесуального закону зазначає, що судом порушено його право передбачене ст. 268 КУпАП, розглянув справу не обєктивно та неповно без допиту свідків, без врахування особи правопорушника, його майнового стану, помякшуючих обставин при обранні виду адміністративного стягнення. Проявивши неповноту судового розгляду справи, суд прийшов до помилкового висновку про його винуватість. Просить вищевказану постанову суду скасувати, та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд. В обґрунтування своїх вимог вказує на невідповідність висновків суду, викладених у постанові, фактичним обставинам справи. Також зазначає, що при складанні протоколу, працівником поліції не зазначено в якості свідків, пасажирів автомобіля, яким керував ОСОБА_2, що на думку апелянта не заборонено нормами чинного законодавства.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до вимог ст. ст. 289, 294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді від 17 березня 2017 року стосовно нього, посилаючись на поважність пропуску цього строку.

Враховуючи, що розгляд справи відносно ОСОБА_2 відбувся у його відсутність, суд апеляційної інстанції доходить висновку про поновлення останньому строку на апеляційне оскарження постанови від 17.03.2017 року.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджуються матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення від 29.01.2017 року серія БР № 270516 про порушення останнім вимог п. 2.9.а Правил дорожнього руху України (а.с. 1), поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с. 7,8), які засвідчили проходження огляду ОСОБА_2 на стан спяніння за допомогою спеціального приладу «Drager Alkotester», результатом огляду на стан алкогольного спяніння проведеного за допомогою спеціального приладу «Drager Alkotester» (а.с.3), ОСОБА_3 огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4), рапортом інспектора поліції ОСОБА_5 (а.с.5), направленням на огляд (а.с.6),.

Таким чином, з огляду на наведені вище докази, які містяться в матеріалах справи, суддя дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З метою перевірки доводів, що наведені в апеляційній скарзі, під час судового розгляду судом апеляційної інстанції переглянуто відеозапис з нагрудного відео реєстратора поліцейського роти ДПС ГУПН в Запорізькій області, з якого встановлено, наявність в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_2 про те, що в якості свідків працівником поліції, не було залучено пасажирів автомобіля під керуванням ОСОБА_2, оскільки це не є порушенням вимог чинного законодавства.

Крім того, ОСОБА_2 не було подано до суду клопотання про виклик та допит свідків, вказаних в протоколі про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Стосовно вказаних апелянтом порушень судом першої інстанції вимог ст. 33 КУпАП України, вбачається, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Окрім того, ч. 1 ст.130 КУпАП України передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, врахування особи правопорушника, його майнового стану, помякшуючих обставин, тощо, не впливає на висновки суду при обранні виду стягнення.

Зазначаючи про відсутність в матеріалах справи будь-яких документів, які б підтверджували місце роботи ОСОБА_2, його професію, характеристику особи, сімейний стан, тощо, в свою чергу, не надав вказані документи до суду. Натомість надав до суду заяву від 22.02.2017 року про відкладення розгляду справи відносно нього, та надання йому часу для ознайомлення з матеріалами справи, але не скористався своїм правом, та не ознайомився з матеріалами справи, не надав необхідних на його думку документів, які характеризують його особа, а також не надав жодних клопотань про виклик свідків в судове засідання.

З огляду на вказані докази, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав піддавати сумніву висновки суду про причетність ОСОБА_2 до вказаного адміністративного правопорушення, а тому вважає необхідним у задоволенні апеляційної скарги останнього відмовити.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2017 року.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із застосуванням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортним засобами на строк 1 рік, залишити без змін.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1