Справа № 344/2926/17
Провадження № 33/779/179/2017
Категорія ч. 2 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лазарів О. Б.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2017 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1, за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 березня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого, учасника АТО,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ :

Оскарженою постановою судді встановлено, що ОСОБА_2 26 лютого 2017 року о 13-35 год. в м. Івано-Франківську по вулиці Набережна ім. В.Стефаника, 40А, повторно керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя. На вимогу працівника поліції від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився, чим порушив п. 2.5. ПДР України. Тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати його та закрити провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування таких вимог зазначає, що дана постанова винесена з грубим порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд взагалі не з'ясував фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване застосування стягнення, не сприяв повному, обєктивному та неупередженому її розгляду. Пояснює, що 26 лютого 2017 року він знаходився у помешканні ОСОБА_3 Під час розмови він поскаржився на болі в животі і він вирішив принести йому воду «Боржомі» з належного йому автомобіля НОМЕР_1, який був припаркований неподалік. Коли він взяв воду, закрив свій транспортний засіб і повертався до ОСОБА_3 Неподалік від його автомобіля до нього підійшов інспектор поліції і запропонував пройти огляд на стан спяніння. Його спроби пояснити, що не перебуває за кермом і не має наміру сьогодні керувати жодним транспортним засобом, були проігноровані. Крім того, він зазначав, що даний транспортний засіб є його власністю і він на законних підставах має право у будь-якому стані відкривати чи закривати, щось взяти чи поставити, а адміністративна відповідальність, відповідно до ст. 130 КУпАП, настає виключно за керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння. Зазначає, що незважаючи на його пояснення, інспектором поліції все одно було складено протокол про адміністративне правопорушення. При цьому йому не розяснювались права, передбачено ст. 268 КУпАП, обовязковість чого передбачено ст. 256 КУпАП. Через це він не скористався юридичною допомогою, а тому його пояснення написані під диктовку. При розгляді справи жодних обставин не зясовувалось.

В судове засідання апеляційного суду з'явилась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, якому роз'ясненні права, передбачені ст. 268 КУпАП, клопотань від нього не надходило.

В судовому засіданні апеляційного суду захиснику ОСОБА_4 роз'ясненні права, передбачені ст. 271 КУпАП, заявив клопотання про допит свідків ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, вказане клопотання задоволено.

Свідкам ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розяснені права, передбачені ст. 272 КУпАП.

ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_4 підтримали доводи апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній, просили постанову судді скасувати, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. ОСОБА_2 наполягав на тому, що транспортним засобом він не керував.

Свідок ОСОБА_6 двічі викликався в судове засідання апеляційної суду, однак не зявився, про причини неявки не повідомив. Вказана обставина не перешкоджає прийняттю рішення по суті апеляційної скарги. За таких обставин, вважаю за необхідне обмежитись змістом його письмових пояснень, що є матеріалах справи.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги постановою апеляційного суду від 28 квітня 2017 року витребувано з Управління патрульної поліції в м. Івано-Франківську відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які причетні до складання протоколу про адміністративне правопорушення від 26 лютого 2017 року серії БР № 153712, а також відеозапис з відеореєстратора відповідної патрульної машини.

На виконання постанови від органу патрульної поліції надійшов компакт-диск «DVD-R», що містить тільки відеозаписи з нагрудної камери інспектора роти № 3 батальйону УПП у м. Івано-Франківську ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_7

Вказаний доказ по справі про адміністративне правопорушення досліджено в судовому засіданні апеляційного суду.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2П та його захисника ОСОБА_4, які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, постанову судді місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі, з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається із матеріалів справи, цих вимог закону суддею у повній мірі дотримано не було.

Як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 2 ст. 130 КУпАП повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, в тому числі як і керування транспортним засобом у стані сп'яніння, так і відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп'яніння є адміністративним правопорушенням і тягне за собою відповідальність аналогічно, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Разом з тим, висновок судді про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, не є обґрунтованим, оскільки не підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами по справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 26 лютого 2017 року серії БР № 153712 (а.с. 1), ОСОБА_2 26 лютого 2017 року о 13 год. 35 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Набережна ім. В. Стефаника, 40-А, керував транспортним засобом ВАЗ 21093 номерний знак НОМЕР_2 повторно протягом року з ознаками алкогольного спяніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою інспектором роти № 3 Батальйону УПП в м. Івано-Франківську лейтенантом поліції ОСОБА_8, підписаний уповноваженою особою та особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

Працівниками поліції у ОСОБА_2 вилучено документи серії ВП ВАА № 399880, та надано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом серії ТД № 630455.

В графі для пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 власноруч зазначив: «з протоколом згідний, прошу суворо не наказувати».

Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Як вбачається із змісту постанови судді винесеної за результатами розгляду справи, суддею суду першої інстанції, вона не є належним чином обґрунтованою.

Зміст викладених у протоколі обставин адміністративного правопорушення не узгоджується сукупністю інших доказів по справі, які були предметом перевірки під час апеляційного розгляду.

В апеляційній скарзі та в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 наполягав на тому, що не керував транспортним засобом, а лише знаходився біля автомобіля з метою забрати речі.

З переглянутого під час апеляційного розгляду відеозапису під номером , що міститься на компакт-диску «DVD-R», теж прослуховується, що коли до ОСОБА_2 підійшли працівники поліції, останній наголошував, що він транспортним засобом не керував.

Враховуючи досліджені в судовому засіданні суду апеляційної інстанції докази, в тому числі витребовувані відеозаписи та пояснення надані свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції, приходжу до висновку, що рішення судді про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП прийнято без належного дослідження факту керування ним транспортним засобом.

Так, свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що він дійсно був присутній під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 В той день він приїхав до батьків, що проживають за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3. Зайшов до магазину, що знаходився неподалік. Виходячи з нього побачив, що ОСОБА_2 підійшов до автомобіля, щось з нього взяв і пішов. Після цього побачив, що до нього підїхали працівники поліції, зупинили його і почали спілкуватися з ним. Пізніше працівники поліції запропонували йому бути свідком відмови від проходження огляду на стан алкогольного спяніння. Пояснив, що пояснення писав під диктовку працівниками поліції. Стверджує, що не бачив, як ОСОБА_2 керував транспортним засобом, а тому частково підтримує зміст його письмових пояснень, що є в матеріалах справи.

Вважаю пояснення, надані ним в судовому засіданні, належним та допустимим доказом, а його письмові пояснення недостовірними, оскільки він не підтвердив їх зміст.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що проживає, ІНФОРМАЦІЯ_4, того дня до нього приїхав ОСОБА_2 та поставив свій автомобіль через дорогу перед багатоповерховим будинком. Вони тривалий час спілкувалися. Згодом йому стало зле і ОСОБА_2 пішов до автомобіля принести йому пляшку води. Він спостерігав за останнім через паркан. ОСОБА_2 підійшов до автомобіля, відкрив двері і закрив. Після цього до нього підїхали працівники поліції, які в подальшому склали протокол.

Вважаю вказані пояснення належним та допустимим доказом.

З письмових пояснень свідка ОСОБА_6 (а.с. 3) від 26 лютого 2016 року, що відібрані інспектором патрульної поліції роти № 3 батальйону УПП в м. Івано-Франківську лейтенантом поліції ОСОБА_9 вбачається, що він 26 лютого 2017 року в м. Івано-Франківську по вул. Набережна, 40-А, став свідком того, що водій ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21093 номерний знак НОМЕР_2 відмовився проходити огляд на місці на стан алкогольного спяніння за допомогою алкотестера «Драгер». Йому було запропоновано пройти освідчення в медзакладі, на що водій також категорично відмовився в присутності двох свідків. Водій перебував з наступними ознаками алкогольного спяніння: почервонені обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Факт вживання алкогольних напоїв та керування транспортним засобом в такому стані не заперечував.

Аналіз вказаних свідчень вказує на те, що вказана особа не була свідком того, як ОСОБА_2 керував транспортним засобом, а лише засвідчує відмову від проходження огляду стан алкогольного спяніння.

У відсутності зацікавленості чи упередженості вказаних свідків будь-які сумніви відсутні, як і у достовірності та істинності викладених ними обставин. Письмові пояснення ОСОБА_6 отримані у встановленому законом порядку, засвідчені підписом.

Вказані докази повністю узгоджуються між собою та підтверджуються змістом відеозаписів на компакт-диску, який міститься в матеріалах справи.

З компакт-диску, який переглядався під час апеляційного розгляду, вбачається двір будинку, що знаходиться по вулиці Набережна ім. В.Стефаника, 40А, процес встановлення особи, перевірки документів, відмови від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, при чому дії працівників поліції ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, і ст. 266 КУпАП, складання протоколу та інших документів.

Однак, відомостей, які б засвідчили чи давали б підстави дійти висновку, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом, вказані відеозаписи не містять.

Постанова апеляційного суду про витребування доказів в частині надання відеозапису з відеореєстратора відповідної патрульної машини не виконана, відповідні відеозаписи не надано, що розцінюється апеляційним судом як відсутність витребуваних доказів.

Будь-яких інших доказів, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

В той час, відповідно до ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі;

Відповідно до пункту 27 Постанови ПВССУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 18, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом.

Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

З огляду на зміст п. 1.10 ПДР України та зміст ст. 130 КУпАП, ОСОБА_2 в досліджуваній ситуації неможливо визнати водієм, оскільки матеріали справи, пояснення свідків та надані органом патрульної поліції відеозаписи не містять відомостей, які б підтверджували факт керування ним транспортним засобом.

Вважаю доводи апеляційної скарги про те, що суд не вжив вичерпних заходів для з'ясування обставин справи про адміністративне правопорушення та особи правопорушника слушними, а висновки суду першої інстанції щодо обставини події, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення, оскільки вони спростовуються доказами, що містяться в матеріалах справи.

ОСОБА_2 стверджує, що під час складання протоколу та в судовому засіданні суду першої інстанції йому не розяснювалися його права і обовязки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Відеозаписи на дослідженому компакт-диску, свідчать про те, що дійсно працівниками поліції ОСОБА_2 не розяснювалися його права та обовязки.

Вважаю встановлені обставини порушенням ч. 4 ст. 256 КУпАП, суттєвими та такими, що порушують право на захист ОСОБА_2

За таких обставин, вважаю недопустимим свідчення отримані працівниками поліції та зазначені у протоколі про визнання ним своєї вини у вчиненому правопорушенні, як такі отримані з порушенням права на захист, тобто без розяснення ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Будь-якого підтвердження факту розяснення процесуальних прав в суді першої інстанції, зміст оскарженої постанови судді, як і інші матеріали справи про адміністративне правопорушення не містить.

Вказаний факт, за відсутності посилання у рішенні суду на таке розяснення, розписки про розяснення процесуальних прав, за нездійснення фіксування судового засідання технічними засобами, протоколу судового засідання, неможливо перевірити у будь-який інший спосіб, а будь-які сумніви щодо вказаного факту мають трактуватись на користь особи, яка притягається до відповідальності, у відповідності до ст. 62 Конституції України.

Оскільки відсутні дані про розяснення прав, також вважаю недопустимим доказом по справі й визнання ним своєї вини в суді першої інстанції, що вбачається зі змісту оскарженої постанови, тому що такий факт він заперечував під час апеляційного розгляду.

Таким чином, вважаю, що сукупністю досліджених доказів по даній справі про адміністративне правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом, а лише доведено факт його відмови пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння, що свідчить про відсутність в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, тому постанову судді належить скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 березня 2017 року скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло

Згідно з оригіналом

Суддя В.В. Повзло