П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2017 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 28 лютого 2017 року про закриття провадження щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

за участю особи, щодо якої закрите

провадження у справі ОСОБА_3,

представника потерпілого ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення БР № 124321 від 30 січня 2017 року, ОСОБА_3 14 серпня 2016 року в 21 год. 05 хв., керуючи автомобілем «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1, рухався по автодорозі Київ - Чоп на 25 км та в порушення п.п. 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки або безпечного об'їзду перешкоди, внаслідок чого сталось зіткнення з автомобілем «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 28 лютого 2017 року провадження у справі щодо ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП закрите за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Судом прийняте таке рішення у зв'язку з тим, що фактичні обставини та наявні в справі письмові докази у їх сукупності свідчать про відсутність в діях ОСОБА_3 події і складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, а провадження у справі закрити у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Одночасно апелянт ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що строк він пропустив із поважних причин.

Апелянт зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції він не був присутнім, оскільки не отримував судову повістку про виклик до суду, про ухвалене рішення дізнався 20 березня 2017 року під час звернення до суду з метою отримання інформації щодо призначення справи до розгляду, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження він пропустив з поважних причин.

Крім того, в доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що судом неповно досліджені необхідні для вирішення справи обставини та порушено норми матеріального і процесуального законодавства.

Апелянт звертає увагу на те, що суд відступив від принципів повноти та об'єктивності судового розгляду, оскільки в постанові не дав жодної юридичної оцінки висновку експерта за результатами проведеного ним автотехнічного дослідження від 14 вересня 2016 року, відповідно до якого у водія ОСОБА_3 була можливість уникнути зіткнення шляхом відмови від виконання маневру праворуч та продовження прямолінійного руху.

З огляду на викладене, ОСОБА_2 вважає, що в діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому постанова суду підлягає скасуванню.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову суду залишити без змін.

ОСОБА_3 звертає увагу на те, що доводи апелянта не відповідають матеріалам провадження, оскільки протокол про адміністративне правопорушення щодо нього було складено на підставі висновку експертизи, яка була проведена за ініціативою ОСОБА_2 Крім того, ОСОБА_3 зазначає, що експертиза проводилась через місяць після дорожньо - транспортної пригоди (далі - ДТП), а тому він вважає, що її висновок базується на вихідних даних, отриманих зі слів ОСОБА_2 і без врахування даних, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_2

ОСОБА_3 звертає увагу на те, що постановою Святошинського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2016 року ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і постанова набрала законної сили після перегляду справи судом апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, ОСОБА_3 вважає, що ДТП відбулася саме з вини водія ОСОБА_2, який відповідно до рішень суду визнаний винуватим, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, заслухавши доводи представника потерпілого ОСОБА_4, який підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу, ОСОБА_3, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду та апеляційна скарга задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів провадження, ОСОБА_2 не був повідомленим належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання, а в подальшому не був повідомлений про результати розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому він є потерпілим. Дані про дату отримання ОСОБА_2 судового рішення в матеріалах провадження також відсутні.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 не був присутнім при розгляді справи, а в матеріалах справи відсутні дані про його виклик в судове засіданні та про дату отримання ним судового рішення, з урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безпосереднім судом, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 не пропустив строк на оскарження постанови, відтак його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 судом в повній мірі дотримані вимоги вказаної норми закону.

Як пояснив в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2, він, керуючи автомобілем «ВАЗ», здійснював розворот на ділянці траси Київ - Чоп і вже на стадії завершення маневру у відведеному для цього місці, відбулося зіткнення з автомобілем «Фольксваген», який рухався по зустрічній смузі руху, яку він вже перетнув.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснив, що він, керуючи автомобілем «Фольксваген», побачив автомобіль, який перетинає дорогу, по якій він рухається. Застосувавши гальмування, він почав зміщуватись праворуч, проте уникнути зіткнення з автомобілем «ВАЗ» йому не вдалось.

Відповідно до схеми місця ДТП, зіткнення автомобілів «ВАЗ» та «Фольксваген» відбулось на напрямному острівці в місці розвороту транспорту. Будь - яких зауважень щодо її невідповідності обстановці місця події від учасників ДТП не надходило.

За доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 звертає увагу на те, що судом не дотримано вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного з'ясування обставин справи, оскільки ним не досліджено висновок експерта № 197 від14 вересня 2016 року і не мотивовано чому суд його не бере до уваги.

Відповідно до висновку експерта, водій ОСОБА_3 мав діяти відповідно до вимог п. 10.1, 12.3 ПДР України і в даній дорожній обстановці мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «ВАЗ» шляхом гальмування. Виконуючи маневр праворуч, він позбавив водія автомобіля «ВАЗ» можливості покинути його траєкторію руху.

Апеляційний суд зазначає, що жоден доказ не має наперед встановленої сили і повинен оцінюватись у сукупності з іншими доказами.

Оскільки ст. 124 КУпАП є бланкетною нормою і передбачає відповідальність за умови пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх знаків чи іншого майна, суд повинен встановити причинно - наслідковий зв'язок між порушенням водієм ПДР України та наслідками, зазначеними в диспозиції статті.

Наявні в матеріалах справи докази, а також прийняті судами рішення щодо ОСОБА_2 свідчать про те, що першопричиною ДТП стало те, що водій автомобіля «ВАЗ», здійснюючи розворот на трасі Київ - Чоп, не надавав перевагу у русі автомобілю «Фольксваген» під керуванням ОСОБА_3, який рухався у зустрічному напрямку.

Побачивши перед собою небезпеку, водій автомобіля «Фольксваген» ОСОБА_3 мав діяти відповідно до п. 12.3 ПДР України, який передбачає, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Як видно з пояснень учасників ДТП, на ділянці дороги, де сталася ДТП був інтенсивний рух транспорту.

Будь - яких доказів того, що водій «Фольксваген» міг завчасно виявити небезпеку для руху у виді автомобіля, який перетинає його смугу руху, матеріали справи не містять.

Крім того, вказаний пункт дає право водієві для уникнення зіткнення вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не змінюючи напрямку руху, або здійснити безпечний для інших учасників руху об'їзд перешкоди.

Як видно з матеріалів справи, виявивши для себе небезпеку, водій ОСОБА_3 в тій дорожній обстановці з ціллю запобігання зіткнення транспортних засобів прийняв рішення про виконання маневру вправо.

Будь - яких доказів того, що він рухався з такою швидкістю, що водій ОСОБА_2, здійснюючи розворот, не міг завчасно побачити зустрічний транспортний засіб або не міг передбачити наближення до нього зустрічного автомобіля в дуже короткий проміжок часу, матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 1.4 ПДР України кожен учасник дорожнього руху має право розраховувати не те, що й інші учасники дорожнього руху виконують ці правила.

Тому, рухаючись в своїй смузі руху, ОСОБА_3 мав право розраховувати, що й інші водії, зокрема які виконують розворот, переконались в тому, що для них немає перешкоди в такий маневр буде безпечним для інших учасників дорожнього руху.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що між діями водія ОСОБА_3 та наслідками, які настали відсутній причинно - наслідковий зв'язок, відтак висновок суду про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є правильним.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 28 лютого 2017 року про закриття провадження щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун