Апеляційний суд міста Києва
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

18 квітня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Тютюн Т.М. за участю ОСОБА_3 - особи, щодо якої винесено постанову, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Хмельницький, працюючого юристом в АСК "Омега", що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,

на постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 20 лютого 2017 року,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 20.02.2017 року провадження в справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.173, 185 КУпАП, щодо ОСОБА_3 закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Як встановив суд, 26 жовтня 2016 року близько 16 годині 15 хвилин ОСОБА_3, знаходячись у приміщенні службового кабінету № 114 Управління патрульної поліції в місті Києві, розташованого на вул. Народного Ополчення, 9 в м. Києві, висловлювався нецензурною лайкою на адресу начальника відділу розшуку та опрацювання матеріалів дорожньо-транспортних пригод Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції майора поліції ОСОБА_4, підвищував тон розмови та поводив себе зухвало, чим порушував громадський порядок в управлінні. На законні вимоги інспекторів припинити свої дії не реагував, висловлюючись у грубій формі, чим вчинив злісну непокору законному розпорядженню працівника поліції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову судді місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

В обґрунтування своїх доводів зазначає про недотримання суддею вимог закону щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, неправильну оцінку

_______________________________________________________________

Справа № 33/796/855/2017 Постанова винесена суддею Педенко А.М.

Категорія: ст.ст.173, 185 КУпАП

доказів, оскільки суд взяв до уваги пояснення ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про те, що ініціатором конфлікту був він, які не узгоджуються між собою та з даними в рапортах цих осіб.

З метою спростування цих пояснень під час розгляду справи він заявляв клопотання про витребування запису з нагрудних камер поліцейських під час затримання, камер відеоспостереження, розташованих у приміщенні Управління патрульної служби в м. Києві, витребування його пояснень по суті протоколів, виклик свідка, який не є співробітником поліції, які судом не розглядалися і не відображені у постанові. З огляду на викладені обставини вважає, що судом було порушено його право на захист. Також ОСОБА_3 стверджує про викрадення його мобільного телефону поліцейськими, що позбавило його можливості довести свою невинуватість.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчинених правопорушень і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, що містяться в протоколах про адміністративні правопорушення, поясненнях свідків ОСОБА_4, ОСОБА_9., ОСОБА_6

Так, з пояснень ОСОБА_4 - начальника відділу розшуку та опрацювання матеріалів дорожньо-транспортних пригод Управління патрульної поліції в м. Києві вбачається, що 26.10.2016 року близько 16 години, коли він виконував службові обов'язки, до нього в кабінет № 114 на особистий прийом зайшов раніше незнайомий ОСОБА_3, представився представником страхової компанії та став висловлювати незадоволення діями патрульних поліцейських, які не притягнули до адміністративної відповідальності за ст.1224 КУпАП водія, який вчинив ДТП і зник з місця пригоди. З його поясненнями про причини не складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 не погодився, почав підвищувати тон і звинувачувати його у некомпетентності. На зауваження стосовно неприпустимості розмови в такому тоні, адже він є представником влади і має право вимагати повагу до себе, ОСОБА_3 ще більше збудився, підвищував тон і поводив себе зухвало. Оскільки такі дії супроводжувалися демонстративною зневагою, проявом безсоромності та неповаги, він попросив залишити кабінет і заспокоїтись, та сказав, що потім у разі необхідності знову зможе прийняти. Однак ОСОБА_3 відмовився, сказав, що він повинен слухати його стільки, скільки той забажає. На повторне зауваження та вимогу припинити непристойну поведінку і хуліганські дії, коли він підійшов до ОСОБА_3, той замахнувся кулаком у бік його обличчя, у зв'язку з чим він змушений був застосувати фізичну силу та прийоми рукопашного бою. Під час штовханини в кабінеті ОСОБА_3 продовжував ігнорувати вимоги припинити свої протиправні дії, чинив фізичний опір, намагаючись вирватися із захвату, і зі столу ОСОБА_5 впали на підлогу документи та речі, а на столі - монітор комп'ютера. Тому ОСОБА_5 допоміг повалити ОСОБА_3 на підлогу і вивести з кабінету в коридор, де інші працівники поліції надягнули на того наручники. Весь цей час ОСОБА_3 голосно кричав і нецензурно висловлювався.

Свідок ОСОБА_5 - заступник ОСОБА_4 підтвердив, що ОСОБА_3 за викладених раніше обставин розпочав конфлікт, висловлювався нецензурною лайкою, кричав. А коли підняв руку на ОСОБА_4 з метою чи схопити, чи вдарити, ОСОБА_4 заламав тому руку, і він допоміг вивести ОСОБА_3 у коридор.

Свідок ОСОБА_6 також повідомив, що, проходячи біля кабінету № 114, бачив, як ОСОБА_3 лежав на підлозі, і двоє поліцейських затримували його, а тому допоміг поліцейським.

Оскільки ці докази об'єктивно узгоджується між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду. І будь-яких даних, які б свідчили про невідповідність вимогам закону дій працівників поліції, матеріали справи не містять, адже згідно з п.3 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань наділена повноваженнями стосовно припинення виявлених адміністративних правопорушень.

При цьому доводи в апеляційній скарзі про те, що пояснення свідків не узгоджуються між собою, а так само з рапортами ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6, не відповідають дійсності, а твердження ОСОБА_3 про те, що свідки нібито плуталися і не змогли дати вичерпні відповіді на його запитання, свідчать лише про його суб'єктивне ставлення до цих пояснень та незгоду з ними.

Не спростовують таких висновків пояснення ОСОБА_3, згідно з якими він після прийому у заступника начальника Управління патрульної поліції в м. Києві ОСОБА_7 за порадою останнього підійшов до співробітника поліції у кабінет № 114, де ОСОБА_4 в ході спілкування стосовно письмових запитів висловлював критичні зауваження з приводу його компетентності, грубив і в нецензурній формі наказав вийти з кабінету. На його обурення та вимогу дати відповіді на поставлені запитання ОСОБА_4 виштовхнув його у коридор, крикнув про напад на співробітника поліції, після цього на нього напали близько 10 поліцейських, повалили на підлогу і надягли наручники, заподіявши тілесні ушкодження і фізичний біль. Він випустив з рук паспорт, папку з документами і мобільний телефон, однак через 5-10 хвилин йому повернули лише папку і телефон, і незабаром доставили у відділення поліції, де склали протоколи про адміністративні правопорушення.

Даючи оцінку доказам у їх сукупності, суддя місцевого суду правильно відкинув пояснення правопорушника, які повністю спростовуються наведеними раніше доказами.

Надуманими є і посилання ОСОБА_3 на неповноту та однобічність судового розгляду, а так само порушення його права на захист з огляду на відмову в задоволенні клопотань.

Слід зауважити, що задовольнити клопотання чи відмовити в їх задоволенні, є правом, а не обов'язком судді, який спрямовує судовий розгляд на забезпечення з'ясування всіх обставин справи і усуває все, що не має значення. І положеннями ст.283 КУпАП, якою встановлено вимоги до змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення, не передбачено відображення в ній наслідків розгляду клопотань.

Між тим, за клопотанням правопорушника суд заслухав пояснення свідків. Що стосується ОСОБА_8 - начальника управління претензійно-позовної роботи дирекції юридичного супроводу АСК "Омега", то він очевидцем розглядуваних подій не був, і, як це випливає з пояснень ОСОБА_3, прибув у відділення поліції після доставляння туди ОСОБА_3 для складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Дійсно, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що до нього долучалися пояснення ОСОБА_3, які суд не витребував. Водночас, під час розгляду справи в суді порушнику було надано можливість давати пояснення, і він скористався цим правом у повному обсязі.

Відомості ж про прийняття та реєстрацію заяв ОСОБА_3 про вчинені кримінальні правопорушення, як то крадіжку мобільного телефону, перевищення поліцейськими службових повноважень, не підтверджують і не спростовують його доводи про невідповідність вимогам закону дій співробітників поліції.

Крім того, клопотання про витребування запису з нагрудних камер поліцейських та камер відеоспостереження, розташованих у приміщенні Управління патрульної служби в м. Києві, було задоволено судом апеляційної інстанції. Однак надати відповідну інформацію, як це слідує з відповіді т.в.о. начальника Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції, не представилося можливим.

Таким чином обставини справи суддею місцевого суду з'ясовані всебічно, повно і об'єктивно, що спростовує доводи апеляційної скарги про протилежне, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.173, 185 КУпАП, доведена повністю, а оскільки на момент розгляду справи закінчилися строки, передбачені ст.38 КУпАП, суддя на підставі п.7 ст.247 КУпАП правильно закрив провадження в справі.

Отже, постанова судді місцевого суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 20 лютого 2017 року, якою провадження в справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.173, 185 КУпАП, щодо ОСОБА_3 закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.М. Тютюн