Провадження № 3/592/2768/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Хитров Борис Володимирович, за участю прокурора прокуратури Сумської області ОСОБА_1, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з управління захисту економіки в Сумської області Департаменту захисту економіки Національної поліції України у відношенні ОСОБА_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого директором Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 КУпАП,-

встановив:

Відповідно до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією №172/2017 від 08.12.2017 року, виявлено та встановлено ознаки складу адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, яке вчинив директор комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради ОСОБА_2, який, як субєкт декларування, у разі суттєвої зміни у майновому стані зобовязаний повідомити письмово про це Національне агентство, що передбачено ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до розпорядження міського голови м. Суми від 20.12.2013 № 466-к «Про призначення ОСОБА_2Г.», останнього призначено на посаду директора КП «Міськводоканал» з 23.12.2013 з укладанням контракту. Сумська міська рада в особі міського голови м. Суми ОСОБА_3 та громадянин ОСОБА_2 26.12.2016 уклали контракт про призначення ОСОБА_2 на посаду директора КП «Міськводоканал» до 26.12.2017.

Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань КП «Міськводоканал» має ідентифікаційний код юридичної особи 03352455, місцезнаходження юридичної особи: 40009, м. Суми, вул. Білопільський шлях, 9. Засновником юридичної особи є Сумська міська рада, особа, яку призначено до органу управління юридичної особи - ОСОБА_2

Відповідно до пункту 1.1 розділу 1 Статуту КП «Міськводоканал» - КП «Міськводоканал» є комунальним підприємством, яке засновано на комунальній власності територіальної громади міста. Пунктами 1.2 - 1.3 Статуту зазначено, що підприємство є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банків, печатку із власним найменуванням, а також має право укладати договори, набувати майнові та особисті немайнові права, нести обовязки, бути позивачем і відповідачем в суді.

Отже, відповідно до ст.62 ГК України, підприємство - це самостійний субєкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими субєктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Згідно ч.3 та ч.4 ст.62 цього ж Кодексу, підприємство; якщо законом не встановлено інше, діє на основі статуту та є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом.

У ст.80 ЦК України зазначено, що юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Крім цього у ст.81 Цього ж Кодексу вказано, що юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

На підставі вищевикладеного КП «Міськводоканал» є юридичною особою публічного права, підзвітне та підконтрольне Сумській міській раді.

Відповідно до п. 5.2, п. 5.4 розділу 5 Статуту КП «Міськводоканал» - керівництво Підприємством здійснює його директор, який є одноо собовим органом управління Підприємства. Директор підприємства самостійно вирішує питання діяльності підприємства, за виняток тих, що віднесені статутом до компетенції Власника або уповноваженого ним органу. Також відповідно до п. 5.5 Статуту директор без довіреності діє від імені підприємства, представляє його в усіх підприємствах, установах та організаціях- незалежно від форм власності, розпоряджається коштами та майном підприємства, укладає договори, видає довіреності, відкриває в установах банків розрахунковий та інші рахунки, затверджує штатний розпис, видає накази і дає вказівки, обов'язкові для всіх працівників Підприємства.

Таким чином, директор КП «Міськводоканал» ОСОБА_2 здійснює організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські обовязки і відноситься до посадових осіб юридичних осіб публічного права.

Із викладеного, відповідно до п.п. «а» ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», директор КП «Міськводоканал» ОСОБА_2 є субєктом на якого поширюється дія вказаного закону.

У ході перевірки встановлено, що ОСОБА_2 відповідно до договору дарування автомобіля від 05.05.2017 серії НМО № 506754 прийняв у дар від громадянки ОСОБА_4 легковий автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER, 2008 року випуску.

Згідно п. 1.9. розділу 1 Договору, вартість автомобіля відповідно до Звіту про оцінку, складеного ТОВ «МЕГАПОЛІС І ПАРТНЕРИ» 03.05.2017, становить 149600,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст.52 ЗУ «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Отже, за наявними матеріалами, даним протоколом та додатками до нього виявлено правопорушення повязане з корупцією та його склад за ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», що вчинив ОСОБА_2 будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, а саме директором КП «Міськводоканал» СМР, під час придбання (набуття права власності) на автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER, 2008 року випуску, на суму 149600,00 грн., що є суттєвою зміною у майновому стані, не повідомив про це у десятиденний термін НАЗК, відповідальність за що встановлена ч.2 ст.172 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою провину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП не визнав та пояснив, що 06.05.2017 р. він дійсно набув права власності на автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER, 2008 року випуску, хоча відповідно до декларації за 2016 р., поданої 06.04.2017 р., він постійно користувався цим автомобілем. Крім того відповідно до копії транспортної накладної №12276 ОСОБА_2 12.05.2017 р. письмово повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про отримання у власність автомобілю MITSUBISHI OUTLANDER, 2008 року випуску.

У судовому засіданні прокурор Ладан В.А. вважав що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Проаналізувавши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення учасників адміністративного провадження, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя також повинен зясувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв'язку між діянням і виконанням останньою службових (посадових) повноважень, а у відповідних випадках - мети правопорушення.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 172-6 КУпАП, відповідальність настає у разі неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, при цьому субєктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобовязані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобіганню корупції» №1700-VII від 14.10.2014 року корупція - це використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи повязаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи повязаних з ними можливостей.

Цією ж нормою також визначено термін «корупційне правопорушення» - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Правопорушення, повязане з корупцією - діяння, що не містять ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, що посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність субєктивної сторони даного правопорушення, яка, виходячи із визначення поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини, тобто, з врахуванням положень ст.1 цього Закону, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобовязана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети.

Відповідно до вимог абзацу 3 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» у 2016 році службові особи, які на день початку роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище, зобовязані подати щорічні декларації за минулий рік у порядку, встановленому цим Законом, протягом 60 календарних днів після початку роботи системи.

Згідно частини другої статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме, отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Відповідно до ч.9 п.1 ст. 11 Закону України «Про запобігання корупції» до повноважень Національного агентства належить забезпечення ведення Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави.

Порядок інформування Національного агентства про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента, а також про суттєві зміни у майновому стані визначаються Національним агентством (ч.3 ст. 52 Закону № 1700-VII).

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року № 3, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за № 959/29089, затверджено Порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі-Порядок).

Пунктом 3 Порядку визначено, що ведення Реєстру здійснює Національне агентство. Програмне забезпечення Реєстру, база даних Реєстру є власністю держави в особі Національного агентства, яке є держателем Реєстру.

Адміністратор Реєстру, визначений Національним агентством відповідно до вимог чинного законодавства, забезпечує супроводження програмного забезпечення Реєстру, збереження та захист даних Реєстру, відповідає за його функціонування, надання доступу до нього та обмін з іншими інформаційними системами.

Згідно пункту 1 розділу II Порядку, до Реєстру включаються такі електронні документи: декларації, що подаються відповідно до статті 45 Закону; повідомлення про суттєві зміни в майновому стані субєкта декларування, передбачені частиною другою статті 52 Закону; виправлені декларації, що подаються відповідно до частини четвертої статті 45 Закону.

Відповідно до пункту 2 цього розділу Порядку субєкти декларування подають до Реєстру зазначені в пункті 1 цього розділу документи шляхом заповнення електронних форм відповідних документів на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форм.

Субєкти декларування подають зазначені документи через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному кабінеті після реєстрації в Реєстрі.

Пунктом 3 розділу II Порядку також визначено, що субєкт декларування повинен зареєструватися у Реєстрі з використанням особистого ключа та посиленого сертифіката відкритого ключа електронного цифрового підпису.

Згідно п. 4 цього розділу Порядку, зареєстровані субєкти декларування мають право: доступу до персонального електронного кабінету після автентифікації субєкта декларування із використанням його особистого ЕЦП фізичної особи; створювати, змінювати та видаляти чернетки документів у персональному електронному кабінеті; подавати документи у разі їх відповідності технічним вимогам до форми і проходження логічних перевірок, переглядати подані ними документи; подавати виправлені документи у строки та в порядку, визначені в пункті 7 цього розділу; отримувати в персональному електронному кабінеті та на адресу електронної пошти електронні повідомлення про підтвердження подання документів, попередження про необхідність подання документів до Реєстру; направляти в персональному електронному кабінеті електронні звернення до національного агентства про надання розяснень, допомоги в користуванні Реєстром, повідомлення про відкриття субєктом декларування або членом його сімї валютного рахунка в установі банку-нерезидента.

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року № 3, зареєстрованому у Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за № 961/29091, (із змінами, внесеними рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 02.12.2016року) було затверджено Форму повідомлення по суттєві зміни в майновому стані субєкта декларування, пунктом 2 якої визначено, що повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування подається ним особисто шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції через власний персональний електронний кабінет субєкта декларування у системі Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Паперова копія повідомлення не надсилається (не подається).

Як вбачається з протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією №172/2017 від 08.12.2017 року зміни у майновому стані субєкта декларування ОСОБА_2 відбулися 06.05.2017 р., а Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3, яке прийнято відповідно до ч.3 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», яким затверджено Порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування прийнято 10.06.2016 року.

Тобто до того, як було визначено процедуру та спосіб повідомлення про зміни у майновому стані субєкта декларування ОСОБА_2, відповідно до положень ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції» письмово повідомив про це Національне агентство 12.05.2017 р. шляхом відправки курєрською службою КМ ЕКСПРЕС листа голові Національного агентства з питань запобігання корупції та доповненої декларації про зміни у майновому стані субєкта декларування.

Крім того, матеріали справи не містять даних про наявність корупційного інтересу щодо вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Таким чином, вважаю, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, є необґрунтованою, в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього, відсутні будь-які дані про форму вини, в даному випадку наявність прямого умислу. Матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на те, що ОСОБА_2, подавши повідомлення про суттєві зміни майнового стану 12.05.2016 року в письмовому вигляді, як це передбачено ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», мав умисел на порушення вимог фінансового контролю чи переслідував будь-який корупційний інтерес.

Також при вирішенні даної справи слід звернутися до практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), рішення якого є джерелом права та обовязковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і зважаючи на те, що відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ зобовязані враховувати практику ЄСПЛ як джерело права.

В контексті практики вказаного суду, зокрема у рішенні від 20 жовтня 2011 року «Рисовський проти України» ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовний спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обовязок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Згідно з пунктом 71 вказаного рішення державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникнути виконання своїх обовязків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_2 за несвоєчасне подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані є неправомірним, оскільки дане повідомлення було подано вчасно, а саме у десятиденний строк з моменту придбання майна останнім - 12.05.2017 р., письмово.

Згідно з вимогами ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Повно та всебічно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, керуючись нормами закону, приходжу до висновку про те, що провадження в справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-2, 247, 283, 284 КУпАП, суд, -

постановив:

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Б.В. Хитров