Номер провадження 3/754/4581/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва ЛІСОВСЬКА О.В., за участю прокурора Київської місцевої прокуратури № 3 Гаврилова О.С., захисника Невмержицького В.І., секретаря Грей О.П., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління захисту економіки у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Києва,

працюючої начальником відділу економіки Деснянської районної в м. Києві

державної адміністрації, зареєстрованої та проживаючої у м. Києві,

АДРЕСА_1,

за ч. 2 ст. 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

28.09.2017 року старшим оперуповноваженим сектору протидії корупції Управління захисту економіки у м. Києві ДЗЕ Національної поліції України Геращенком В.С. щодо ОСОБА_3 було складено два протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст.1726 КУпАП.

Постановою судді від 23.10.2017 року було об'єднано справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 1726 КУпАП (№ 754/12826/17) зі справою про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 1726 КУпАП (№ 754/12829/17).

Як вбачається з протоколу № 153, ОСОБА_3, обіймаючи посаду начальника відділу економіки Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, будучи державним службовцем категорії «Б», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 1726 КУпАП, являючись суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 2 ст. 52 даного Закону, пункту 1 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року № 2 "Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 року № 958/29088 із змінами, внесеними згідно з Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 1 від 18.08.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.08.2016 року № 1153/29283, несвоєчасно повідомила про суттєві зміни у майновому стані, а саме: згідно договору про поділ спільного майна колишнього подружжя, укладеного 25.11.2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, останніми за взаємною згодою здійснено поділ придбаної у період зареєстрованого шлюбу у спільну сумісну власність квартири АДРЕСА_5, та кожен із них набув право власності на 1/2 частку зазначеної квартири. Узгоджена сторонами загальна вартість майна, яке підлягає поділу у рівних частинах за цим договором, становить 767 562,00 гривень. Однак, ОСОБА_3 лише 08.08.2017 року повідомила про суттєві зміни у майновому стані, щодо об'єкту нерухомості - квартири, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, згідно з протоколом № 154, ОСОБА_3, обіймаючи посаду начальника відділу економіки Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, будучи державним службовцем категорії «Б», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 1726 КУпАП, являючись суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 2 ст. 52 даного Закону, пункту 1 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року № 2 "Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 року № 958/29088 із змінами, внесеними згідно з Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 1 від 18.08.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.08.2016 року № 1153/29283, несвоєчасно повідомила про суттєві зміни у майновому стані, а саме: відповідно до договору купівлі-продажу 1/2 частки квартири, укладеного 09.02.2017 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, останньою придбано ? частку квартири АДРЕСА_2 загальною вартістю 383 781 гривень. Однак, ОСОБА_3 лише 08.08.2017 року повідомила про суттєві зміни у майновому стані, щодо об'єкту нерухомості - квартири, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні прокурор вказав, що ОСОБА_3 повинна була повідомити про суттєві зміни у майновому стані у десятиденний строк після відповідних змін. Однак, ОСОБА_3 лише після надходження запиту правоохоронних органів за місцем роботи про надання інформації щодо неї, а саме: 08.08.2017 року, повідомила про суттєві зміни у майновому стані щодо об'єкту нерухомості - квартири АДРЕСА_2. Вважає, що в діях ОСОБА_3 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1726 КУпАП, підтримує складені відносно неї протоколи та просить накласти стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 1726 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 1726 КУпАП, не визнала, та пояснила, що з 2015 року працює начальником відділу економіки Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, є державним службовцем та зобов'язана подавати декларацію. В квартирі АДРЕСА_2 вона проживає біля 15 років. Відповідна квартира була придбана за кошти родичів в період шлюбу з її колишнім чоловіком ОСОБА_5, тобто є спільним майном подружжя. Крім того, квартиру по вул. Закревського в м. Києві вона декларувала щорічно, починаючи з 2006 року, як майно чоловіка. В серпні 2016 року шлюб між нею та ОСОБА_5 було розірвано. 25.11.2016 року між нею та її колишнім чоловіком було укладено договір про поділ спільного майна колишнього подружжя, відповідно до якого вони за взаємною згодою здійснили поділ придбаної у період зареєстрованого шлюбу у спільну сумісну власність квартири АДРЕСА_5, в результаті поділу кожен із них набув право власності на 1/2 частку зазначеної квартири. Враховуючи вимоги діючого законодавства України їй фактично належало 50 % квартири, тому укладений договір ніяким чином не порушував антикорупційного законодавства. 09.02.2017 року між нею та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу 1/2 частки квартири, згідно з яким ОСОБА_3 придбала 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 загальною вартістю 383 781 гривень. Однак, вона сплатила тільки частину коштів за квартиру, оскільки інша частина була зарахована в рахунок сплати аліментів. Таким чином, вона стала повноцінним власником квартири АДРЕСА_2.

Представник ОСОБА_3 - адвокат Невмержицький В.І. у судовому засіданні підтримав пояснення ОСОБА_3, просив закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 1726 КУпАП у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3, її представника, думку прокурора, вивчивши письмові матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 1726 КУпАП відповідальність передбачена за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» визначено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня 2016 року на рівні 1378 гривень, тобто розмір 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб дорівнює 68 900 гривень.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» визначено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2017 року на рівні 1600 гривень, тобто розмір 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб дорівнює 80 000 гривень.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_3 25.11.2016 року на підставі договору про поділ спільного майна колишнього подружжя №1596 оформила право приватної власності на 1/2 частину квартири, загальною площею 37,58 метрів квадратних, за адресою: АДРЕСА_3, вартістю на дату набуття у власність 767 562 гривень (1/2 = 383 781 грн.), що перевищувала 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 01 січня 2016 року, тобто суму 68 900 гривень.

Крім того, 09.02.2017 року ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу придбала у власність 1/2 частину квартири, загальною площею 37,58 метрів квадратних, за адресою: м. Київ, вул. Закревського, буд.73/1 кв.191, вартість 1/2 частини квартири на дату набуття у власність становить 383 781 гривень, що перевищувала 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на 01 січня 2017 року.

08.08.2017 року ОСОБА_3 повідомила про суттєві зміни у майновому стані та задекларувала квартиру АДРЕСА_2, як приватну власність.

Разом з тим, вимогами ст. 280 КУпАП на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення покладено обов'язок з'ясувати не лише те, чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також питання винуватості особи у його вчиненні.

Вина є одним із елементів суб'єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Так, суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1726 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Це випливає з аналізу ст. 10 КУпАП, де передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків, та ст. 11 КУпАП, де вказано, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати.

Зважаючи на те, що законом в диспозиції ч. 2 ст.1726 КУпАП не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таку ж думку висловила й судова палата у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією, від 22 травня 2017 року вказала, що суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 1726 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 355 ЦПК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Частинами 1, 3 ст. 368 ЦПК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 370 ЦПК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Згідно з електронною декларацією за 2016 рік, що була подана ОСОБА_3, в розділі «об'єкти нерухомості» вказано, що остання на праві власності має 50% відсотків квартири, загальною площею 37,58 кв.м., а власником інших 50 % є ОСОБА_5

Як було встановлено в судовому засіданні, квартира, загальною площею 37,58 кв.м., що була задекларована за 2016 рік, розташована за адресою: АДРЕСА_4.

Крім того, з огляду на норми права, що регламентують інститут спільної сумісної власності, квартира АДРЕСА_2 була спільною сумісною власністю, а договір про поділ спільного майна колишнього подружжя від 25.11.2016 року тільки виділив у натурі частки із майна, які були рівними.

Доводи ОСОБА_3 про відсутність у неї умислу на уникнення фінансового контролю придбаної 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 заслуговують на увагу, оскільки вони підтверджуються роздруківкою щорічної декларації ОСОБА_3 за 2016 рік, де відображено право власності на 50 % квартири, а інших 50 % на праві власності за колишнім чоловіком ОСОБА_5 Крім того, ОСОБА_3 декларувала відповідну квартиру, починаючи з 2006 року, як майно чоловіка, тобто як спільне сумісне майно, що в свою чергу свідчить про вчинення дій, направлених на декларування майнового стану особи, а не на ухилення від такого декларування.

Належних і допустимих доказів, які беззаперечно спростовують ці твердження, суду надано не було.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов'язані з корупцією» № 13 від 25 травня 1998 року суди при розгляді справ про правопорушення, пов'язані з корупцією, повинні також з'ясовувати мотив і характер вчиненого діяння.

Під час розгляду даної справи не було встановлено в діях ОСОБА_3 мотивів на уникнення фінансового контролю придбаного майна, оскільки надійшло це майно у володіння суб'єкта декларування у законний спосіб.

Таким чином, судом встановлено, що в діях ОСОБА_3 відсутні ознаки суб'єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1726 КУпАП, оскільки у неї були відсутні мотиви допустити порушення вимог закону, вона не бажала його порушити, поза її волею перебував свідомий допуск настання негативних наслідків від діяння, що свідчить про відсутність вини. Крім того, майно, що було неналежним чином задеклароване, належало ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності, що унеможливлює притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори» міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Положення даної статті Конвенції кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів (справа «Кадубец проти Словаччини»).

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення є за доцільне застосування аналогії кримінального процесуального закону, які, як і положення ст. 62 Конституції України, вказують на те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Наявні в матеріалах справи письмові докази, не спростовують доводів ОСОБА_3 стосовно її невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1726 КУпАП.

За таких обставин, відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 підлягає закриттю за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1726 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 172-6, 247, 283, 284 КУпАП, Законом України «Про запобігання корупції»

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 1726 КУпАП у зв′язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом десяти днів з моменту винесення може бути подана апеляція або протест прокурора.

Суддя: