Номер провадження: 33/785/570/17
Номер справи місцевого суду: 501/169/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Толкаченко О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Толкаченко О.О., за участю потерпілого ОСОБА_2, особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу на постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 02 лютого 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн. Стягнутий судовий збір у сумі 320 грн.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_3 20.01.2017 року, близько 16 год., керуючи автомобілем НОМЕР_1, виїжджаючи з житлової зони по вул. Перемоги, 5 в м.Білгород-Днестровський Одеської області на дорогу, в порушення вимог п. 10.2 Правил дорожнього руху України, не надав перевагу в русі автомобілю НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, що рухався по дорозі, внаслідок чого допустив зіткнення автомобілів, від якого обидва автомобіля отримали механічні пошкодження.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_3 вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

ОСОБА_3, не погоджуючись з постановою суду, подав клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження постанови Іллічівського міського суду Одеської області від 02 лютого 2017 року, у якому стверджує, що строк на оскарження постанови суду був пропущений не з його вини, а в наслідок недбалої роботи працівників поштового відділення, які несвоєчасно направили його апеляційну скаргу на адресу суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 стверджує, що правил дорожнього руху він не порушував, а навпаки здійснив виїзд з житлової зони на дорогу з дотриманням всіх необхідних умов для здійснення такого маневру, проте ДТП сталося з вини водія автомобіля «RENAULT», якій раптово здійснив виїзд на зустрічну смугу руху та зіткнувся з його автомобілем.

Також ОСОБА_3 зазначає, що він з самого початку висловлював свою незгоду з тим, як працівники поліції скали схему ДТП і протокол про адміністративне правопорушення, а в ході розгляду справи судом першої інстанції він категорично не визнав себе винуватим, але суд, всупереч наявності в матеріалах справи доказів відсутності його вини, притягнув його до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, ОСОБА_3 просить скасувати постанову та закрити провадження по справі щодо нього в звязку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3, який просив задовольнити апеляційну скаргу, потерпілого ОСОБА_2, якій заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.294 ч.7 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи судом першої інстанції відносно ОСОБА_3 був здійснений 02 лютого 2017 року за його участю.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 оскаржив постанову суду першої інстанції, але постановою судді апеляційного суду Одеської області від 17 лютого 2017 року апеляційна скарга була повернута ОСОБА_3, як така, що подана поза межами строку на апеляційне оскарження (а.с.32).

Між тим, згідно поштового штемпелю доданого до апеляційної скарги опису поштового конверту вбачається, що ОСОБА_3 здійснив вказане відправлення 11 лютого 2017 року, тобто у межах строку на подання апеляційної скарги (а.с.28).

За таких обставин апеляційний суд погоджується з доводами клопотання ОСОБА_3 про поновлення йому строку на подання апеляційної скарги та вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду може бути поновленим.

Статтею 251 ч.1 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та обєктивному зясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя районного суду дав належну правову оцінку наявним у справі доказам, вірно встановив фактичні обставини справи, та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апелянта щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Так, з протоколу про адміністративні правопорушення АП2 № 158704 від 20.01.2017 року складеного відносно ОСОБА_3 внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху вбачається, що ОСОБА_3 не заперечував проти фактичних обставин вчинення ним правопорушення, викладених у вказаному протоколі та власноруч зазначив у ньому, що він, керуючи автомобілем, вчинив ДТП (а.с.3).

У своїх поясненнях, наданих безпосередньо на місці ДТП ОСОБА_3 вказав, що він, виїжджаючи із житлової зони на головну дорогу та здійснюючи при цьому маневр повороту ліворуч, не впевнився у безпечності свого маневру, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «RENAULT» під керуванням водія ОСОБА_2Б.(а.с.6).

Зі схеми ДТП вбачається, що вона була складена за участю обох водіїв, які які стали учасниками дорожньо-транспортної пригоди, та підписана ними, при цьому водій ОСОБА_3 підписав зазначену схему ДТП не надавши жодних зауважень щодо правильності її складення, чим фактично підтвердив відповідність дійсності зафіксованих в схемі ДТП даних (а.с.4).

Одночасно матеріали справи не містять у собі даних про те, що ОСОБА_3, будучи не згодним з діями працівників поліції при складанні схеми ДТП та протоколу про адміністративне правопорушення, оскаржив такі їх дії в установленому законом порядку, та не надав відомостей о наявності таких даних і в ході розгляду справи апеляційним судом.

За таких обставин вважаю надуманими доводи ОСОБА_3М про те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього та схема ДТП були складені працівниками поліції з порушенням норм КУпАП.

Крім того, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що ДТП сталося внаслідок технічної несправності автомобіля «RENAULT», яким керував водій ОСОБА_2, оскільки вказані доводи є цілковитим припущенням ОСОБА_3, які не засновані на матеріалах справи.

З постанови суду першої інстанції вбачається, що в ході розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_3 надав пояснення, в яких повністю визнав себе винним в порушенні Правил дорожнього руху та вчиненні ДТП (а.с.10).

Відповідно до п.10.2 Правил дорожнього руху України, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїжджою частиною або тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що по ній рухаються, а зїжджаючи з дороги велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він пересікає.

За таких обставин вважаю, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_3 у порушенні ним п. 10.2 Правил дорожнього руху України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_3 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП в межах санкції ст. 124 КУпАП.

Враховуючи викладене, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_3 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова судді районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв'язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя апеляційного суду Одеської області,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Іллічівського міського суду Одеської області від 02 лютого 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 02 лютого 2017 року залишити без задоволення.

Постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 02 лютого 2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_4