АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/1866/2017 Головуючий у першій інстанції - Сизова Л.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ковальська В.В., за участю захисника ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 07 липня 2017 року про визнаннявинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 07 липня 2017 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до постанови судді 23 квітня 2017 року о 05 год. 15 хв. ОСОБА_5 керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. Дніпровська Набережна 14/1 в м. Києві в стані алкогольного сп'яніння. Перевірка на стан сп'яніння проводилася в установленому законом порядку в присутності двох свідків з застосуванням приладу «DRAGER» Аlcotest № 6810, показник тесту становить 0,90 проміле, що свідчить про те, що ОСОБА_5 знаходився в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 07 липня 2017 року скасувати та закрити справу за відсутністю складу адміністративної правопорушення.

При цьому апелянт стверджує, що він не керував транспортним засобом, а сидів у припаркованому на узбіччі автомобілі та чекав на зустріч зі своєю приятелькою, яка мала перейти через дорогу з кафе, в якому вони святкували день народження ОСОБА_5 і яка мала відвезти ОСОБА_5 додому.

Проте, працівник поліції, перевіривши документи на автомобіль, склав протокол відносно ОСОБА_5, не навівши жодних доказів, які підтверджують факт керування ОСОБА_5 транспортним засобом та виклав у фабулі неправдиву інформацію.

В судовому засіданні суду першої інстанції суддя не допустила ОСОБА_5 до кабінету, де слухалась справа, не стала слухати його пояснення, не надала можливості задіяти свідка та забезпечити захист прав, не дослідивши всі докази у справі, ухвалила незаконне рішення.

В додаткових поясненнях до апеляційної скарги ОСОБА_5 вказує на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені ознаки алкогольного сп'яніння, виявлені у водія, працівники поліції не проінформували його про порядок застосування спеціального технічного засобу - газоаналізатору «Alkotest 6810» та використали технічний прилад DragerАlcotest 6810 ARBL-0956, який не мав належного сертифікату, оскільки сертифікат відповідності був чинним до 27 березня 2017 року.

В інших додаткових поясненнях до апеляційної скарги ОСОБА_5 зазначає, що технічний прилад марки Drager Аlcotest 6810 ARBL-0956 не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізоторів на території України, а тому показники цього приладу не можуть вважатись допустимим доказом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_4, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушеннята доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скаргадо задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновок, викладений у постанові судді про винність ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1), довідкою, роздрукованою приладом «DRAGER», з результатом тесту на стан алкогольного сп'яніння, з показником 0,90 проміле (а.с.2), поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 3).

Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, не заперечував і сам ОСОБА_5

Так, в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_5 визнав себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення, зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення, і пояснив, що вжив лише дві пляшки сидру.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 також не заперечував того, що перебував у стані алкогольного сп'яніння, проте посилався на те, що він не керував транспортним засобом, а лише сидів у припаркованому автомобілі біля кафе, де святкував свій день народження.

Разом з тим, обставини, на які посилався ОСОБА_5 в апеляції, матеріалами справи не доведені. Натомість у протоколі про адміністративне правопорушення свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 своїми підписами засвідчили ту обставину, що ОСОБА_5 керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, а також дали пояснення про те, що ОСОБА_5 пройшов у їх присутності тест на стан алкогольного сп'яніння, який показав результат 0,90 проміле.

При цьому відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення зазначення ознак алкогольного сп'яніння не впливає на суть адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_5, який при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не заперечував тієї обставини, що перебував у стані алкогольного сп'яніння, а в суді першої інстанції вказав на те, що вживав спиртні напої.

У письмових поясненнях до апеляційної скарги ОСОБА_5 заперечує допустимість доказу, отриманого в результаті проведення огляду із застосуванням технічний прилад Drager Аlcotest6810 ARBL-0956, посилаючись на відсутність сертифікату на даний прилад та порушення проведення порядку огляду.

Твердження апелянта про те, що працівники поліції не проінформували його про порядок застосування спеціального технічного засобу є голослівними, оскільки не підтверджуються жодним наявним у справі доказом.

Доводи про відсутність сертифікату на прилад DragerАlcotest 6810 ARBL-0956 є безпідставними, оскільки у відповіді на адвокатський запит захисника ОСОБА_4 Міністерство економічного розвитку і торгівлі повідомило, що сертифікат на вказаний прилад дійсно був чинним до 27 березня 2917 року, проте з набранням з 01 січня 2016 року чинності Закону України «Про метрологію» проведення державних випробувань засобів вимірювальної техніки не передбачено, натомість передбачено оцінку відповідності законодавчо регульованих ЗВТ вимогам технічних регламентів. На вимірюванні вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається, поширюється дія Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 січня 2016 року. Відповідно до п. 5 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про метрологію» були чинними сертифікати відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженого типу, виданий у встановленому законом порядку до набрання чинності Законом України «Про метрологію».

Отже, сертифікат на прилад Drager Аlcotest 6810 ARBL-0956, як такий, що був виданий до вступу в дію Закону України «Про метрологію», був чинним на вказаний у ньому строк, тобто до 27 березня 2017 року. Проте закінчення строку дії цього сертифікату не означає, що згаданий прилад не може застосовуватись, оскільки з 01 січня 2016 року на законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки поширюється дія Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 січня 2016 року.

Матеріалами справи не встановлено невідповідності вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 січня 2016 року технічного приладу Drager Аlcotest 6810 ARBL-0956, за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_5 на стан алкогольного сп'яніння, а також відсутні дані про заборону використання цього приладу в України, отже доводи апеляційної скарги про недопустимість як доказу результатів тесту є неспроможними.

Суддя апеляційного суду вважає також безпідставними доводи апеляції про порушення суддею районного суду прав ОСОБА_5 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки з постанови судді убачається, що ОСОБА_5 був присутнім в судовому засіданні, давав пояснення по суті обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, і при цьому не заявляв будь-яких клопотань, зокрема, про допит свідків та участь захисника.

За таких обставин суддя апеляційного суду не вбачає підстав для скасування постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 07 липня 2017 року про визнанняОСОБА_5 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 07 липня 2017 року про визнаннявинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва В.В. Ковальська