АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/5028/17Суддя 1 інстанції Колочко О. В.
Номер провадження 33/774/175/К/17Суддя- доповідач Коваленко Н. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2017 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 жовтня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. П'ятихатки Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 жовтня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 320 грн. судового збору.

При обставинах, зазначених в постанові, ОСОБА_2 26 липня 2017 року о 12 годині 30 хвилин на 210 км а/ш Енергодар-Василівка-Бердянськ керував транспортним засобом Geely MK Cross, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, поведінка, що не відповідає обставинам), на вимогу працівників поліції від проходження медичного огляду або за допомогою алкотестеру Драгер на встановлення стану алкогольного, наркотичного або іншого сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з цією постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови, її скасування та закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови, ОСОБА_2 посилається на те, що цей строк ним пропущений з поважної причини, оскільки копію постанови він отримав лише 26 жовтня 2017 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначив, що ця постанова підлягає скасуванню, оскільки винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що після складання протоколу, його не було ознайомлено з ним під підпис, що є порушенням вимог ч.1 ст.256 КУпАП. Також, звертає увагу, що у протоколі відсутні підписи свідків, що були присутніми під час його складення. Вважає, що його незаконно було притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки на момент ухвалення судом постанови сплинув двохмісячний строк накладення стягнення, передбачений ст.38 КУпАП. Окрім того, зазначає, що судом порушено його право на захист, в зв'язку з відмовою в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_2, який підтримав доводи клопотання та апеляційної скарги й наполягав на їх задоволенні, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість клопотання та постанови в межах скарги, дійшов висновку про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження постанови та залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Статтями 289, 294 КУпАП встановлено десятиденний строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк може бути поновлено органом, правомочним розглядати справу.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_2 не був присутнім в суді першої інстанції при розгляді цієї справи і оголошенні постанови, отримав її копію 26 жовтня 2017 року та оскаржив з порушенням встановленого законом 10-денного строку, звернувшись до суду з апеляційною скаргою 27 жовтня 2017 року, тоді як строк на її оскарження сплинув 21 жовтня 2017 року.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки справа судом була розглянута за його відсутності, а докази отримання ним постанови в матеріалах справи відсутні, та з метою забезпечення доступу до правосуддя, вважає необхідним задовольнити клопотання і поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови, та апеляційну скаргу розглянути по суті.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №048717 від 26 липня 2017 року, яким встановлено, що ОСОБА_2 26 липня 2017 року о 12-30 годин на 210 км а/ш Енергодар-Василівка-Бердянськ керував транспортним засобом Geely MK Cross, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, поведінка, що не відповідає обставинам), на вимогу працівників поліції від проходження медичного огляду або за допомогою алкотестеру «Драгер» на встановлення стану алкогольного, наркотичного або іншого сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).

В зв'язку з відмовою ОСОБА_2 від підпису у протоколі та отримання його копії, не можуть бути прийняті до уваги доводи скарги з приводу того, що він не був ознайомлений з протоколом під підпис.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення підтверджується також поясненнямисвідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, долученими до матеріалів справи, згідно яких водій ОСОБА_2 26 липня 2017 року близько 12-40 годин в їх присутності, на пропозицію працівників поліції, відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у медичному закладі та за допомогою алкотестера «Драгер». Від нього відчувався запах алкоголю з порожнини рота. Окрім того, водій відмовився від надання письмових пояснень, підпису у протоколі та отримання його копії та тимчасового посвідчення водія. Від керування автомобілем був відсторонений (а.с.5, 6).

Підстави ставити під сумнів пояснення цих свідків відсутні, оскільки їх пояснення є послідовними і повністю узгоджуються як між собою, так і з відомостями, котрі слідують з документів, що містяться в матеріалах справи та є доказами вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Також, є безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, що у протоколі відсутні підписи свідків, які були присутніми під час його складення, оскільки у зазначеному протоколі містяться обидва підписи свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.1)

Окрім цього, вина ОСОБА_2 у вчиненному підтверджується відеозаписом з нагрудної відеокамери поліцейського, який містить фіксацію обставин зупинення працівниками поліції транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_2 та складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення у присутності двох свідків, у зв'язку з його відмовою від проходження огляду на вимогу працівника поліції на стан алкогольного сп'яніння в законом встановленому порядку. Цим відеозаписом також зафіксовано його пояснення, що він відмовляється від проходження огляду, оскільки незадовго до зупинки співробітниками поліції випив 0,5 л. пива.

Разом з цим, вина ОСОБА_2 у вчиненому підтверджується його поясненнями наданими в суді апеляційної інстанції, відповідно до яких він визнав, що на пропозицію працівників поліції, дійсно відмовився пройти медичний огляд для визначення стану сп'яніння, оскільки був тверезий.

Також, є необґрунтованими доводи скарги ОСОБА_2з приводу того, що на момент ухвалення судом постанови сплинув двохмісячний строк накладення стягнення, передбачений ст.38 КУпАП, оскільки частиною другою зазначеної статті встановлено: якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Беручи до уваги те, що правопорушення вчинене ОСОБА_2 26 липня 2017 року, а рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності постановлено судом 11 жовтня 2017 року, тобто в межах встановленого тримісячного строку, апеляційний суд не вбачає в діях суду першої інстанції будь-яких порушень.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що суд безпідставно розглянув справу за його відсутності, хоча він подавав клопотання про відкладення розгляду справи, вони не можуть бути прийняті до уваги виходячи з такого.

Згідно матеріалів справи, 18 вересня 2017 року, на підставі заяви ОСОБА_2, розгляд справи було відкладено на 11 жовтня 2017 року, у зв'язку з необхідністю юридичної допомоги. Але, 11 жовтня 2017 року ОСОБА_2 знову звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи через зайнятість його захисника ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції. Однак, як вірно вказує суд в оскаржуваній постанові, не надав жодного доказу на підтвердження того, що саме ОСОБА_5 є його захисником.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що зі сторони ОСОБА_2 мало місце ухилення від явки до суду з метою затягування строків притягнення до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення, в тому числі, шляхом подачі не підтверджених належним чином клопотань про відкладення розгляду справи, а тому, у відповідності до ст.268 КУпАП, згідно якої ст.130 КУпАП не відноситься до категорії справ, де присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов'язковою, суд обґрунтовано здійснив розгляд справи за відсутності ОСОБА_2

Даючи оцінку вищенаведеним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає, що в діях водія ОСОБА_2, вбачається невідповідність Правилам дорожнього руху, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме: п.2.5 ПДР України, та наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Отже, при апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст.ст.279, 280 КУпАП, а докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, та всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст.30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_2, інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

У контексті вищенаведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відповідність судового рішення вимогам закону та відсутність підстав для його зміни або скасування за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, у зв'язку з чим постанову залишає без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, як необґрунтовану.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови - задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 жовтня 2017 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 жовтня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.В. Коваленко