Справа № 460/233/17 Головуючий у 1 інстанції: Яворська Н.І.
Провадження № 33/783/512/17 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 року Апеляційний суд Львівської області у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г. у місті Львові, з участю ОСОБА_2, прокурора Бриндак М.Т., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Городоцького районного суду Львівської області від 11 квітня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП,

встановив:

Постановою Городоцького районного суду Львівської області від 11.04.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 320 гривень.

Згідно постанови суду ОСОБА_2 займав посаду судді Яворівського районного суду Львівської області з 24.05.1994 року. Постановою Верховної Ради України від 22.09.2016 р. № 1600-У111 (про звільнення суддів) відповідно до пунктів 2,3 та 9 частини п'ятої статті 126 Конституції України у зв'язку з поданням заяви у відставку ОСОБА_2 звільнено.

Наказом голови Яворівського районного суду Львівської області № 80/к від 04 жовтня 2016 року на підставі постанови Верховної Ради України від 22.09.2016 року № 1600-УІІІ ОСОБА_2 виключено із штату Яворівського районного суду.

Із записів у протоколі про адміністративне правопорушення №9 від 20.01.2017 року вбачається, що ОСОБА_2 будучи відповідно до підпункту «г» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, суб'єктом відповідальності за правопорушення вимог ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно абз.1 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», ст.50 цього Закону ОСОБА_2 зобов'язаний був подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, як особа, яка припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

Наказом голови Яворівського районного суду Львівської області № 80/к ОСОБА_2 виключено із штату Яворівського районного суду Львівської області 04.10.2016 року, тобто до вказаної дати суддя ОСОБА_2 перебував на роботі, отже зобов'язаний був подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування до 04.10.2016 року.

Згідно з приміткою статті 50 Закону України «Про запобігання корупції» до службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, віднесено зокрема посаду судді.

Проте, будучи звільненим із посади судді 04.10.2016 року ОСОБА_2 подав електронну декларацію до ЄДРД лише 15.12.2016 року.

Отже, не подавши своєчасно декларацію, своїми діями, ОСОБА_2 порушив ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», чим вчинив адміністративне правопорушення пов'язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

На дану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутності складу правопорушення. При цьому ОСОБА_2 зазначає, що в нього був електронний цифровий підпис, виготовлений 23.02.2016 року, однак за допомогою наявного ЕЦП доступ до Єдиного державного реєстру декларацій, осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування був неможливий і про даний факт було доведено до відома голови Яворівського районного суду Львівської області та керівництва ТУ ДСА України у Львівській області, яким було прийнято рішення про виготовлення нових ЕЦП. Таким чином, апелянт вважає, що на момент виникнення в нього обов'язку подати декларацію були в наявності об'єктивні, непереборні та істотні труднощі в частині подання електронної декларації, жодного наміру на вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією в нього не було. Крім цього, апелянт вказує, що ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» не визначено конкретного моменту подання такої декларації і жоден орган не уповноважений встановлювати строки подання декларації.

З огляду на викладене апелянт, вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, винесену з порушенням вимог процесуального законодавства України, судом не були задоволені клопотання сторони захисту про витребування доказів, допит свідків. Крім цього, судом було проігноровано обставини оголошення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення працівниками правоохоронного органу.

Розглянувши матеріали справи № 460/233/17, дослідивши доводи апеляційної скарги, пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, яка підтримала подану апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Частиною 1 ст.172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_2 суддя в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обґрунтовано застосував стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги покликання апелянта про те, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено строку подання декларацій під час звільнення саме в дань звільнення, оскільки такі не ґрунтуються на законі.

Так, відповідно до ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», положення якого щодо фінансового контролю, декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування діють на момент складання цього протоколу, особи, зазначені у ст.50 зазначеного закону, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції уповноважене на прийняття нормативно-правових актів в сфері запобігання корупції та нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Згідно з п.п.2 п.5 розд. ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10.06.2016 року, зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 року №959/29089, відповідно до вимог ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» декларація суб'єкта декларування, який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб'єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

Крім того, під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 підтвердив те, що новий електронний цифровий підпис (ЕЦП) для нього був виготовлений 10.10.2016 року і він знав про це, - отже на думку апеляційного суду саме 10.10.2016 року ніщо не перешкоджало ОСОБА_2 подати електронну декларацію до ЄДРД.

Період часу з моменту звільнення з 04.10.2016 року по час виготовлення нового ЕЦП , тобто по 10.10.2016 року, слід визнати таким, що підпадає під ознаки поважності причин несвоєчасності подання декларації,- оскільки ОСОБА_2 у цей період часу за відсутності ЕЦП фізично не зміг подати декларацію.

Водночас, доказів про причини поважності несвоєчасності подання декларації до ЄДРД у період часу з 11.10.2016 року по 15.12.2016 року ОСОБА_2 апеляційному суду не надав.

Таким чином, постанова місцевого суду є законна і обґрунтована, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_2, апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

постановив:

Постанову Городоцького районного суду Львівської області від 11 квітня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області Березюк О.Г.