АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/265/17 Головуючий у 1 й інстанції - Гончаренко В. М.
Справа № 201/1203/17-п Доповідач - Калініч Н.І.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2017 року м. Дніпро

Суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Калініч Н. І., за участю особи,яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його захисника - ОСОБА_3,ОСОБА_4 та його представника - ОСОБА_5 за участю секретаря- Гичка Л.Ю., Бондаренко К.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2017 року, якою

-ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, приватного підприємця фактично проживаючого: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП на накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в сумі 340 гривень, та стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 320 гривень.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно постанови суду, ОСОБА_2 13 січня 2017 року о 15 годині 50 хвилин, керуючи транспортним засобом «Фольксваген», д/н НОМЕР_1, перебуваючи навпроти будинку № 10 по вул. Шевченко в м. Дніпрі, відчинив двері транспортного засобу і залишив їх відчиненими, чим створив перешкоду іншому учаснику дорожнього руху, внаслідок чого, на двері допустив наїзд автомобіль «Хонда», д/н НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, який рухався прямо. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 1.3, 1.5, 15.13 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

В своїй апеляційній скарзі особа яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, просить скасувати постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2017 року та зарити адміністративне провадження за відсутністю складу правопорушення

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує, що постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2017 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення до сплати штрафу в розмірі 340 гривень. Таке своє рішення суд першої інстанції мотивував фотознімками та схемою ДТП, а також поясненнями водія ОСОБА_4 та поясненнями ОСОБА_2 ,очевидця ОСОБА_7,

ОСОБА_2 вважає, винесену постанову, як таку, що не відповідає дійсності та матеріалам адміністративного провадження.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції було не вірно замовчено про причини неявки в судове засідання, оскільки був повідомлений захисник ОСОБА_3 який повинен був повідомити суд першої інстанції про необхідність перебування біля хворих батьків, який в свою чергу приймав участь двічі в судових засіданнях від 14 лютого та 21 лютого 2017 року.

Разом з цим , ОСОБА_2 вказує що захисник надавав ретельні пояснення по справі, та надав до суду виправдувальні документи, які в свою чергу судом першої інстанції не було взято до уваги, чим фактично було позбавлено його конституційного права на судовий захист.

Як вбачається з апеляційної скарги, правопорушник вказує що складена інспекторами поліції схема ДТП та зроблені ними фотографії, всупереч твердженню судді, ніяк не доводять вини у порушенні зазначеного у протоколі п.п.15.3. Правил дорожнього руху, оскільки на цих документах чітко вказана безперешкодна можливість водія ОСОБА_4 об'їхати нерухомо стоячий з увімкненими аварійними світловими сигналами автомобіль, що він зобов'язаний був зробити у відповідності до вимог п.п.1.3.; 1.5. Правил дорожнього руху.

Звертає увагу також на те, що його доводи викладені в апеляційній скарзі підтверджуються поясненнями свідка ОСОБА_7, а саме, що транспортний засіб VOLKSWAGEN CADDY, знаходився нерухомо з увімкненими аварійними світловими сигналами, так суд першої інстанції не висвітлив в постанові про його вимушену зупинку, тим самим приховавши протиправні дії водія ОСОБА_4, та зробивши помилковий висновок про неможливість суду дати правову оцінку його діям, а відтак і помилково прийшов до висновку, щодо вини ОСОБА_2

Як зазначає ОСОБА_2, що стоячий нерухомо у правого бордюру автомобіль був вимушеною подією, оскільки це сталося внаслідок поламки замка запалення, який ремонтував ОСОБА_2, заздалегідь включивши аварійні світлові сигнали свого авто, тому це не створювало перешкод іншим учасникам дорожнього руху і відповідало вимогам п.15.13. Правил дорожнього руху.

Пояснюючи механізм пошкоджень вказує, що його двері автомобіля було відчинено на 3 - 5 сантиметрів, що було вимушеною мірою, за для ремонту замка запалення яке потребує нахилитися нижче рульового колеса.

Під час об'їзду нерухомого VOLKSWAGEN CADDY зупиненого з увімкненими аварійними світловими сигналами, водій ОСОБА_4, не мав жодного зустрічного транспортного засобу та мав вільну проїжджу частину зліва від себе майже в чотири метри.

Нажаль, жодного з цих доводів суддя у оскарженій постанові не згадав та вважає що, така позиція місцевого суду щодо вибірковості дослідження доказів вини чи невинуватості того чи іншого учасника ДТП є недопустимою, яка порушує вимоги ч.1 ст.24 Конституції України щодо рівності прав сторін в судовому процесі.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, допитавши сторони та свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вважаю, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних обставин.

Згідно з ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Не можна погодитися з висновками суду про те,що ОСОБА_2 був належним чином повідомлений, однак не з'явився та не повідомив про причини своєї неявки, однак присутній у судовому засіданні його захисник саме повідомив суд про причини неявки та суд повинен був відкласти справу та прийняти міри до виклику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведене слід погодитися с доводами апеляції про порушення судом першої інстанції вимог ст. 268 КУпАП, що є суттєвим порушенням вимог КУпАП та постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення та іншими документами.

Таким чином, суддя розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен оцінити докази, одним із яких є протокол, та висловити думку з приводу, чому спростовує даний доказ і які наводить докази щодо відсутності адміністративного правопорушення.

Вказані вимоги закону, суд першої інстанції не виконав, оскільки суд не перевірив доводи особи , яка притягається до адміністративної відповідальності, не звернув уваги на те, що протокол про адміністративну відповідальність не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки не містить всіх даних про події ДТП.

ОСОБА_10 у судовому засіданні апеляційної інстанції зазначив, що його зупинка на дорозі, була вимушеною подією та сталася внаслідок поламки замка запалення, який він і ремонтував, заздалегідь включивши аварійні світлові сигнали автомобілю, та оскільки,що б відремонтувати замок запалення необхідно відкрити дверці, то вона була відкрита на 3-5 см., що не заважало водію об'їхати нерухомий автомобіль.

Так, в апеляційному суді допитані працівники поліції - ОСОБА_9 та ОСОБА_8, які надали пояснення про те, що дійсно автомобіль «Фольксваген», д/н НОМЕР_1, перебуваючи навпроти будинку № 10 по вул. Шевченко в м. Дніпрі, стояв нерухомо та були увімкнені аварійні світлові сигнали, однак у протоколі про адміністративне правопорушення вказані дані не були зазначені. Не були зазначені також причини вимушеної зупинки.

При допиті ОСОБА_4 в апеляційній інстанції не заперечував того факту, що автомобіль, яким керував ОСОБА_2 був припаркований до правого бордюру, однак заперечував факт наявності увімкнутих аварійних світлових сигналів та вказував на те, що витримати дистанцію між автомобілями йому заважали припарковані з іншої сторони дороги автомобілі.

Вказані твердження водія ОСОБА_4 не знайшли свого підтвердження, оскільки, як убачається з схеми місця ДПТ ( а.п.2) ширина дороги складає 8,5 м. та припаркований автомобіль, яким керував ОСОБА_2 займав тільки 1,7 м. та ніякого транспортного засобу, який би заважав водієві ОСОБА_4 об'їхати припаркований до бордюру автомобіль не було. Твердження ОСОБА_4 у судовому засіданні нічим не підтверджено та оскільки схема місця ДТП ніким із учасників ДТП не оспорювалася, слід вважати відсутність перешкод для об'їзду автомобіля, який стояв з увімкнутими аварійними світловими сигналами, що не тільки не спростовується, а навпаки підтверджується як схемою місця ДТП ( а.п. 2) так и поясненнями свідка ОСОБА_7 (а.п.6).

Враховуючи наведене, прихожу до висновку що водієм автомобіля «Фольксваген», д/н НОМЕР_1 ОСОБА_2 не було порушено п. 1.3, 1.5 ПДР, оскільки він діяв у відповідності до вимог п.9.9 Правил дорожнього руху та при вимушеній зупинці на дорозі увімкнув аварійні світлові сигнали та відповідно до п. 1.4 Правил дорожнього руху мав права розраховувати на те, що інші учасники дорожнього руху будуть виконувати Правила, а саме п.п. 1.3, 1.5, та крім того п. 13.1.-Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Враховуючи наведене, у разу наявності обставин, що зазначені ОСОБА_2 в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не вбачається.

Самі по собі протоколи про адміністративне правопорушення та схема дорожньої пригоди не є достатнім доказом для з'ясування дійсних обставин дорожньої транспортної пригоди.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення .

На підставі зазначеного вище , прихожу до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не доведена та адміністративний матеріал підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП , суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2017 року, якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в сумі 340 гривень, та стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 320 гривень скасувати.

Адміністративне провадження відповідно ОСОБА_2 згідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП закрити, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.І. Калініч