Провадження № 3/761/8964/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Осаулов Андрій Анатолійович розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в м.Києві про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за ст. 124, ст. 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

03.10.2017р. о 02 год. 30 хв. водій ОСОБА_1, керував автомобілем марки «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1, в стані наркотичного сп'яніння, та під час руху заднім ходом здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2, після чого залишив місце події, чим порушив вимоги пп. 10.9, 2.10., 2.9а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбаченого ст.ст.124,122-4, 130 КпАП України.

У судове засідання водій ОСОБА_1 не з'явився, про день та час розгляду справи про адміністративне правопорушення неодноразово повідомлявся належним чином, а тому згідно положень ст. ст. 268, 277-2 КУпАП, суд, виходячи з вище зазначених правових норм, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов'язки, вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність.

Суддя, дослідивши матеріали справи - протоколи про адміністративне правопорушення від 27.11.2017 року серії БР №148189, БР №148190, БР №148191, які складені уповноваженими особами, схему місця ДТП, письмові пояснення ОСОБА_2, Довідку відділення політравми від 03.10.2017р., Висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп'яніння, інші документи у їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до п. 10.9 ПДР, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Згідно п. 2.10 ПДР, У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров'я; ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред'явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об'їзд місця пригоди; є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

З огляду на вище викладене, суд вважає вина водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124, ст.122-4 КпАП України доведена повністю.

Пунктом 2.9а Правил дорожнього руху України встановлено, що водію забороняється управляти транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або знаходячись під дією наркотичних або токсичних засобів. На вимогу працівника ДАІ водій зобов'язаний пройти у встановленому порядку медичне освідчення для визначення алкогольного сп'яніння (п. 2.5 Правил).

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює склад правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненному підтверджується матеріалами справи, а саме: даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення БР № 148189, Висновку Київської міської наркотичної лікарні «Соціотерапія» щодо результатів медичного огляду, в якому вказано про перебування Омельченко в стані наркотичного сп'янінні (марихуана, амфетамін).

Згідно зі ст. 251 КпАП України доказами про справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких в передбаченому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою в стані наркотичного сп'яніння.

Згідно ч. 2 ст. 36 КпАП України, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

При накладенні адміністративного стягнення з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, вважаю, що стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. та позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік відповідає вимогам ст.ст. 23,33 Кодексу України про адміністративні правопорушення і є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.

Згідно ч. 5 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення дорівнює 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленої законом на 1 січня календарного року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 130 ч.1, 221 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124, ст. 122-4, ст. 130 ч. 1 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. 00 коп. на користь держави, за ст. 122-4 КУпАП у виді штрафу у розмірі п'ятнадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п'ятдесят п'ять) грн. 00 коп., за ст. 130 ч. 1 КУпАП у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. На підставі ст. 36 КУпАП остаточне стягнення ОСОБА_1 призначити у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1, на користь держави судовий збір в розмірі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або місцем знаходження його майна.

Строк пред'явлення постанови до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Зобов'язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст. 32 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга до відповідного апеляційного суду подається через місцевий суд, що виніс постанову.

Суддя: Осаулов А.А.