АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/1227/17 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу, яка містить у собі клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, захисника ОСОБА_3, що діє в інтересах ОСОБА_4, на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_4, 1988 року серпня місяця 01 дня народження, громадянина України, який мешкає за адресою: м. Дніпро, пр. Воронцова, 25/59, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт на строк 40 годин та стягнуто судовий збір в сумі 320 грн.,-

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно оскаржуваної постанови суду першої інстанції, 25.09.2017 року, о 13 годині 50 хвилин, за адресою: м. Дніпро, пл. Соборна, 9, ОСОБА_4 неодноразово не виконав законну вимогу поліцейського, а саме вимог відкрити багажник автомобіля НОМЕР_1, для проведення поверхневої перевірки, що передбачено ст. 34 Закону України «Про національну поліцію», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 ставить питання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції та просить оскаржувану постанову скасувати.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строків апеляційного оскарження вказаної постанови, апелянт зазначає, що подати апеляційну скаргу вчасно він не зміг через те, що у нього тяжко хворів батько, який 19.10.2017 року помер, при цьому апелянт у період з 09.10.2017 року до 20.10.2017 року доглядав свого батькав та в подальшому займався його похованням.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, зазначає, що суд першої інстанції формально та безпідставно прийшов до висновків про вчинення його підзахисним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Так, ОСОБА_4 не керував автомобілем НОМЕР_2, даний факт не було доведено матеріалами провадження та наявними у них доказами. Крім того, постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська щодо громадянина ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 130 КУпАП було встановлено, що саме останній 25.09.2017 року керував вищевказаним автомобілем.

Зазначає, що у його підзахисного не вимагали пред'явити посвідчення водія, натомість його відразу було повідомлено про порушення ним вимог ст. 126 КУпАП, що підтверджується наявним в матеріалах провадження відеодоказом та свідчить про відсутність у вимогах працівника поліції ознаки законності, передбаченої Закону України "Про Національну Поліцію", а отже в діях ОСОБА_4 не вбачається складу правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, що робить подальші дії працівників поліції незаконними. Вказує, що його підзахисного належним чином не було повідомлено і про проведення спецоперації "Зброя та вибухівка", на яку посилався працівник поліції як підставу проведення огляду автомобіля, проте жодних належний підстав проведення перевірки автомобіля зазначених у ст. 34 ЗУ "Про поліцію" заявлено не було.

Апелянт акцентує увагу на тому, що його підзахисний в подальшому відкрив багажник автомобіля, як того вимагав поліцейський, проте цього було недостатньо і працівник поліції вимагав у ОСОБА_4 показати йому зміст коробки, яка знаходилася в багажнику авто, що є безпідставним, оскільки ця коробка не була згідно ст. 370 Митного кодексу України особистою річчю його підзахисного та він не був зобов'язаний показувати її вміст.

Крім того захисник вказує на порушення, з якими було складено протокол, такі як відсутність свідків, не роз'яснення його підзахисному його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, згідно ст. 256 КУпАП, які не були взяті до уваги судом першої інстанції.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили її задовольнити з наведених у ній підстав.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши пояснення, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Вирішуючи клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його задовольнити, оскільки наведені останнім обставини підтверджуються наданими документами та можуть вважатися поважними причинами для пропущення строку апеляційного оскарження.

Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи, є законним, обґрунтованим і повністю узгоджується із дослідженими судом доказами.

Відповідальність за ст. 185 КУпАП наступає зокрема за злісну непокору законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обовязків.

Під злісною непокорою у контексті диспозицій вказаної норми закону про адміністративну відповідальність належить розуміти дії особи, які виражаються у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції. Законність вимог поліцейського оцінюється в кожному конкретному випадку з урахуванням вимог КУпАП та Закону України «Про національну поліцію».

Відповідно до ст. 34 Закону України "Про національну поліцію", поліцейський може здійснювати поверхневу перевірку речі або транспортного засобу зокрема у тому випадку, якщо існує достатньо підстав вважати, що в транспортному засобі знаходиться річ, обіг якої заборонено чи обмежено, або яка становить загрозу життю чи здоровю такої особи або інших осіб. Поверхнева перевірка речі або транспортного засобу здійснюється шляхом візуального огляду речі та/або транспортного засобу або візуального огляду салону та багажника транспортного засобу. Поліцейський при здійсненні поверхневої перевірки має право вимагати відкрити кришку багажника та/або двері салону. Під час поверхневої перевірки речі або транспортного засобу особа повинна самостійно показати поліцейському вміст особистих речей чи транспортного засобу.

Як обєктивно підтверджується матеріалами справи, в тому числі відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, ОСОБА_4, перебуваючи на місці водія автомобіля НОМЕР_3, що стояв без руху, на неодноразові вимоги працівників поліції надати можливість поверхневого огляду вказаного автомобіля, зокрема відчинити багажник, відповідав відмовою та надав таку можливість лише через деякий час і лише після повідомлення про те, що відносно нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що вищезазначені дії ОСОБА_4В, належить кваліфікувати за ст. 185 КУпАП як злісну непокору законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обовязків.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо незаконності вимог поліцейських про надання можливості поверхневого огляду автомобіля, суд апеляційної інстанції оцінює їх критично, оскільки зафіксована на відеозаписах з нагрудних камер поліцейських конфліктна поведінка ОСОБА_4, зокрема його ухилення від предявлення своїх документів на вимогу працівників поліції, давали підстави ґрунтовно припускати, що останній намагається у такий спосіб приховати від виявлення правоохоронними органами наявні в автомобілі речі, обіг яких заборонено чи обмежено, а отже надавала достатні підстави для здійснення поверхневої перевірки транспортного засобу згідно ст. 34 Закону України "Про національну поліцію" незалежно від того, наскільки детально ОСОБА_4 був повідомлений поліцейськими про спецоперацію «Зброя і вибухівка».

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_4 не керував автомобілем НОМЕР_2, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки з наявних у матеріалах справи відеозаписів вбачається, що саме останній сидів на місці водія, вів зі співробітниками поліції діалог з приводу надання документів, та зрештою саме він надав автомобіль для поверхневого огляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_4 у подальшому відкрив багажник автомобіля, як того вимагав поліцейський, не спростовують правильності оскаржуваної постанови, оскільки склад адміністративного правопорушення, за яке останній притягнутий до відповідальності, утворюють його дії в частині неодноразової, на протязі тривалого часу, відмови виконати неодноразово предявлені законні вимоги працівників поліції та надати автомобіль для поверхневого огляду. Той факт, що зрештою, після повідомлення про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП, ОСОБА_4 такі вимоги виконав, не скасовує обставин, що мали місце до цього моменту, в тому числі неодноразової відмови ОСОБА_4 від виконання раніше предявлених йому законних вимог.

Доводи апелянта про порушення, з якими було складено протокол, такі, як відсутність свідків, не роз'яснення його підзахисному його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, згідно ст. 256 КУпАП, не обґрунтовують вимог апеляційної скарги, оскільки мають формальний характер та не стосуються суті правопорушення, за яке ОСОБА_4 був притягнутий до адміністративної відповідальності, встановлення фактичних обставин справи, правильності кваліфікації його дій, доведеності його винуватості. Крім того, ОСОБА_4 у межах адміністративного провадження скористався юридичною допомогою захисника, а отже те, що на етапі складання протоколу про адміністративне правопорушення йому не були текстуально розяснені його права, передбачені КУпАП, не може вважатися істотним порушенням його права на захист, що тягне скасування оскаржуваної постанови. Що стосується відсутності у протоколі про адміністративне правопорушення відомостей про свідків незважаючи на те, що інші особи були очевидцями відповідних подій, то ця обставина не має істотного значення, оскільки зміст вказаних подій достатньою мірою висвітлений обєктивним доказом відеозаписами з нагрудних камер співробітників поліції.

У звязку з вищенаведеним, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Строк апеляційного оскарження - поновити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3, що діє в інтересах ОСОБА_4, - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 за ст. 185 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2