Справа 573/606/17
Номер провадження 3/573/160/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді Терещенко О. І.,

з участю секретаря Кислої Ю.М.,

розглянув матеріали, які надійшли з Білопільського ВП ГУНП в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого,

РНОКПП НОМЕР_1,

- за ч. 1 ст. 139 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

21 березня 2017 року до Білопільського районного суду Сумської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №520404, складений 17 березня 2017 року відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 139 КУпАП. З вказаного протоколу вбачається, що 17 березня 2017 року о 08 годині 40 хвилин в с. Вири Білопільського району Сумської області по вул. Вигонянка водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_2 здійснив виніс бруду на проїжджу частину дороги, чим забруднив її.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, при цьому пояснив, що 17 березня 2017 року о 08 годині 40 хвилин від'їжджав від свого будинку на вантажному автомобілі ТАТRA, при цьому він здійснив розворот з протилежного боку вулиці, чим образив своїх сусідів, які живуть навпроти і з якими у нього конфлікт з приводу того, що він здійснює розворот з їхньої сторони вулиці, оскільки вони вважають, що це їхня земля. Вказане питання неодноразово вирішувалося сільською владою і сільський голова дозволив здійснювати йому розворот на вказаній земельній ділянці, яка належить сільській громаді, а не особисто його сусідам. Розворот машиною він здійснює на земельній ділянці без будь-якого покриття, а тому можливо земля з колес і попала на проїжджу частину, але це не є значним забрудненням і не перешкоджає дорожньому руху.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 139 КУпАП встановлена відповідальність за пошкодження автомобільних доріг, вулиць, дорожніх споруд, залізничних переїздів, трамвайних колій, технічних засобів регулювання дорожнього руху, самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху, створення перешкод для дорожнього руху, в тому числі забруднення дорожнього покриття, або невжиття необхідних заходів щодо їх усунення та попередження інших учасників руху про небезпеку, що виникла, або невжиття посадовими особами, відповідальними за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, утримання автомобільних доріг та вулиць, громадянами - суб'єктами господарської діяльності заходів щодо заборони руху підвідомчих технологічних транспортних засобів, сільськогосподарської техніки і машин на гусеничному ходу автомобільними дорогами і вулицями, покриття яких може бути пошкоджене.

Таким чином, ч. 1 ст. 139 КУпАП серед іншого встановлює відповідальність за створення перешкод для дорожнього руху, в тому числі забруднення дорожнього покриття, яке може створювати небезпеку для учасників руху.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України перешкода для руху - нерухомий об'єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об'єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу.

З наданого в судовому засіданні ОСОБА_1 акту огляду на предмет бруду на асфальтовому покритті в районі домоволодіння №28 по вул. Вигонянка в с. Вири Білопільського району та можливості уникнення витягнення грунту з прилеглої території, складеного 17 березня 2017 року комісією у складі сільського голови ОСОБА_2, землевпорядника ОСОБА_3, вбачається, що що 17 березня 2017 року ОСОБА_1 при виїзді автомобілем ТАТRA з домоволодіння №28 по вул. Вигонянка колесами автомобіля витягнув мізерну кількість земляного покриття вулиці на асфальтову дорогу, яке не становить жодних перешкод в користуванні дорогою, не може спричинити виникнення будь-яких негативних наслідків та не потребує жодних дій, направлених на негайне очищення від бруду дорожнього покриття. При огляді прилеглої території зафіксовано лише вдавлення в грунтовій дорозі з трав'яним покривом без витягу її верхньої частини колесами автомобіля. Комісією встановлено, що не тільки ОСОБА_4, а і всі інші мешканці вулиці Вигонянка, виїжджаючи зі своїх домоволодінь до асфальтованої дороги, змушені проїжджати по землі загального користування без будь-якого покриття (а. с. 17-18).

Також з доданої до протоколу про адміністративні правопорушення фототаблиці та фотокарток, наданих суду ОСОБА_5, не вбачається, які саме перешкоди в дорожньому русі створив ОСОБА_1, не вказані вони й в самому протоколі (а. с. 9-12, 24-28).

Водночас при складанні протоколу про адміністративне правопорушення саме на посадову особу, яка його складає, покладається обовязок надання суду доказів на підтвердження того правопорушення, яке зазначається у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин справи, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Заслухавши ОСОБА_5, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 139 КУпАП.

Згідно з вимогами ст. 283 КУпАП постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в тому разі, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі у звязку відсутністю в діях ОСОБА_1 складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 139, ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 139 КУпАП закрити у звязку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя