АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2017 року суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Кияшко О.А., з участю ОСОБА_2 і ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09.03.2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09.03.2017 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Згідно з вказаною постановою ОСОБА_2 06.02.2017 року приблизно о 09 годині 57 хвилин, керуючи автомобілем Шкода д.н. НОМЕР_1, рухаючись по вул. Грінченка на перехресті з вул. Кіровоградською в м. Києві, в порушення вимог п.п. 2.3.б, 12.1 ПДР, не врахував дорожню обстановку при виборі безпечної швидкості руху, вчасно не відреагував на її зміну, що призвело до зіткнення з автомобілями Мазда д.н. НОМЕР_2, Фольксваген д.н. НОМЕР_3 та пошкодження транспортних засобів.

ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати постанову судді місцевого суду та закрити провадження щодо нього у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_2 обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Приймаючи рішення по справі, суд з недостатньою повнотою з'ясував всі обставини справи, не дав належної оцінки доказам та документам, формально підійшов до дослідження обставин справи без всебічного та повного з'ясування суті правопорушення, що потягло за собою винесення неправомірного рішення.

Заслухавши в судовому засіданні апеляційного суду доводи ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, думку ОСОБА_3, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та наполягав на тому, що постанова судді місцевого суду є законною і обґрунтованою, вислухавши пояснення ОСОБА_2 і ОСОБА_3 щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 є обґрунтованою та її слід задовольнити з наступних підстав.

З пояснень ОСОБА_2 і ОСОБА_3, які вони дали в судовому засіданні апеляційного суду, вбачається, що зіткнення автомобілів сталось в той момент, коли автомобіль Шкода д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 рухався по вул. Грінченка через перехрестя з вул. Кіровоградською в м. Києві, а автомобілі Мазда д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 і Фольксваген д.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3, рухаючись у зустрічному напрямку по вул. Грінченка, здійснювали поворот ліворуч на вул. Кіровоградську.

При цьому водій ОСОБА_3 стверджує, що зіткнення сталось з вини водія ОСОБА_2, який не врахував дорожню обстановку при виборі безпечної швидкості руху та вчасно не відреагував на її зміну.

Водій ОСОБА_2 стверджує, що зіткнення сталось з вини водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які здійснюючи поворот ліворуч на зелений сигнал світлофору на дорозі з двохстороннім рухом, яка має по дві смуги руху в кожному напрямку, не надали дорогу його автомобілю, який рухався у зустрічному напрямку прямо. При цьому водій ОСОБА_3 здійснював поворот ліворуч з першої (правої) смуги руху, не зайнявши перед цим відповідне крайнє положення у другій (лівій) смузі руху. Вважає, що він вимог ПДР не порушував, оскільки їхав з безпечною швидкістю, яка відповідала дорожній обстановці та погоднім умовам, а при створенні автомобілями під керуванням водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_4 аварійної ситуації негайно почав гальмувати, однак уникнути зіткнення не вдалось, оскільки відстань до них була недостатньою для повної зупинки автомобіля.

Фактичні дані про особливості проїзної частини на місці зіткнення, розташування транспортних засобів після зіткнення, характер та локалізація пошкоджень транспортних засобів, що містяться у схемі дорожньо-транспортної пригоди, узгоджуються з поясненнями ОСОБА_2 щодо обставин ДТП.

Водій ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційного суду також підтвердив, що в момент зіткнення він здійснював поворот ліворуч на зелений сигнал світлофору з першої смуги руху на дорозі з двохстороннім рухом, яка має по дві смуги руху в кожному напрямку. Одночасно з ним поворот ліворуч з другої смуги руху здійснював автомобіль Мазда д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 Автомобіль під керуванням ОСОБА_2 рухався у зустрічному напрямку прямо.

З письмових пояснень водія ОСОБА_4, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що в момент зіткнення, він здійснював поворот ліворуч на зелений сигнал світлофору з лівої (другої) смуги руху. Одночасно з ним поворот ліворуч з правої смуги руху здійснював автомобіль Фольксваген д.н. НОМЕР_3. Автомобіль Шкода д.н. НОМЕР_1 рухався у зустрічному напрямку прямо.

Отже наявні у справі докази доводять, що зіткнення автомобілів сталось в той момент, коли водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем Мазда д.н. НОМЕР_2, і водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем Фольксваген д.н. НОМЕР_3, здійснювали поворот ліворуч на вул. Кіровоградську з другої та першої смуги відповідно (водій ОСОБА_4 з другої смуги руху (лівої), а водій ОСОБА_3 з першої (правої) смуги руху), на зелений сигнал світлофору на дорозі з двохстороннім рухом, яка має по дві смуги руху в кожному напрямку. Водночас автомобіль Шкода д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 рухався у зустрічному напрямку прямо.

Відповідно до п.16.6 ПДР, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу повинен надати дорогу транспортним засобам, що рухаються у зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Відповідно до п.10.4 ПДР перед поворотом праворуч або ліворуч, у тому числі і в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху у цьому напрямку, крім випадків коли здійснюється поворот у разі в'їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками або розміткою.

Оцінивши наявні у справі докази, приходжу до висновку, що водій ОСОБА_2 у даній дорожній ситуації правил дорожнього руху не порушував, оскільки рухався через перехрестя по головній дорозі прямо. Даних про перевищення ним швидкості руху, яке могло б бути у прямому причинному зв'язку зі дорожньо-транспортної пригодою та її наслідками, апеляційним судом не встановлено.

При цьому в діях водія ОСОБА_4. вбачається порушення вимог п.16.6 ПДР, оскільки він, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основного світлофора не надав дорогу автомобілю Шкода д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, що рухався у зустрічному напрямку прямо.

В діях водія ОСОБА_3 вбачається порушення вимог п.16.6, 10.4 ПДР, оскільки він, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основного світлофора, завчасно не зайняв крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху у цьому напрямку, не надав дорогу автомобілю Шкода д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, що рухався у зустрічному напрямку прямо.

Отже висновки судді місцевого суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, а тому вона підлягає задоволенню, а постанова судді скасуванню із закриттям справи щодо ОСОБА_2 на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09.03.2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя