АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду м. Києва Васильєва М.А.,

за участю

перекладача НорманіїВардо захисника АфендуловоїМ.Г.

особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2016 року, якою

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Сенакі, місце проживання невідоме,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. на користь держави з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 275 грн. 60 коп.,

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до постанови суду, 27 вересня 2016 року приблизно об 11.45 год. ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження медичного огляду відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДРУ та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного сп'яніння.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, винести нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що підпис у складеному працівниками поліції протоколі про адміністративне правопорушення у графі про роз'яснення ст. 63 Конституції України та ст. 286 КУпАП не відповідає факту підтвердження роз'яснення прав, зокрема, право скористатись правовою допомогою та послугами перекладача. Крім того, апелянтом було повідомлено працівників поліції, що він не розуміє українську мову, погано розмовляє російською, але роз'яснення прав відбувалось саме українською мовою.

Також ОСОБА_3 звертає увагу на той факт, що суд першої інстанції в мотивувальній частині постанови вказав, що він, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, відмовився від проходження медичного огляду у присутності двох свідків, що в свою чергу не відповідає протоколу про адміністративне правопорушення.

Зокрема, встановлені обставини судом першої інстанції суперечать протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки відповідно саме до протоколу ознак алкогольного сп'яніння виявлено не було. Більш того, судом не було роз'яснено свідкам ст. 63 Конституції України, що ставить під сумнів об'єктивність та неупередженість їх показань.

Крім того, як зазначає апелянт, в матеріалах справи містяться дві телефонограми про повідомлення судового засідання, але жодних повідомлень ОСОБА_3 не отримувалась, а також було повідомлено з порушенням строку та порядку, встановленого ст. 277-2 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Так, згідно з положеннями ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Крім того, відповідно до ст.. 268 КУпАП, під час відсутності особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце й час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Одночасно ст.. 268 КУпАП передбачено право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, вказані вимоги закону місцевим судом дотримані не в повному обсязі, оскільки під час апеляційного розгляду ОСОБА_3 вказав про те, що він не отримував будь-яких телефонних повідомлень з суду. На той час він тимчасово проживав у м. Чернігові та, звернувшись за допомогою до родичів, які звернулися до знайомого юриста, дізнався про те, що одним із судів у м. Києві рішення у справі вже прийнято.

За таких обставин слушними є доводи апеляційної скарги про порушення права ОСОБА_3 на особисту участь в судовому розгляді, а також порушення його права на захист через відсутність перекладача, захисника та неможливість подання ним будь-яких доказів на підтвердження своїх доводів.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо обставин справи, апеляційний суд доходить висновку, що вони є обґрунтованими, за таких обставин.

Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції ці вимоги закону не дотримані.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 035266, він складений українською мовою 27 вересня 2016 року о 13.41год. про те, що 27 вересня 2016 року приблизно об 11.45 год. ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння: порушена мова, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 1).

Проте, ОСОБА_3 судом визнаний винуватим за інших обставин: 27 вересня 2016 року приблизно об 11.45 год. ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження медичного огляду відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДРУ та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного сп'яніння.

З огляду на викадене, судом ОСОБА_3 визнаний винуватим не у відмові проходження огляду на стан сп'яніння, а в керуванні транспортними засобами особою, яка перебувала в стані алкогольного сп'яніння, тобто, визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, по якому протокол про адміністративне правопорушення щодо нього не складався, що свідчить про те, що судом не встановлені дійсні обставини подій, які відбулися 27 вересня 2016 року.

ОСОБА_3 під час апеляційного розгляду справи пояснив, що автомобіль під його керуванням був зупинений працівниками поліції. Він намагався зателефонувати дядькові, який проживає в м. Києві та розуміє українську та російську мову, але працівники поліції не дозволили та забрали в нього мобільний телефон. Що відбувалося, він так до кінця і не зрозумів. Підійшли дві якісь особи, в розмові звучало слово - лікар, про те, що це таке, він не знає. Потім приїхали ще працівники поліції, які оглядали його автомобіль. Він підписав документи, які йому давали підписувати працівники поліції, однак, про що ті документи, він не знає. Прав йому ніхто не роз'яснював. Його забрали в поліцію, куди пізніше під'їхав його дядько, де все було з'ясовано, і його відпустили. Там йому пояснили, що зупинили його тому, що номер на автомобілі був невірно прикріплений. Автомобіль був забраний на штрафмайданчик.

З матеріалів справи вбачається, що перекладачем та захисником ОСОБА_3 забезпечений не був, що свідчить про порушення його права на захист.

В матеріалах справи наявні пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які викладені українською мовою на друкованому бланку шляхом внесення рукописного тексту працівником поліції, відповідно до яких 27 вересня 2016 року о 13.40 год. в їх присутності водій відмовився від проходження медичного огляду у встановленому Законом порядку в лікаря-нарколога та за допомогою приладу «Драгер» для визначення стану сп'яніння (ас. 2).

З метою перевірки доводів апеляційної скарги до апеляційного суду неодноразово викликалися вказані свідки, проте до суду вони не з'явилися, у зв'язку з чим апеляційний суд позбавлений можливості перевірити їх пояснення, наявні у матеріалах справи.

Одночасно апеляційним судом надсилався запит до Управління патрульної поліції у м. Києві про надання до суду відеозапису з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників поліції, однак, такі записи надані не були у зв'язку з тим, що з моменту фіксації пройшло більше 30 діб, а тому відеозаписи не збереглися.

Крім того, всупереч вимог ст.. 265-2 КУпАП, враховуючи пояснення ОСОБА_3 під час апеляційного розгляду, в протоколі про адміністративне правопорушення відповідний запис про затримання автомобіля та підстави такого затримання відсутні, як і відсутні такі відомості в матеріалах справи.

Також в матеріалах справи відсутні й відомості, на які йде посилання в листі Управління патрульної поліції у м. Києві, про проведення слідчо-оперативною групою слідчих дій та у зв'язку з чим.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 № 035266 та постанові суду, у зв'язку з порушенням права на захист ОСОБА_3, апеляційний суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. на користь держави з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва М.А. Васильєва