АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ігнатов Р.М., за участі:

особи, яка притягується до відповідальності − ОСОБА_2

захисника - Штабського М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в міста Києві апеляційну скаргу адвоката Штабського М.В. в інтересах ОСОБА_2 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 24.03.2017, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестиста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Не погоджуючись з таким рішенням суду адвокат Штабський М.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд постанову Дарницького районного суду міста Києва від 24.03.2017скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог адвокат посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення та надані до суду документи працівниками УПП м.Києва - є сфальсифікованими, записані до них відомості не відповідають дійсності. Оскільки протокол в присутності ОСОБА_2 25.12.2016 не складався, свідки не запрошувались і присутніми не були, а про існування такого протоколу ОСОБА_2 дізнався лише 13.03.2017. Натомість, суд першої інстанції не дослідив та не оцінив наявні у справі докази, які мають суттєве значення для вирішення справи. При цьому Штабський М.В. посилається на упередженість свідка ОСОБА_4 Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 і ОСОБА_4 надали покази, які суттєво різняться між собою і є взаємовиключними з ключових обставин справи. Адвокат стверджує, що місцевим судом безпідставно відмовлено від дослідження доказу - безпосереднього допиту в судовому засіданні свідка ОСОБА_6, хоча таке клопотання захисника і було судом задоволено. На переконання апелянта, суд безпідставно прийняв до уваги письмові пояснення свідка ОСОБА_6, оскільки вони не містять відомостей відносно того, коли саме складався протокол, не містять підпису особи, яка відбирала пояснення. Також в апеляційній скарзі зауважується, що судом безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання захисника про дослідження письмового доказу − протоколу адміністративного затримання ОСОБА_2 Апелянт наголошує на тому, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння, ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження такого огляду, що підтверджується звукозаписом, що міститься в матеріалах справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 щодо фактичних обставин справи, а також доводи його захисника, які підтримала подану апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити, заслухавши пояснення ОСОБА_2 щодо фактичних обставин справи та відповіді на питання суду, дослідивши матеріали справи і з'ясувавши питання, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд вважає апеляційні вимоги такими, які підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення їм не відповідає, що підтверджується слідуючим.

Так, оскаржуваною постановою встановлено, що ОСОБА_2 керував транспортним з ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

Приймаючи таке рішення суд послався на протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків, рапорт інспектора поліції, відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції.

Втім, на переконання суду, наведені в оскаржуваній постанові докази не вказують на існування події правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується слідуючим.

Так, ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водночас, п.27 Постанови Пленуму від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Між тим, виходячи з аналізу змісту диспозиції ст.130 КУпАП, відмова особи від проходження огляду на стан сп'яніння повинна бути в нерозривному зв'язку з керуванням транспортним засобом в такому стані.

Згідно п. 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 N 1452/735, огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі − спеціальні технічні засоби).

Пунктом 10 цього ж Розділу Інструкції визначено, що результати огляду на стан сп'яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (далі - акт огляду). Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп'яніння.

Натомість, при складанні працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення на ОСОБА_2, наведені положення закону враховані не були, що в свою чергу вказує на необ'єктивність та незаконність прийнятого судом першої інстанції рішення, яким ОСОБА_2 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, згідно наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського №499, який досліджений безпосередньо апеляційним судом, 24.12.2016, коли до ОСОБА_2 підійшли працівники поліції, він дійсно знаходився на водійському місці в автомобілі. Втім жодних даних про виконання останнім функції водія, на відео не зафіксовано, так як транспортний засіб перебував в нерухомому стані.

Також згаданий відеозапис не містить відомостей щодо пропонування працівниками поліції пройти ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку за участі свідків, так як всі події розгортаються довкола затримання ОСОБА_2 та його доставлення до Дарницького УП ГУНП в м.Києві, при тому, що згідно Інструкції від 09.11.2015 N 1452/735 огляд особи на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу.

Крім того, суд бере до уваги, що згідно долученої до матеріалів справи копії відповіді УПП в м.Києві на запит захисника Штабського М.В., поліцією повідомлено, що протокол про адміністративне затримання відносно ОСОБА_2 не складався.

Акт огляду на стан алкогольного сп'яніння матеріали справи не містять.

Щодо відсутності з боку працівників поліції пропозиції пройти ОСОБА_2 огляд на стан сп'яніння вказують також і пояснення самого ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_7, які були безпосередньо допитані в суді апеляційної інстанції, і які показали суду наступне.

Допитаний в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м.Борзна, Черкаської обл., працюючий в Дніпровському опероуповноваженим ВКП УП ГУНП в м.Києві, проживаючий в АДРЕСА_3, показав суду, що про існування протоколу дізнався 13.03.2017. 24.12.2016 він був на добовому чергуванні. Його знайома − ОСОБА_8 попросила, щоб він прогрівав її автомобіль, бо там слабкий акумулятор. Від ОСОБА_2 до вул.Вербицького нешвидким кроком йти приблизно 10 хв. В той вечір, як пояснив ОСОБА_2, він випив пляшку пива. Прийшовши до автомобіля, ОСОБА_2 завів двигун і стояв біля нього палив та розмовляв по телефону. Працівник поліції підійшов до ОСОБА_2 і запитав адресу, бо вони приїхали на інший виклик. Почувши від ОСОБА_2 запах алкоголю, запитав документи на автомобіль, у відповідь на що останній повідомив, що документів на автомобіль в нього немає та пояснив ситуацію про прохання його знайомої. При цьому, як стверджує ОСОБА_2, він пояснював працівникам поліції, що наметено багато снігу і слідів руху автомобіля немає, пояснюючи тим, що він не рухався на цьому транспортному засобі. ОСОБА_2 одягли в кайданки і відвезли до управління поліції. В управлінні склали протокол затримання про непокору вказівці працівника поліції і здійснили поверхневий огляд. Протримали ОСОБА_2 в управлінні близько двох годин, після чого відпустили додому.

Додатково ОСОБА_2 показав суду, що затримували його по АДРЕСА_2, а в протоколі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП - зазначено АДРЕСА_1, що не відповідає дійсності.

На запитання суду ОСОБА_2 пояснив, що він не відмовлявся від огляду на стан сп'яніння, бо йому ніхто не пропонував пройти тест на спецпристрої «Драгер» чи прослідувати до медичного закладу. Жодних свідків запрошено не було. Пояснення інспектора ОСОБА_10, надані в суді першої інстанції, не співпадають з поясненнями двох інших поліцейських.

Допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець м.Києва, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2, пенсіонер, показав суду, що з ОСОБА_2 раніше працювали разом. 24.12.2016 ввечері вийшов купувати сигарети до магазину. Біля 7-го під'їзду зустрів ОСОБА_2, сам проживає в 5-му. Попросив його зачекати кілька хвилин, щоб купити сигарет і поговорити. Повертаючись через кілька хвилин побачив, що ОСОБА_2 розмовляє з працівниками поліції. Там були ще інші особи. Підійшовши, працівник поліції повідомив свідку, щоб він тримався осторонь, не підходив близько. В цей час ОСОБА_2 скрутили і повезли до райвідділу. ОСОБА_7 попрямував теж до управління слідом за ними. Прибувши на місце, йому повідомили, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані сп'яніння. Потім на ОСОБА_2 почали складати протокол адміністративного затримання, в якому не було заповнено багато граф. Як повідомив свідок ОСОБА_7, він записав номер цього протоколу і надав пояснення з приводу події. ОСОБА_2 відпустили. ОСОБА_7 не бачив, що на ОСОБА_2 складали протокол по ч.1 ст.130 КУпАП. Дочекавшись, поки ОСОБА_2 відпустять, вони разом пішли додому.

На запитання захисника Штабського М.В. свідок ОСОБА_7 показав, що коли зустрів ОСОБА_2, він стояв біля 7-го під'їзду на тротуарі. ОСОБА_2 був один. Працюючого автомобіля біля ОСОБА_2 не бачив. ОСОБА_2 нікуди не виводили з Дарницького УП ГУНП в м.Києві, бо останній сидів в наручниках. Не знає, чи виходила інспектор Семенюк з управління поліції. Ніхто ОСОБА_2 не пропонував пройти огляд на стан сп'яніння при ньому.

При цьому, суд бере до уваги, що свідок ОСОБА_4 є знайомим інспектора ОСОБА_5., яка склала протокол на ОСОБА_2, що вказує на існування сумніві у його неупередженості і не відповідає п.6 Розділу І Інструкції від 09.11.2015 N 1452/735, в той час як з долученого захисником Штабським М.В. звукозапису судових засідань суду першої інстанції, свідок ОСОБА_4 показав суду, що письмових пояснень він не підписував, прізвище особи, яка відмовляється від огляду, йому не оголошувалось.

Не можуть бути покладені за основу у визнанні вини ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП, і пояснення свідка ОСОБА_6, поза як вказані пояснення не підписані особою, яка їх відібрала, що в свою чергу вказує на недопустимість вказаного доказу, а в судові засідання на виклики апеляційного суду останній не з'являвся.

Між тим, суд зважає, що ОСОБА_2, всупереч правилам ч.2 ст.254 КУпАП, не було вручено копію протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, при тому, що як стверджує сам ОСОБА_2, про його існування він дізнався коли прийшла повістка з суду, тобто в березні 2017 року, що в свою чергу вказує на порушення права на захист особи, яка притягується до відповідальності, на чому неодноразово наголошував в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Слушними суд вважає і доводи сторони захисту про необ'єктивну оцінку судом першої інстанції наявних в матеріалах справи доказів, з огляду на те, що пояснення свідка ОСОБА_4 в постанові суду спотворені, що підтверджується звукозаписом судового засідання.

В той же час, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП було складено без суворого дотримання вимог законодавства, а тому він, як і інші докази, на які послався місцевий суд, не можуть бути покладені в основу судового рішення.

За таких обставин, враховуючи, що на керування ОСОБА_2 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння та відмову останнього від проходження огляду для визначення такого стану вказують лише пояснення інспекторів поліції та рапорт одного з них, до яких суд відноситься критично, виходячи з того, що вони не узгоджуються з іншими наявними по справі доказами, зокрема: поясненнями ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_7, відеозапису з нагрудної камери поліцейського, які суд вважає належними, допустимими та достатніми для висновку про відсутність 24.12.2016 події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за участі ОСОБА_2

Зважаючи, що викладене залишилось судом першої інстанції поза увагою, в той час як згідно положень ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, оскаржувана постанова Дарницького районного суду міста Києва від 24.03.2017 не може вважатись законною та обґрунтованою, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, а провадження по праві відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП, закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу адвоката Штабського Миколи Вікторовича в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 24.03.2017, якою ОСОБА_2 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестиста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, − скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутності події адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Ігнатов

Справа № 33/796/1152/2017

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Домарєв О.В.

Суддя в апеляційній інстанції - ІгнатовР.М.