Справа № 175/433/17
Провадження № 3/175/183/17
Постанова

Іменем України

30 березня 2017 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бровченка В.В.,

при секретарі Шаблі А.В.,

за участю особи, яка притягається до відповідальності

ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, ІПН НОМЕР_1, учасника бойових дій, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого водієм ТДВ «Автопромінь»,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

02.01.2017 року о 08.15 годині поблизу будинку № 1 по вул. Шосейній у м. Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської обрості водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного спяніння, але в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України відмовився на вимогу поліцейського від проходження до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У суді ОСОБА_1 свою вину не визнав і пояснив, що вранці 02.01.2017 року на автомобілі «ЗАЗ-110307» був зупинений працівниками поліції, які запідозрили його у вживанні спиртних напоїв, після чого, без проведення медичного огляду на стан спяніння на місці зупинки, склали адміністративний протокол.

Допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення за вказаних у адміністративному протоколі обставин підтверджується наступними доказами.

Показаннями свідка ОСОБА_2, який у судовому засіданні повідомив, що 02.01.2017 року його зупинили працівники поліції та запросили бути присутнім у якості понятого під час складання адміністративного протоколу на ОСОБА_1, який стояв осторонь на відстані близько 6 метрів і мав явні ознаки алкогольного спяніння. На пропозицію поліцейського у його присутності та іншого понятого, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду для визначення стану спяніння. Після цього він підписав адміністративний протокол і письмове пояснення та залишив місце зупинки.

Аналогічним письмовим поясненням свідка ОСОБА_3 від 02 січня 2017 року (а.п.3).

Показаннями свідка ОСОБА_4. який у суді пояснив, що 02.01.2017 року приблизно о 08.00 годині він зупинив автомобіль «ЗАЗ-110307» під керуванням водія ОСОБА_1, який не був пристебнутий паском безпеки. При особистому спілкуванні виявив у ОСОБА_1 явні ознаки алкогольного спяніння, у звязку з чим запропонував тому пройти огляд для визначення стану спяніння. Однак, ОСОБА_1 відмовився, а тому він запросив двох понятих із числа водіїв, у присутності яких знову запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного спяніння, розяснивши відповідальність, передбачену ст.130 КУпАП. Після цього він склав адміністративний протокол на ОСОБА_1, а керування автомобілем, на якому той рухався, передав тверезому водієві з числа родичів, який написав відповідну розписку.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 2800381 від 02.01.2017 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 і свідка ОСОБА_2 від 02.01.2017 року, розпискою ОСОБА_5 від 02.01.2017 року про прийняття права керування автомобілем НОМЕР_2, рапортом молодшого інспектора взводу супроводження ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 02.01.2017 року (а.п.1,2,4,5,6).

Доводи ОСОБА_1 про свою невинуватість, викладені ним у своїх письмових поясненнях від 03 і 24 березня 2017 року, а також під час судового засідання, не спростовують зазначені докази, які у своїй сукупності свідчать про недотримання ним вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України.

Окрім цього, з власноруч написаної розписки ОСОБА_5 (а.п.5) убачається, що останній зобовязується не передавати право керування зазначеним транспортним засобом ОСОБА_1 до повного його протверезіння, що свідчить про те, що ОСОБА_1 дійсно мав явні ознаки алкогольного спяніння.

У суді свідок ОСОБА_4 повідомив про відсутність у нього 02.01.2017 року приладу для визначення стану спяніння, але зазначив, що такий прилад міг бути доставлений до місця зупинки водія ОСОБА_1 іншим екіпажем, чого не було зроблено через відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння.

Даний факт не свідчить про порушення працівником поліції Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У звязку з цим у суду відсутні правові підстави для закриття провадження по справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доказів того, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності (ст.18 КУпАП), суду не надано і такі обставини при розгляді справи судом не встановлені, а тому підстав для закриття провадження по справі, передбачених п.4 ст.247 КУпАП, суд не вбачає.

Враховуючи характер і обставини вчиненого правопорушення, яке є грубим, суд вважає необхідним піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню, передбаченому санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.ст.130 ч.1,268,276,277,283-285 КУпАП, суд -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і піддати адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

З урахуванням частини другої статті 308 КУпАП у разі несплати ОСОБА_6 штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, та примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби стягнути із ОСОБА_1 подвійний розмір штрафу, тобто у розмірі 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн.

Копію постанови вручити ОСОБА_1 і для відома направити начальнику сектору превенції Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, а у разі несплати штрафу чи судового збору - для примусового виконання начальнику Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду через місцевий суд.

Суддя В.В. Бровченко