Справа № 367/2104/17 Головуючий у І інстанції Линник В. Я.
Провадження № 33/780/506/17 Доповідач у 2 інстанції Миколюк
Категорія 147 11.12.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 грудня 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської області Миколюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу за участю:

особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

свідка ОСОБА_2,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 18 квітня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Ірпінського міського суду Київської області від 18 квітня 2017 року,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, к. 5/2, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200,00 (десять тисяч двісті гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 320 грн.00 коп.

Згідно з постановою суду, 12.03.2017 р. о 00-45 год в м. Ірпінь, по вул. Соборна, 195, ОСОБА_3, керував автомобілем НОМЕР_1. Після зупинення його працівниками ВП ГУ НП України в Київській області на їх пропозицію він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить її скасувати та провадження по справі закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтуванні вказує, що при розгляді справи судом першої інстанції було порушено його конституційні права, через те, що суд розглянув справу у його відсутності, незважаючи на його клопотання про перенесення справи, залишив його без задоволення.

Вважає, що працівниками поліції його автомобіль було зупинено без належних на те причин, протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог чинного законодавства, та порушено структуру освідування на стан алкогольного спяніння з тих підстав, що йому не було запропоновано пройти тест на стан алкогольного спяніння за допомогою Драгера, а відразу працівники поліції запропонували їхати до закладу охорони здоровя, також в матеріалах адміністративної справи відсутній акт направлення особи в медичний заклад для встановлення стану алкогольного спяніння, крім того звертає увагу на спрощений підхід до розгляду справи та безпідставне зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення та оскаржуваній постанові суду, що він не має місце роботи, що не відповідає дійсності.

Також в порушення ст.4 розділу 7 наказу від 07.11.2015 року №1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» поліцейськими не було надано довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керувати транспортним засобом відповідної категорії.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_1, який просив задовольнити апеляційну скаргу, свідка ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завдання провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи.

За змістом ст. 252 КУпАП, суддя має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ч.1 ст.268 КУпАП передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутись до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (п.2 рішення Конституційного Суду України 25.12.1997 року по справі №9-зп).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутись до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

В порушення вимог закону, суд розглянув справу у відсутності ОСОБА_1, хоча останній просив слухання справи відкласти у звязку з його відрядженням по роботі, направивши до суду відповідну письмову заяву, яка була проігнорована судом, чим грубо порушив його процесуальні права та обмежив ОСОБА_1 в доступі до правосуддя.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції належним чином не проаналізував наявні в справі матеріали, безпосередньо не допитав свідків, за відсутності будь-яких пояснень ОСОБА_1 в матеріалах справи, його позицію не зясував, та передчасно прийшов до висновку про винуватість останнього.

При розгляді справи в апеляційній інстанції, з пояснень ОСОБА_1 встановлено, що винним себе у інкримінованому правопорушенні він не визнав, стверджував, що в ніч 12.03.2017 року, він, у зв'язку із погіршенням здоров'я випив каплі від серця та зупинив свій автомобіль біля заправки, де за ним зупинився автомобіль працівників поліції, вийшовши з якого працівник поліції, перевіривши наявність водійського посвідчення та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, вказав ОСОБА_1 на те, що він перебуває у стані алкогольного сп'яніння і що потрібно складати протокол про адміністративне правопорушення. Не погоджуючись із такою поведінкою працівників поліції, він висловив бажання пройти освідування на місці зупинки, шляхом продування приладу "Драгер", на що поліцейські відповіли, що у них відсутній алкотестер. До лікарні їхати він відмовився через погане самопочуття, звертає увагу суду на те, що при його відмові від проходження огляду на стан алкогольного спяніння свідки були відсутні.

З метою перевірки показань ОСОБА_1, суд апеляційної інстанції неодноразово відкладав розгляд справи та викликав в судове засідання зазначених в протоколі про адмінправопорушення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, і працівника поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_6

Однак, на виклики до суду працівник поліції та свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по адміністративній справі не зявлялися, а нормами КУпАП не передбачається їх примусовий привід, тому перевірити правдивість їх письмових пояснень та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, не виявилось можливим, а ставити під сумнів пояснення ОСОБА_1 у суду немає підстав.

Крім того, за клопотанням ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції під присягою надав свої пояснення свідок ОСОБА_2, який, крім іншого, пояснив, що вночі 12.03.2017 року він знаходився разом з ОСОБА_1 в себе в дома, де ремонтували та настроювали музичну техніку, через деякий час ОСОБА_1 повідомив, що в нього піднявся тиск та він себе погано почуває, у вязку з чим, його дружина дала ОСОБА_1 ліки у вигляді сердечних капель, та приблизно в 00 годин 12.03.2017 року ОСОБА_1 поїхав додому. Свідок запевнив, що ні 12.03.2017 року, ні ввечері напередодні, ОСОБА_1 ніяких алкогольних напоїв не вживав.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП та п. 1.2. Інструкції особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого спяніння, підлягають оглядові на стан такого спяніння.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони Здоровя України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 6. вказаної Інструкції, огляд на стан спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - «Спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія, згідно п. 7. Інструкції, від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоровя).

В порушення вимог законодавства, під час освідування працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти освідування на стан алкогольного спяніння за допомогою алкотестеру Драгер, а відразу запропонували проїхати до лікарні, чим грубо порушили порядок виявлення у водіїв ознак алкогольного спяніння, що ставить під сумнів відповідність протоколу нормам закону.

Враховуючи те, що протокол про адміністративне правопорушення, який є основним джерелом доказів, складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом міністра внутрішніх справ від 07.11.2015 року № 1395, інших беззаперечних доказів того, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного спяніння і при цьому відмовився від проходження огляду на стан спяніння в установленому законом порядку, суду не надано, постанова суду підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови, якою провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміправопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про порушення правил зупинки транспортного засобу, та інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не є предметом розгляду суду у данному провадженні, оскільки дії поліцейських у цій частині не охоплюються диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі наведеного і керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 18 квітня 2017 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Миколюк О.В.