Провадження № 33/783/297/17 Доповідач - Калиняк О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2017 року м. Львів

Апеляційний суд Львівської області в складі судді Калиняк О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 31 січня 2017 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 31 січня 2017 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

кв. 96, м. Львів,

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення штраф у розмірі 20400 (двадцять тисяч чотириста) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 320 грн. судового збору.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він повторно протягом року 20 листопада 2016 року о 22 год. 25 хв. у м. Львові на вул. Стрийській, 66 керував транспортним засобом марки «Фольксваген» номерний знак RР56908 з ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, нестійка хода), від проходження огляду на стан спяніння на місці та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 просить поновити строк апеляційного оскарження як такий, що пропущений з поважних причин, скасувати постанову судді та скерувати справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Постанову судді вважає незаконною, винесеною з істотним порушенням процесуального законодавства й в обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: твердження суду про те, що неодноразові заяви ОСОБА_1 та адвоката свідчать про затягування розгляду справи, не відповідають дійсності, оскільки 21 грудня 2016 року розгляд справи було відкладено в зв'язку з тим, що ОСОБА_1 мав намір скористатись правовою допомогою, але потрібен був час для пошуку адвоката; один раз розгляд справи було відкладено в зв'язку із зайнятістю адвоката в іншому судовому процесі; 31 січня 2017 року ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні; це свідчить, що жодного разу справа не була відкладена без поважної причини. Такий розгляд справи позбавив ОСОБА_1 можливості реалізувати права, передбачені ст. 268 КУпАП України, зокрема, дати пояснення, заявити клопотання про допит свідків. Суд відступив від принципів повноти та об'єктивності судового розгляду та порушив вимоги п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005. Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, базується лише на протоколі про адміністративне правопорушення від 20 листопада 2016 року, при цьому суд не вжив заходів для здобуття інших доказів винуватості ОСОБА_1, таких як допит свідків, у присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння та працівників Національної поліції, які склали протокол, що свідчить про неповноту з'ясування обставин справи. Про наявність оскаржуваної постанови він дізнався випадково, коли звернувся до суду з метою зясування ходу розгляду справи й копію постанови отримав безпосередньо в суді 17 лютого 2017 року, про що розписався.

Будучи повідомленим апеляційним судом про дату, час і місце судового засідання, ОСОБА_1 та його захисник адвокат ОСОБА_2 повторно в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили. 03 квітня 2017 року на адресу Апеляційного суду Львівської області надійшло клопотання захисника ОСОБА_2 про проведення розгляду справи щодо ОСОБА_1 за відсутності захисника та ОСОБА_1

За таких обставин відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання ОСОБА_1 та його захисника не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги і дослідивши матеріали справи №466/10135/16-п, суд вважає, що захиснику ОСОБА_2 слід поновити строк апеляційного оскарження, а апеляційну скаргу залишити без задоволення з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджуються доводи захисника ОСОБА_2 щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів:

протоколом про адміністративне правопорушення від 20 листопада 2016 року (а.с.1);

висновком щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1745 від 20.11.2016, згідно з яким ОСОБА_1 відмовився від огляду (а.с.2);

карткою обліку адміністративного правопорушення та копією постанови судді Шевченківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2015 року, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, й на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. (а.с.3, 16).

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з'ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Покликання апелянта на неповноту з'ясування обставин справи є безпідставними, оскільки висновки суду першої інстанції підтверджуються сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя відповідно до ст.ст. 251, 252 КУпАП дав належну оцінку.

Відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Будь-яких клопотань про дослідження нових доказів у справі, в тому числі щодо допиту свідків, до апеляційного суду не надходило.

Неявки ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції та заява захисника ОСОБА_2 про розгляд справи у його та ОСОБА_1 відсутності свідчить про небажання останнього брати участь в апеляційному розгляді й відповідно надавати будь-які докази на підтримку позиції сторони захисту.

Зібрані у справі докази в їх сукупності були достатніми для прийняття судом першої інстанції рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Крім цього апеляційні вимоги захисника ОСОБА_2 про скерування справи на новий розгляд до суду першої інстанції не узгоджуються з визначеними ч.8 ст. 294 КУпАП повноваженнями суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.2 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування чи зміни постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику ОСОБА_2 строк апеляційного оскарження.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 31 січня 2017 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Калиняк