АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/872/17 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_2Д
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 жовтня 2017 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Коваленко В.Д., за участю: адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4, адвоката ОСОБА_5, що діє в інтересах ОСОБА_6 та самого ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Дніпро, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 серпня 2017 року, якою

ОСОБА_4, який народився 10 грудня 1997 року, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, не одруженого, мешкаючого за адресою: Дніпропетровська обл., с. Новоолександрівка, вул. Укаїнська, 111,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 серпня 2017 року ОСОБА_4 визнано винним в тому, що він о 22 годині 40 хвилин 17 червня 2017 року, керуючи автомобілем «КІА», д/з АЕ2670ЕН, рухався по вул. Н.Перемоги, з боку пров. Добровольців у напрямку вул. Космічної в м. Дніпрі, де перевищуючи дозволену швидкість руху в населених пунктах, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до повної зупинки, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Фольксваген», д/н АЕ 0725ВІ, під керуванням водія ОСОБА_6, який на перехресті з ОСОБА_7 рухався зліва направо за напрямком його руху. Своїми діями ОСОБА_4 порушив п.п. 12.3, 12.4, 12.9 «б» Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам. Крім того, тілесних ушкоджень зазнали пасажири ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, а також сам правопорушник.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_4

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат посилається на те, що вказана постанова, на його думку, є незаконною та необґрунтованою, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Вважає, що правила дорожнього руху порушив не ОСОБА_4, а водій автомобіля «Фольксваген Пассат» ОСОБА_6

Також, зазначив, що під час надання пояснень інспектору з дорожнього нагляду сектору превенції Дніпровського відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_11 23 червня 2017 року водій ОСОБА_4 пояснив, що рухаючись у м.Дніпрі по вул.Набережна Перемога по головній дорозі він зіткнувся з автомобілем «Фольксваген Пассат», який рухався по бул.Слави та порушив вимоги знаку 2.1 ПДР України «Дати дорогу», вимоги п.16.11 ПДР України «Проїзд перехресть», що знаходиться в причинному зв'язку зі скоєним ДТП. У судовому засіданні ОСОБА_4 підтвердив свої пояснення та додав, що рухався зі швидкість близько 60 км/год та відразу після того як автомобіль «Фольксваген Пассат», переїхавши через подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки, почав перегороджувати йому шлях для руху, він почав аварійно гальмувати, однак не зміг уникнути зіткнення у зв'язку з тим, що відстань між ним та водієм-порушником у момент різкого початку руху останнього складала близько 20 метрів. Посилається, що водій ОСОБА_4 пояснив, що у машині, водієм якої він був, знаходились 4 пасажири, які надали пояснення як свідки ДТП. Вказав, що водій ОСОБА_4, звертав увагу суду, що після зіткнення автомобілів на перехресті вул.Набережна Перемоги та бул.Слави з автомобіля «Фольксваген Пассат», через водійські передні ліві двері вийшло двоє осіб, а саме: ОСОБА_12 та ОСОБА_10, які відразу після ДТП викинули з автомобіля «Фольксваген Пассат» пакунок зі слідами вживаних спиртних напоїв та під час спілкування з якими, у повітрі відчувався запах алкогольних напоїв, а коли на місце ДТП прибули співробітники поліції і почали оформлювати матеріали, то водієм представився їх син ОСОБА_6

Також, вказує, що у судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_9, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, які підтвердили пояснення ОСОБА_4 та надали пояснення по суті ДТП, але суд зробив невірні висновки.

На його думку, підтверджуючи невинуватість у ДТП ОСОБА_4, свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона знаходилась в автомобілі «КІА» під керуванням водія ОСОБА_4 та знаходилась у якості пасажира на задньому сидінні по центру і стала очевидцем того, що водій ОСОБА_4 рухався по головній дорозі і на перехресті з другорядною дорогою по руху автомобіля прямо виїхав інший автомобіль в результаті чого між ними відбулось зіткнення. Останній раз, коли вона дивилась на показник швидкості руху автомобіля «КІА», - то він складав 60 км/год. Після зіткнення з автомобілем «Фольксваген Пассат» з нього вийшов водій чоловічої статі приблизно 40-45 років та жінка. При цьому водій ОСОБА_6 за кермом автомобіля «Фольксваген Пассат», на думку ОСОБА_9, - не знаходився.

Далі апелянт вказує, що ОСОБА_13, будучи допитаним у якості свідка, пояснив, що він знаходився в автомобілі «КІА» в якості пасажира та сидів позаду за водійським сидінням ОСОБА_4 Коли автомобіль «КІА» перетинав перехрестя з бул. Слави, то побачив автомобіль «Фольксваген Пассат», після чого між ними відбулось зіткнення. З автомобіля порушника вийшло двоє осіб - чоловік та жінка.

Також посилається на те, що допитаний у якості свідка ОСОБА_14 пояснив, що він знаходився в якості пасажира автомобіля «КІА» справа, на задньому сидінні. Швидкість руху автомобіля «КІА» була невисокою. Коли водій ОСОБА_4В, перетинав перехрестя по головній дорозі, то інший автомобіль «Фольксваген Пассат» несподівано зупинився посередині перехрестя на вул.Набережна Перемоги після того як виїжджав з бул.Слави. З автомобіля «Фольксваген Пассат» вийшли двоє людей - чоловік і жінка. При цьому вони обидва вийшли зі сторони водійських дверей, оскільки передні праві пасажирські двері були пошкоджені та не відчинялись. ОСОБА_16 він не бачив на місці зіткнення, а побачив лише тоді, коли водії проходили медичний огляд на стан сп'яніння.

Як пояснив ОСОБА_15Б, що був допитаний у якості свідка, він бачив момент зіткнення автомобілів «КІА» та «Фольксваген Пассат», оскільки у цей час знаходився на вулиці біля ресторану «Карусель». Він бачив, що автомобіль «КІА» рухався не швидко по головній дорозі, в той же час автомобіль «Фольксваген Пассат» знаходився на другорядній дорозі і несподівано виїхав на середину перехрестя, у зв'язку з чим і відбулось зіткнення між ними. Серед присутніх у судовому засіданні він не впізнає водія автомобіля «Фольксваген Пассат» з якого вийшли чоловік та жінка, та вважає, що жінка була за кермом.

Посилаючись на висновок експертного автотехнічного дослідження №7/10.1/35 від 07 липня 2017 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_3 вважає, що у судовому засіданні ним обґрунтовано було надано пояснення, що проведення експертизи було проведено за заявою водія-порушника ОСОБА_16, а тому всі дані які надавались для експерта були вказані ним суб'єктивно, а швидкість руху автомобіля «КІА» була завідомо перебільшена та вказана, - 70 км/год, відстань між автомобілями під час початку несподіваного руху через подвійну суцільну з порушенням знаку ПДР «Дати дорогу» вказана, що її подолав автомобіль «Фольсксваген Пассат» з моменту початку руху до початку зіткнення у такому ракурсі, щоб завідомо ввести експерта в оману щодо перевищення встановленої у населеному пункті швидкості руху автомобілем «КІА» та корегуванню до зменшення відстані руху автомобіля «Фольксваген Пассат» задля того, що б пояснювати, що водій «КІА» мав достатньо часу для зменшення своєї швидкості та можливості уникнення зіткнення. Посилається в висновку експерта ОСОБА_17 саме ці показники і стали одним з елементів щодо звинувачення водія ОСОБА_4 у порушенні Правил дорожнього руху та причинного зв'язку з вчиненням ДТП. Вважає дане експертне дослідження не може бути визнано об'єктивним та мати переваги чи бути підставою для аргументації та посилання суду, як доказ винуватості у ДТП ОСОБА_4

Також захисник ОСОБА_3 відзначив, що адміністративний матеріал відносно ОСОБА_4 розглядається разом із адміністративним протоколом БР №067711, складеного у відношенні ОСОБА_6 за ст.124 КУпАП.

На думку апелянта, надані пояснення у судовому засіданні, пояснення допитаних у судовому засіданні свідків-пасажирів, матеріали адміністративної справи, суб'єктивно і упереджено надані свідчення щодо проведеного експертного автотехнічного дослідження, призвели до необ'єктивності висновків останнього. Пояснення водія ОСОБА_4 надані безпосередньо після ДТП та пояснення свідків-пасажирів, на його думку, свідчать про невинуватість у ДТП з боку ОСОБА_4, що в свою чергу потребує закриття справи через відсутність у діях ОСОБА_4 складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП.

В запереченнях на апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_5 просить апеляційну скаргу відхилити, постанову суду залишити без змін.

Зазначає, що згідно висновку експерта дії водія автомобіля «Фольксваген» ОСОБА_6 не відповідали вимогам п. 16.11 та д.з. 2.1 Правил дорожнього руху України, дії водія автомобіля «КІА» ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.п. 12.3, 12.4, 12.9 «б» Правил дорожнього руху України. При цьому, на думку ОСОБА_5, дії обох водіїв з технічної точки зору перебувають в причинному зв'язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. Невідповідність дій ОСОБА_4 вимогам п.п. 12.4 та 12.9 «б» з технічної точки зору, не перебуває в причинному зв'язку з даною ДТП, оскільки вказаний водій мав технічну можливість уникнути зіткнення при русі з фактичною швидкістю. На його думку, апелянт в своїй апеляційній скарзі намагається спираючись на покази свідків, які він викладає лише частково, і хибно, вказати інший механізм ДТП, з іншими швидкісними режимами транспортних засобів. Зазначає, що допитані свідки про обставини ДТП повідомляли поверхнево, не уточнюючі всіх обставини, та ніяк не спростували обставин ДТП переданих експерту на дослідження. Крім того дані свідки були допитані також і під час збирання матеріалів співробітниками поліції і повідомляли інформацію у судовому засіданні схожу з викладеною у письмових поясненнях, а також на запитання суду підтвердили що давали наявні в справі викладені письмові пояснення, які суд оголошував. Крім того, вказує, що під час оформлення матеріалів даної справи водій ОСОБА_4 у власних письмових поясненнях повідомив, що швидкість руху його автомобіля була близько 70-75 км/год. При цьому у судовому засіданні останній пояснив, що рухався на швидкості близько 60 км/год, однак також не заперечував обставин викладених в його попередніх поясненнях щодо швидкості керованого ним автомобіля. Тієї ж позиції дотримувались і інші свідки, які повідомили у судовому засіданні схожий швидкісний режим автомобіля «КІА», який був повідомлений водієм ОСОБА_4 У зв'язку з цим судом взята до уваги швидкість руху вказаного водія під час експертного дослідження відповідає дійсності, і не суперечить обставинам, встановленим під час розгляду даної справи. При цьому, як було зазначено вище, перевищення швидкісного режиму з боку водія ОСОБА_4, на думку ОСОБА_5, знаходиться в причинному зв'язку з наслідками, що настали.

В апеляційному суді ОСОБА_4 апеляційну скаргу його адвоката підтримав, з висновками постанови суду першої інстанції не згоден, пояснив суду, що водій ОСОБА_6 повинен був зупинитись на перехресті та уступити йому дорогу.

Адвокат ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції пояснив, що ОСОБА_6 виїжджав на головну дорогу, але йому не вступив дорогу автомобіль «КІА», хоча водій ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти ДТП.

ОСОБА_6 суду пояснив, що він не вважає себе винним у скоєнні даного ДТП, а вважає винуватим ОСОБА_4

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване, законне рішення.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції належним чином зясував обставини справи, викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи та фактичних обставинах ДТП.

Як встановлено апеляційним переглядом, що водій ОСОБА_4 обгрунтовано визнаний районним судом винним в тому, що саме він керуючи автомобілем «Фольксваген», перевищуючи дозволену швидкість руху в населених пунктах, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до повної зупинки, що і призвело до настання ДТП.

Вина ОСОБА_4 підтверджена матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_18, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_14, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_13, ОСОБА_15

В постанові суду викладені обставини скоєння ДТП, надано оцінку зібраним доказам.

Як видно з постанови суду, було надано оцінку позиції сторони захисту з-приводу того, що автомобілем «Фольксваген» не керував водій ОСОБА_6, який нібито підійшов на місце зіткнення пізніше, та визнано її безпідставною, оскільки ОСОБА_6 послідовно вказував на той факт, що саме ним здійснювалось керування вказаним автомобілем. При цьому останній поясняв, що після зіткнення автомобілів він відлучився, оскільки його матері, ОСОБА_10, стало погано і він відійшов купити води. Дані покази водія ОСОБА_6 узгоджуються з показами свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_10, якими в письмових поясненнях було підтверджено, що саме їх син, ОСОБА_6, керував автомобілем. На підтвердження цього висновку, суд врахував, що допитані за клопотанням сторони захисту свідки ОСОБА_9, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 не могли пояснити, хто конкретно знаходився за кермом автомобіля «Фольксваген», а лише загально описували зовнішній вигляд водія. При цьому покази свідків суперечать один одному, бо ОСОБА_9, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 повідомляли, що за кермом знаходився чоловік 40-45 років, а свідок ОСОБА_15 повідомив, що за кермом знаходилась жінка. Оскільки в даному контексті покази свідків захисту були суперечливими між собою, суд правильно не поклав їх в основу судового рішення.

Судом проаналізовано і той факт, що відповідно до фотографій з місця ДТП у автомобіля «Фольксваген» були пошкоджені праві передні двері, тому вихід з вказаного автомобіля здійснювався лише через водійські двері, що і могло призвести до неправильного формування у очевидців даного ДТП уявлення про те хто саме знаходився за кермом вказаного автомобіля. Через пошкоджені праві двері з пасажирського боку, вийти було неможливо.

Письмові пояснення свідків ОСОБА_18, ОСОБА_19 та ОСОБА_20 суд обгрунтовано не прийняв до уваги, оскільки в них не було повідомлено конкретних обставин, що безпосередньо підлягають доказуванню у справі, і насамперед щодо механізму даного зіткнення та порушень ПДР з боку водіїв.

Оцінюючи висновок експертного автотехнічного дослідження суд першої інстанції вірно виходив з того, що хоч дане експертне дослідження і було проведено за заявкою однією із сторін дорожньо-транспортної пригоди, але дані щодо обставин справи надані для вирішення експерту повністю відповідають фактичним обставинам, викладеним в протоколах про адміністративні правопорушення відносно обох водіїв ОСОБА_6 та ОСОБА_4 Тому суд вірно визнав дане дослідження допустимим та належним доказом. Згідно його висновку дії водія автомобіля «Фольксваген» ОСОБА_6 не відповідали вимогам п. 16.11 та д.з. 2.1 Правил дорожнього руху України, дії водія автомобіля «КІА» ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.п. 12.3, 12.4, 12.9 «б» Правил дорожнього руху України. При цьому дії обох водіїв з технічної точки зору перебувають в причинному зв'язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є безпідставними і такими, що суперечать Правилам дорожнього руху України і спростовуються матеріалами справи. Згідно з п.п. 12.3, 12.4 ПДР України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди, зауважую, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

Суд вірно послався на те, що ОСОБА_4 керував вказаним авто з перевищенням швидкості руху 70 км/год, що заборонено в населених пунктах.

Відповідно до п. 12.9 «б» водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Порушенням зазначених норм Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_4 підтверджується, зокрема і схемою місця ДТП, де відображено перелік видимих пошкоджень автомобілів, локалізація яких свідчить про наявність причинного звязку з наслідками, за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Підсумовуючи викладене, приходжу до висновку про те, що порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України, а саме вищевказаних пунктів 12.3, 12.4, 12.9 «б» Правил дорожнього руху України, знаходяться в причинно-наслідковому звязку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Порушень вимог закону допущених судом першої інстанції, які б були підставою для скасування рішення суду, не вбачається.

Докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи. Суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення. Отже, приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду, без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 серпня 2017 року, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2