АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 33/790/189/17
Категорія: ч. 1 ст. 130КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2017 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрика В.П., за участю особи, у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2, його захисника - адвоката Щокіна Максима Леонідовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.12.2016 року у відношенні ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.12.2016 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 31.10.2016 року, приблизно о 03-10 ОСОБА_2, керував автомобілем Фольксваген, державний номер НОМЕР_1, по вул. Кооперативній, 28, у м. Харкові з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю, нестійка хода, порушення мови. Від проходження медичного огляду відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушено вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням судді першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу та просить скасувати постанову суду від 27.12.2016 року та закрити провадження по справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. також просить поновити строк апеляційного оскарження, обґрунтовуючи його тим, що копію оскаржуваної постанови було отримано ним поштою 14.01.2017 року.

Апелянт не заперечує факт відмови від проходження огляду на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, але вказує, що не відмовлявся пройти огляд в медичному закладі.

Зазначає, що він не керував автомобілем Фольксваген, при зупинці автомобіля поліцією, сидів на пасажирському сидінні, а керував автомобілем його власник, який попросив його пересісти за кермо автомобіля, коли автомобіль вже був зупинений.

Вказує що працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду передбаченого ст. 266 КУпАП, а тому такий огляд вважається недійсним.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Щокіна М.Л., які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Приймаючи рішення про необхідність поновлення строку на подачу апеляційної скарги апеляційний суд вважає, що повідомлені апелянтом відомості з цього приводу підтверджені матеріалами справи та причина пропуску є поважною.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Підстав вважати недотриманими вказані вимоги суддею суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_2 визнав факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів за допомогою газоаналізатора, але не відмовився від проходження огляду від медичному закладі.

Але на підтвердження цих обставин матеріали справи не містять жодних відомостей.

Навпроти, в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 повідомив, що в його присутності ОСОБА_2 дійсно відмовлявся від проходження огляду за допомогою технічних засобів, та спростував своїх письмових пояснень, де зазначено, що ОСОБА_2 відмовся також від огляду в спеціалізованому медичному закладі.

При цьому вказаний свідок зазначив, що ОСОБА_2 знаходився у збудженому стані, мав почервоніння очей.

Апеляційний суд критично розцінює свідчення ОСОБА_5, який був допитаний апеляційним судом за клопотання сторони захисту щодо того, що насправді керував автомобілем він, а не ОСОБА_2, який виконав прохання ОСОБА_6 пересісти за кермо, оскільки останній напередодні вживав пиво. До такого рішення апеляційний суд приходить тому, що ОСОБА_5 є другом ОСОБА_2, а крім того, а матеріалах справи немає відомостей, що останній був присутній при подіях 27.12.2016 року.

Апеляційний суд не знаходить підстав вважати необґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_2, оскільки він ґрунтується на аналізі зазначених в постанові доказів та об'єктивної оцінки їх змісту, тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги за наведеними у ній доводами.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.12.2016 року у відношенні ОСОБА_2 - задовольнити, а вказаний строк поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вказану постанову - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області В.П. Цілюрик