Справа № 264/4941/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2017 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли з Центрального відділу поліції ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, не працюючого, який зареєстрований та мешкає в с.Сартана м.Маріуполя по вул.Шмідта, буд. 19, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, -

В С Т А Н О В И В:

03 жовтня 2017 року на адресу суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_2 05 вересня 2017 року о 01-20 годині в с.Сартана м.Маріуполя по пров.Лермонтова біля будинку №80, керував мопедом «Хонда Діо» без державного номерного знаку в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився за допомогою технічного приладу «Драгер» в присутності двох свідків.

ОСОБА_2 в судовому засіданні провину не визнав та пояснив, що 05.09.2017 року приблизно о 01-3 годині він повертався додому на мопеді «Хонда Діо» по пров.Лермонтова та під час руху спав з мопеда та втратив свідомість. Коли прийшов до тями, побачив поліцейських, які одразу без надання першої медичної допомоги, стали складати відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за те, що він керував транспортним засобом без прав, але права та паспорт були при ньому. Після цього поліцейські відвезли його додому, висадили біля будинку та поїхали. Ніякого огляду на стан спяніння він не проходив, свідків також не було. Наступного дня він звернувся до лікарні з переломом носу та лівої гайморової пазухи. Після виписки з лікарні він сплатив штраф в сумі 510 грн., який йому виписали поліцейські, а через деякий час отримав повістку до суду, де дізнався, що відносно нього в той день був складений протокол за ст. 130 ч.1 КУпАП.

Суд, вислухавши ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, вважає, що провадження по справі підлягає закриттю внаслідок відсутності події правопорушення з наступних підстав.

17 липня 1997 року Верховна ОСОБА_3 України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

ОСОБА_2 ставиться в провину порушення вимог п. 2.9а ПДР України, згідно з яким водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння передбачена ст. 130 КУпАП.

Отже, для звинувачення особи у вчиненні зазначеного правопорушення необхідно, перш за все, встановити факт управління нею транспортним засобом, а вже потім наявність у неї ознак спяніння, як підстави для вимоги про проходження огляду, перебування її у такому стані або відмови від проходження огляду на стан спяніння.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше, зокрема, допитувати свідків обвинувачення або мати право на те, щоб їх допитали, а також вимагати виклику і допиту свідків з її сторони на тих же умовах, що й свідків обвинувачення. В цьому звязку ЄСПЛ у справі «Матицина проти Росії» (Скарга № 58428/10) нагадав, що важливим елементом справедливого кримінального процесу є конфронтація (очна ставка) обвинуваченого і свідка «в присутності судді, який буде виносити рішення по справі», для того щоб суддя заслухав свідка безпосередньо, спостерігав за його поведінкою і сформував думку щодо його надійності. (Див. «PK проти Фінляндії» (рішення) (PK v. Finland (dec.)), № 37442/97, 9 липня 2002 роки; див. також, mutatis mutandis (з відповідними змінами), «Мілан проти Італії» (рішення) (Milan v. Italy (dec.)), № 32219/02, 4 грудня 2003 року; рішення у справі "Піткянен проти Фінляндії» (Pitkanen v. Finland), № 30508/96, п.п. 62-65 9 березня 2004 року; див. також рішення у справі "Пічугін проти Росії» (Pichugin v. Russia), № 38623/03, п. 199, 23 жовтня 2012 року; і, mutatis mutandis (з відповідними змінами), постанову по справі «ОСОБА_4 проти Росії» (Valeriy Lopata v. Russia), № 19936/04, п. 128, 30 жовтня 2012 року).

У справі № 6293/04 «Мірілашвілі проти Росії» (Заява № 6293/04) зазначається, що національні суди мають право брати до уваги показання свідків при виконанні таких вимог: 1) вжиття максимальних заходів для забезпечення явки свідків до суду; 2) підтвердження показань свідків іншими доказами; 3) відсутність свідка через поважну причину.

У справі «Хорнкастл та інші проти Обєднаного королівства» (Заява № 4184/10) зазначено, що у випадках, коли показання відсутнього свідка є єдиною або вирішальною основою для винесення обвинувального вироку, потрібні достатні врівноважуючи фактори, які дозволяють оцінити надійність показань. За обставинами справи, що розглядається питання про достовірність наданих поліцією письмових пояснень не може бути справедливо і належним чином вирішене без безпосередньої оцінки усних свідчень залучених стороною обвинувачення свідків.

На підтвердження викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин його автором надані тест технічного приладу «Драгер» та письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_3, в яких останні зазначили, що 05 вересня 2017 року о 01-35 годині були свідками того, що водій ОСОБА_6 пройшов огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою технічного приладу «Драгер». Судом неодноразово викликались дані свідки в судові засідання, однак жодного разу не зявились, а самі пояснення викладені однією і тією ж особою та лише підписані свідками. Крім того, в даних поясненнях зазначено, що стан на огляд спяніння прошов ОСОБА_6, а тому суд не можу визнати їх належним доказом. Наданий тест технічного засобу «Драгер» погано читається, заповнений від руки, має незрозумілого походження написи, а тому суд також не може прийняти його за належний доказ.

Інспектор Центрального ВП Скриль М.С. неодноразово викликався в судові засідання для дачі пояснень з приводу обставин даної справи, але до суду не зявився. Інших доказів, вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП суду не надано.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності провини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок відсутності події правопорушення.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що провадження по справі підлягає закриттю через відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 130 ч.1, 247 п. 1, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП України закрити внаслідок відсутності події адміністративного правопорушення.

На постанову протягом 10 днів з моменту її винесення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Донецької області через Іллічівський райсуд м. Маріуполя.

Суддя: Н. В. Литвиненко