Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/93/17
Провадження №: 3/332/142/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 р. м.Запоріжжя

Cуддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Безлер Л.В., розглянувши матеріали, що надійшли з УПП у м.Запоріжжя ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який офіційно не працює, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2016 року, о 02-00 годині, у м.Запоріжжі по вул.Перспективна,52А, водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння, зі згодою водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, чим порушив п.2.9 а Правил дорожнього руху України.

У судове засідання ОСОБА_1 повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся за зазначеною у протоколі адресою, а також за адресою реєстрації (згідно довідки з адресно-довідкового сектору), про причини неявки суд не сповістив. Матеріали даної справи 12.01.2017 року направлялись на доопрацювання до УПП у м.Запоріжжі ДПП з причин наявності недоліків - зазначення адресою місця проживання ОСОБА_1 неіснуючої вулиці. Повторно, після доопрацювання, матеріали даної справи надійшли на адресу Заводського районного суду м.Запоріжжя 25.01.2017 року. У судові засідання ОСОБА_1 повторно не з'являвся. Повістки, які надсилалися останньому, повернулись на адресу суду із відмітками: «вручено бабусі», «вручено тітці».

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.41) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №036468 від 28.12.2016 року, ОСОБА_1 своїм особистим підписом засвідчив факт обізнаності щодо складання відносно нього протоколу, ознайомлення з його змістом та повідомлення про місце розгляду справи.

Таким чином, використано усі процесуальні можливості щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до таких висновків.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із п.п.а п.2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, підтверджується наступними доказами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, серії АП2 №036468 від 28.12.2016 року (а.с.1), ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння, зі згодою водія, у встановленому законом порядку провадився із затосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Таким чином водієм порушено п.2.9 а Правил дорожнього руху України, що передбачає відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. Даний протокол відповідає вимогам ст.ст.254-256 КУпАП, складений уповноваженою особою, належним чином зазначено суть адміністративного правопорушення, відомості про особу яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи. Протокол складено в присутності свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3

Окрім цього, вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення підтверджується тестуванням на алкоголь Drager, результат якого є позитивний 2,18 % (а.с.3), поясненнями ОСОБА_3, ОСОБА_2, які пояснили, що ОСОБА_1 пройшов тестування на алкоголь Drager, результат якого є позитивний 2,18 % (а.с.5, 6), актом огляду на стан спяніння (а.с.4).

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обовязкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

При обранні адміністративного стягнення суд дотримується також приписів ст.23 КУпАП України, якою передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, суд у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, розяснень, які містяться в п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року, враховує характер вчиненого правопорушення; рівень небезпеки; дані про особу правопорушника, який, офіційно не працевлаштований, має посвідчення водія АРВ №021440 від 07.12.2007 року, за обліками Державтоінспекції Запорізької області повторності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, не має; ступінь вини. Обставин, що обтяжують та помякшують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, з метою виховного впливу і запобігання вчиненню зазначеною особою нових правопорушень, дотримання безпеки дорожнього руху в Україні, суд приходить до висновку про необхідність накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, у вигляді накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортнимим засобами на строк один рік.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 130, 247, 251, 252, 279, 280, 283 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1ст.130 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави понесені судові витрати у сумі 320 грн (триста двадцять) гривень (Банк ГУДКСУ в Запорізькій області р/р 0004, МФО 813015, ЄДРПОУ отримувача 38025372, одержувач : УДКСУ в Заводському районі м. Запоріжжя, код бюджетної класифікації : 22030101 - "Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м.Запоріжжя.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження в разі, якщо скарга не була подана.

Суддя Л.В. Безлер