Справа № 359/7918/17
Провадження № 3/359/3383/2017
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2017 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Вознюк С.М., розглянувши за участю ОСОБА_1, прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_2, адміністративні матеріали, що надійшли від Управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП та ч.2 ст.172-7 КУпАП,

по відношенню до Бориспільського міського голови Київської області ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, будучи Бориспільським міським головою Київської області, тобто посадовою особою органу місцевого самоврядування, являючись субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, відповідно до пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, примітки до ст. 172-6 КУпАП, на якого поширюється дія Закону, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 даного Закону, пункту 1 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) від 10.06.2016 року №2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 року №958/29088, несвоєчасно, без поважних причин, подав щорічну декларацію за 2015 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1, обіймаючи посаду Бориспільського міського голови Київської області, будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення згідно з пп. б п.1 ч.1 ст. 3 Закону, в порушення вимог ст.12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», п.3 ч.1 ст. 28 та ч.2 ст. 35 указаного Закону, вчинив неумисні дії в умовах реального конфлікту інтересів, а саме 22.12.2016 року прийняв участь в голосуванні під час прийняття та підписання рішення №1414-20-VII Про затвердження організаційної структури і штатної чисельності міської ради, управлінь, відділів, служб виконавчого комітету з 01.01.2017 року», згідно з яким останньому встановлена, нарахована та виплачена щомісячна доплата у розмірі 50% до посадового окладу, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10.10.2017 року адміністративні матеріали по відношенню до ОСОБА_1 обєднані в одне провадження (а.с. 107-108).

ОСОБА_1 в судовому засіданні повідомив, що подав декларацію своєчасно, а саме 26.10.2016 року, про що отримав відповідне підтвердження про збереження декларації в базі даних НАЗК. Про те, що така декларація відсутня в базі даних НАЗК на сайті він дізнався від свого заступника 03.11.2016 року, у звязку з чим повторно в той же день її подав. Вважає, що жодного умислу на неподання чи несвоєчасне подання декларації він не вчинив, а така подія мала місце у звязку з тим, що система, що діяла на той момент повідомила його офіційним листом про успішне збереження його декларації в Державному реєстрі Декларацій.

Щодо голосування 22.12.2016 року під час прийняття та підписання рішення №1414-20-VII Про затвердження організаційної структури і штатної чисельності міської ради, управлінь, відділів, служб виконавчого комітету з 01.01.2017 року», то повідомив, що проголосував помилково, оскільки завчасно повідомив на сесії про конфлікт інтересів до початку голосування, однак машинально нажав кнопку «за». З цього приводу, він одразу подав заяву про неврахування його голосу, однак із автоматизованої системи його голосу вилучити неможливо. Крім того, повідомив, що його голос не був вирішальним, оскільки за прийняття такого голосу було достатньо голосів «за» на сесії і без його голосу, а тому жодних дій, а тим більше умисних, з цього приводу він не вчиняв. Також, він підтвердив факт того, що потім підписав указане рішення, оскільки рішення сесії мають право підписувати лише голова чи секретар ради, якого на момент підписання такого рішення на місці не було.

Таким чином вважав, що жодних умисних дій ним вчинено не було, а тому і підстав для притягнення його до відповідальності за корупційні правопорушення бути не може, тому провадження у справі підлягає закриттю.

З цього приводу прокурор в судовому засіданні підтримала викладені в протоколах про адміністративні корупційні правопорушення обставини, просила суд визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні корупційних адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 КУпАП та ч.2 ст.172-7 КУпАП, та притягнути до адміністративної відповідальності з урахуванням ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 6800 грн.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, думку прокурора та дослідивши матеріали, що надійшли до суду на розгляд, судом встановлені наступні обставини.

Бориспільським міським головою ОСОБА_1 дійсно вчинені дії, які підпадають під ознаки адміністративних правопорушень, повязаних з корупцією, та передбачені ч.1 ст. 172-6 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Однак указані дії вчинені ним не умисно, що враховується судом при прийнятті рішення щодо притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Щодо обставин, вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, щодо несвоєчасного подання декларації про доходи.

Так, згідно першої сесії Бориспільської міської ради VII скликання ОСОБА_1 обрано Бориспільським міським головою.

Рішенням Бориспільської міської ради від 17.12.2015 №33-2-VІІ затверджено Регламент Бориспільської міської ради VII скликання, в якому ст. 3 визначені повноваження міського голови, як посадової особи територіальної громади.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження новообраного сільського, селищного, міського голови починаються з моменту складення ним присяги відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» на пленарному засіданні відповідної сільської, селищної, міської ради, на якому відповідною територіальною виборчою комісією були оголошені рішення щодо його обрання та реєстрації.

Оскільки ОСОБА_1 вперше був обраний на посаду Бориспільського міського голови в 2006 році та прийняв присягу посадової особи місцевого самоврядування 18.04.2006 року, то повторно така присяга при обранні на аналогічну посаду не приймається.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посада Бориспільського міського голови Київської області відноситься до третьої категорії посад органів місцевого самоврядування.

Отже, враховуючи усі наведені норми законодавства, міський голова є посадовою особою органу місцевого самоврядування, який обираний на посаду шляхом затвердження відповідною радою та прийняв присягу посадової особи місцевого самоврядування.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», субєктами, на яких поширюється дія цього Закону є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» на посадових осіб місцевого самоврядування поширюються вимоги та обмеження, встановлені Законом.

27.04.2015 року ОСОБА_1 попереджений про спеціальні обмеження, встановлені Законам та Законом України «Про службу в органах місцевого-самоврядування», щодо прийняття на державну службу в органи місцевого самоврядування, та проходження служби.

Згідно статті 68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Абзацом 10 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що правопорушення, повязане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. З цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

У відповідності до ч. 1 ст. 65 даного Закону за вчинення корупційного або повязаного з корупцією правопорушення особи, зазначені в ч. 1 ст. 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Відповідно до пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови, є субєктами, на яких поширюється дія цього Закону.

У відповідності до абзацу 14 ч. 1 ст. 1 Закону субєкти декларування особи, зазначені у п. 1, пп. «а» і пп. «в» п. 2, п. 4 і п. 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону, інші особи, які зобовязані подавати декларацію відповідно до нього Закону.

Отже, ОСОБА_1 будучи посадовою особою місцевого самоврядування, на якого поширюється дія Закону, є субєктом відповідальності за вчинення правопорушень, повязаних з корупцією.

Частиною 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

У відповідності до абзацу 3 пункту 2 Розділу XIII Прикінцевих положень Закону у 2016 році службові особи, які на день початку роботи зазначеної системи займають згідно зі статтею 50 цього Закону відповідальне та особливо відповідальне становище, та особи, посади яких віднесені частиною першою статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» до першої - третьої категорій, зобовязані подати щорічні декларації за минулий рік у порядку, встановленому цим Законом, протягом 60 календарних днів після початку роботи системи.

Відповідно до примітки до ст. 50 Закону під службовими особами, які є посадовими особами місцевого самоврядування, розуміються у тому числі особи, посади яких належать до третьої категорії - тобто посади міських голів

Рішенням НАЗК від 10.06.2016 року №2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за № 958/29088) «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» визначено, що система подання та оприлюднення відповідно до Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочала свою роботу в два етапи, перший етап - з 00 годин 00 хвилин 15 серпня 2016 року, в тому числі і для таких типів декларацій (повідомлень) та субєктів декларування, як щорічні декларації за 2015 рік службових осіб, які станом на 15 серпня 2016 року займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище. Зазначені декларації подаються протягом 60 календарних днів.

Рішенням НАЗК від 18.08.2016 року № 1 «Про внесення змін до деяких рішень Національного агентства з питань запобігання корупції щодо функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» внесені зміни у підпункт 1 пункту 1 Рішення НАЗК від 10.06.2016 № 2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за №958/29088) «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», а саме: слова та цифри «15 серпня 2016 року» змінити словами та цифрами «01 вересня 2016 року». Таким чином система подання та оприлюднення відповідно до Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочала свою роботу в два етапи, перший етап - з 00 годин 00 хвилин 01 вересня 2016 року, в тому числі і для таких типів декларацій (повідомлень) та субєктів декларування, як щорічні декларації за 2015 рік службових осіб, які станом на 01 вересня 2016 року займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище. Зазначені декларації подаються протягом 60 календарних днів.

Отже, ОСОБА_1, станом на 01.09.2016 року, обіймаючи посаду голови Бориспільської міської ради Київської області, будучи посадовою особою місцевого самоврядування третьої категорії, був зобовязаний подати щорічну декларацію за 2015 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування з 01.09.2016 року до 31.10.2016 року.

Згідно інформації про дії субєкта декларування в інформаційно-телекомунікаційній системі «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі ІТС Реєстр) ОСОБА_1, завчасно зареєструвався.

16.10.2016 року та будучи обізнаним щодо вимог Закону, усвідомлюючи обовязок подання щорічної декларації за 2015 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, подав зазначену декларацію 03.11.2016 року о 10 год. 35 хв., яка була оприлюднена на офіційному сайті (https://porlal.nazk.gov.ua), тобто не своєчасно.

В той же час, судом враховуються пояснення особи, яка притягається до відповідальності щодо причин такого несвоєчасного подання електронної декларації, та отримані відповіді з НАЗК, та вважає, що несвоєчасне подання декларації є незначним порушенням, зважаючи на наступне.

Згідно послідовності дій роботи ОСОБА_1 з декларацією, що надіслана НАЗК, та надійшла до УЗЕ в Київські області Департаменту захисту економіки НП України 17.08.2017 року, та на адресу суду 23.11.2017 року, останнім електронну декларацію збережено 26.10.2017 року, а подано 03.11.2017 року.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1, як субєкт декларування помилково вважав збереження електронної декларації в Єдиному Державному Реєстрі Декларацій 26.10.2017 року її безпосереднім поданням, що підтверджується відповідним електронним листом НАЗК від 26.10.2017 року, долученим до письмових пояснень, та послідовністю дій з декларацією, згідно якої ОСОБА_1 натиснуто кнопку «Зберегти чернетку», а 03.11.2016 року декларацію подано шляхом натискання кнопки «Подати документ». Таким чином, ОСОБА_1 помилково вважав, що подав декларацію, в той час, як її ним було лише збережено у відповідному реєстрі.

З цього приводу, суд враховує ці обставини, подальше внесення декларації 03.11.2016 року, незначний проміжок часу, що минув між часом до якого був зобовязаний подати декларацію та її поданням (4 дні), та вважає, що вчинене ним правопорушення є малозначним з урахуванням вимог ст. 22 КУпАП, оскільки судом також не встановлено підстав стверджувати, що указане правопорушення вчинене субєктом відповідальності умисно, а прокурором не надано відповідних доказів умисності дій останнього. В той же час, судом встановлено, що причиною несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 стала необережність.

В той же час, суд погоджується з тим, що моментом виявлення правопорушення стало складення відповідного протоколу 06.10.2017 року, що свідчить про відсутність підстав для закриття провадження за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності згідно ст.ст. 38, 247 КУпАП.

Щодо вчинення ОСОБА_1 правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП, суд виходить з наступного.

Як зазначалось вище, ОСОБА_1 будучи посадовою особою органу місцевого самоврядування, на якого поширюється дія Законів України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та «Про запобігання корупції», є субєктом відповідальності за вчинення правопорушень, повязаних з корупцією.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування», міський голова зобовязаний додержуватися Конституції та законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, регламенту ради та інших нормативно-правових актів, що визначають порядок діяльності ради та її органів.

Відповідно до п. 1 ст. 28 Закону особи, зазначені у пунктах 1 і 2 ч. 1 ст. З цього Закону зобовязані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Голова міської ради відповідно до своїх службових повноважень є розпорядником бюджетних коштів, використовує їх лише за призначенням, визначеним радою, а також підписує рішення та розпорядження у межах своїх повноважень (п. 13 та п. 20 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування»).

Згідно з абз. 2 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» № 268 від 09.03.2006 року «умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються органом місцевого самоврядування»; відповідно до абз. 2 п. 6 цієї постанови рішення про преміювання сільських, селищних, міських голів приймається відповідною радою.

Згідно з відомостями по нарахуванню та виплату коштів на 2017 рік Бориспільському міському голові ОСОБА_1 у відповідності до рішення сесії № 1414-20-VІІ від 22.12.2016 року встановлено посадовий оклад 3577,50 грн., щомісячну премію у сумі 7083,45 грн. у межах коштів передбачених на преміювання, доплату 50% до посадового окладу за виконання особливо важливої роботи у сумі 2595,25 грн., надбавку за ранг та вислугу років посадового службовця в сумі 1483 грн.

Відповідно до протоколу №20 від 22.12.2016 року Бориспільської міської ради та результатів поіменного голосування голова ради ОСОБА_1 22.12.2016 року був присутній на засіданні зазначеної сесії (яка відбувалась у залі засідань Бориспільської міської ради Київської області, розташованій у м. Борисполі по вул. Київський шлях, 72) при вирішенні питання про встановлення щомісячних виплат працівникам виконавчого комітету міської ради.

Так, 22.12.2016 року ОСОБА_1, перебуваючи на засіданні цієї сесії, як голова ради брав участь у голосуванні відносно встановлення щомісячних виплат працівникам виконавчого комітету міської ради, у тому числі й собі. Крім того, - проголосував «за», за результатами чого сесією міської ради прийнято рішення №1414-20-VII, згідно з яким посадовцям міської ради та йому, як міському голові, було вирішено встановити щомісячно надбавки з січня 2017 року в розмірі 50% до посадового окладу за виконання особливо важливої роботи, надбавки за ранг посадової особи місцевого самоврядування та вислугу років, а також здійснювати щомісячне преміювання, у звязку з чим ОСОБА_1 вчинив дію в умовах реального конфлікту інтересів який виник у нього при голосуванні на цій сесії за надбавки та преміювання посадових осіб міської ради, в тому числі і відносно себе. Крім того, підписав указане рішення, як міський голова.

У даному випадку ОСОБА_1 повинен був утриматися від голосування чи підписання зазначеного рішення з питань надбавок та преміювання працівників апарату виконавчого комітету Бориспільської міської ради (де він особисто є в списку) при визначенні собі проценту надбавки або виключити себе з переліку працівників ,стосовно яких приймалось рішення про преміюванню та надбавкам. Тобто ОСОБА_1 був зобовязаний ужити всіх необхідних заходів, спрямованих на запобігання конфлікту інтересів, чого ним не було здійснено.

Таким чином ОСОБА_1, підписавши рішення № 1414-20-VIІ «Про затвердження організаційної структури і штатної чисельності міської ради, управлінь, відділів, служб виконавчого комітету з 01.01.2017», не вжив заходів щодо недопущення запобігання і врегулювання конфлікту інтересів та вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, що порушує вимоги п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно з ч. 2 ст. 35 Закону, у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

Юридичними наслідками у даному випадку є отримання ОСОБА_1 грошового забезпечення (заробітної плати, премії, надбавок, тощо) за рахунок місцевого бюджету - рішення № 1414-20-VII від 22.12.2016 року.

Згідно ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції", ч.2 ст. 172-7 КУпАП під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону, особам, зазначеним у ч. 1 ст. 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє службове становище та пов'язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" вбачається, що корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до п.п. "б" п.2 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону суб'єктами, на яких поширюється дія цього Закону є, зокрема народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.

В матеріалах справи є достатньо доказів, які свідчать про те, що ОСОБА_1, будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, порушив вимоги п.2 ч.1 ст.28 даного Закону повідомивши про конфлікт інтересів на сесії ради, прийняв участь в голосуванні, проголосував «за» та підписав таке рішення, що підтверджується поясненнями опитаних працівниками поліції депутатів сільської ради, підтверджується самим рішенням сесії, протоколом сесії, стенограмою засідання сесії, відеодоказом записом проведення сесії 22.12.2016 року, знятого для каналу ТРК «Бориспіль».

Зважаючи на указане, ОСОБА_1 вчинив неумисні дії в умовах реального конфлікту інтересів, тому суд вважає, що в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП.

В той же час, суд враховує, що міський голова, одразу ж після голосування відкликав свій голос подавши відповідну письмову заяву, кількість депутатів, що голосувала за указане рішення була достатньою для прийняття рішення і без голосу міського голови «за» чи голосування ним «проти», у звязку з наявністю кворуму на засіданні сесії, а тому голосування міського голови «за» не вплинуло на загальний результат голосування.

Таким чином указані обставини значно знижують ступінь суспільної небезпечності вчиненого та свідчать про відсутність у ОСОБА_1 умислу на вчинення таких дій, та здійснені ним внаслідок необережності.

З урахуванням вказаного, на думку суду, дії ОСОБА_1 в даному випадку є також малозначними, і які свідчать про необхідність звільнення його від адміністративної відповідальності з наведених вище підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, якщо справа про адміністративне правопорушення відповідно до цього кодексу чи інших законів підвідомча суду (судді).

З цього приводу суд приймає до уваги, що станом моментом виявлення правопорушення стало 06.10.2017 року час складення протоколу, а тому, на думку суду, строки відповідальності не закінчились, однак в той же час, судом не встановлено достатніх підстав для притягнення ОСОБА_1 А,С. до адміністративної відповідальності внаслідок малозначності вчиненого ним, та намагання відвернути наслідки вчиненого.

Зважаючи на наведене, згідно положень ст. 36 КУпАП, відсутність прямого умислу та наявність підстав для застосування положень ст. 22 КУпАП, внаслідок малозначності вчиненого ОСОБА_1, суд вважає за доцільне звільнити останнього від адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Таким чином провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 22, 36, 38, ч.1 ст. 172-6, ч.2 ст.172-7 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Звільнити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, від адміністративної відповідальності, оголосивши усне зауваження.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, щодо притягнення до адміністративної відповідальності за корупційні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 172-6 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП, - закрити.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути предявлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________

Суддя С.М. Вознюк