Номер провадження: 33/785/1631/17
Номер справи місцевого суду: 521/1618/17
Головуючий у першій інстанції Гарський О. В.
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., при секретарі Стояновій Л.І., за участю ОСОБА_2 та його представника - адвоката Бланковської Г.О., а також представника Управління патрульної поліції в м. Одесі - Гузенка А.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2, на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 10.03.2016 року,-

встановив

Зазначеною постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Біляївського району Одеської області, громадянина України, працюючого інспектором патрульної поліції УПП у м. Одесі, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, в сумі 340 (триста сорок) гривень.

Згідно постанови судді місцевого суду, ОСОБА_2 визнано винним за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП а саме в тому, що 15.12.2016 року о 06 годині 45 хвилин, керуючи автомобілем «Тойота Пріус» державний р/н НОМЕР_1, в м. Одесі, по вул. Корнюшина в напрямок вул. Кордонної, в порушенні п.п. 12.1, 12.3 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням, в результаті чого допустив зіткнення з перешкодою (бордюрним каменем). Транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

За даним фактом 19.01.2017 року у відношенні ОСОБА_2 співробітниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 154320 за ст. 124 КУпАП.

Заперечуючи проти постанови судді, ОСОБА_2 у скарзі зазначив, що з постановою судді він не згодний та вважає її незаконною, винесеною із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Послався на те, що суд першої інстанції не повідомив його належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не задовольнив його клопотання про відкладення справи та розглянув справу у його відсутність, чим порушив його право на захист.

Також вказав, що винним у скоєному себе не вважає, оскільки він вжив усі необхідні заходи для зменшення руху керованого ним автомобілю та гальмував, однак автомобіль взагалі не реагував на це.

Крім того, апелянт зазначає, що схема ДТП, яка наявна в матеріалах справи не відповідає дійсності, також місцевим судом не вжито заходів щодо виклику свідків даної пригоди та його керівництва, не витребувана інформація щодо проведення за даним фактом службової перевірки.

Крім того зазначив, що участі під час розгляду справи не приймав, копію оскаржуваної постанови ним було отримано лише 29.09.2017 року, в зв'язку з чим вважає, що йому має бути поновлений строк на апеляційне оскарження.

Просить поновити йому строк на подачу апеляційної скарги, скасувати постанову суду, а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 там його представника, які повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, представника Управління патрульної поліції в м. Одесі, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважаю, що клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги підлягає задоволенню, а апеляційна скарга по суті задоволенню не підлягає за наступних підстав:

Згідно зі ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи був проведений без участі ОСОБА_2, постанова суду першої інстанції винесена 10.03.2017 року та копія постанови, порушення вимог ст. 285 КУпАП ОСОБА_2 судом не надсилалась. Крім того, з наявних матеріалів справи вбачається, що копія оскаржуваної постанови була отримана представником апелянта 28.09.2017 року /а.с.12/.

Апеляційна скарга подана ОСОБА_2 11.11.2017 року, що підтверджується штампом канцелярії Малиновського районного суду м. Одеси, тобто в передбачений законом строк /а.с. 15/.

Враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апелянта в частині отримання ним постанови після спливу строку на оскарження постанови районного суду з поважних причин є обґрунтованими, апеляційна скарга подана ним в передбачений законодавством строк, в зв'язку з чим строк на оскарження постанови районного суду повинен бути поновлений.

Що стосується доводів апелянта в частині порушення судом відносно нього вимог ст. 268 КУпАП, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими з наступних підстав :

У відповідності зі ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Районний суд, прийнявши справу до свого провадження прийняв заходи для виклику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у судове засідання про що свідчить повідомлення ОСОБА_2 телефонограмою про виклик в судове засідання. Телефонограма зроблена за номером мобільного телефону НОМЕР_2, який був вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення / а.с. 10, 1 /.

З огляду на вищевказане слід визнати, що районним судом були прийняті всі заходи для своєчасного та належного повідомлення ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду адміністративної справи відносно нього.

Доводи апелянта у тій частині, що у нього були поважні причини неявки, оскільки він перебував у відрядженні не можуть бути прийняті до уваги як підстава для скасування судового рішення, оскільки як свідчать матеріали справи, районний суд не володів даними про неможливість прибуття ОСОБА_2 у с удове засідання та останнім не було надано відповідних відомостей про неможливість його прибуття до суду.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Згідно положень закріплених в ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`активному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

З матеріалів справи вбачається, що суд, керуючись вимогами ст.ст. 245, 252 КУпАП, дійшов до правильного висновку про винність ОСОБА_2 у порушенні Правил дорожнього руху.

З матеріалів справи вбачається, що було складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно з яким ОСОБА_2 керуючи автомобілем, порушив вимоги п.12.1, 12.3 Правил дорожнього руху, а саме, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням, в результаті чого допустив зіткнення з перешкодою а транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

На виконання вимог ст.280 КУпАП, встановлення усіх обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи, апеляційним судом були прийняті заходи щодо безпосередньої участі ОСОБА_2 при розгляді справи, забезпечена можливість його участі та висловлення своєї позиції по складеному відносно нього адміністративному протоколу, надання відповідних пояснень, а також представлення апеляційному суду інших доказів на підтвердження доводів апеляції стосовно своєї невинуватості.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та його представник - адвокат Бланковська Г.О. підтримали доводи апеляційної скарги, вважали, що районним судом неповно з'ясовані всі обставини справи і висновки, який зробив суд щодо його винуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, так як вони ґрунтуються на доказах, які не відповідають дійсності та обставинам справи. При цьому ОСОБА_2 не заперечував, що в день, час та в місці, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, саме він знаходився за кермом автомобіля «Тойота Пріус» державний р/н НОМЕР_1. При цьому пояснив, що рухався з невеликою швидкістю, а коли виїхав на ділянку дороги де зовсім не було світла, то почав зменшувати швидкість, але автомобіль не реагував. Він не міг передбачити, що на цій частки дороги є суцільна крига, так як обмаль світла не могла йому дозволити це бачити. Після цього сталося зіткнення автомобілю з бордюрним каменем, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Вважає, що всіма матеріалами справи підтверджена його невинність і просить постанову районного суду скасувати та закрити провадження в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що аналогічні пояснення ОСОБА_2 надав на місці скоєння ДТП, та ще додав, що причиною ДТП вважає поганий стан дорожнього покриття / а.с. 4 /.

Представник ОСОБА_2 - адвокатБланковська Г.О. додатково вказала, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 було складено з порушення ст. 256 КУпАП, районний суд не прийняв до уваги пояснення ОСОБА_2 з приводу ДТП, наявні в матеріалах справи докази оцінені судом без їх всебічного, повного та об'єктивного дослідження і у суду не було жодної підстави вважати ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, факт порушення ОСОБА_2 п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України під час керування транспортним засобом підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_5, які він дав на місці ДТП та який пояснив, що ОСОБА_2 керував автомобілем «Тойота Пріус» державний р/н НОМЕР_1, а він був на пасажирському кріслі. Швидкість руху була приблизно 30-40 км/часі на дорозі була ожеледиця. Коли було необхідно повернути ліворуч, то ОСОБА_2 зменшив швидкість, але машина його не слухалась і продовжувала їхати прямо, в напрямку бордюрного каменю. Помітивши це ОСОБА_2 максимально вивернув руль вправо та натиснув на педаль газу, але автомобіль продовжив рух прямо і сталося зіткнення переднього лівого колеса з бордюрним каменем, внаслідок чого автомобіль отримав пошкодження / а.с. 5 /.

Доказом порушення Правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_2 є також складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 154320 від 19.01.2017 року, згідно якого він, керуючи транспортним засобом «Тойота Пріус» державний р/н НОМЕР_1, допустив порушення п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого сталося зіткнення з бордюр ним каменем і автомобіль отримав механічні пошкодження /а.с. 1/.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення, підтверджується складеною на місці ДТП схемою, з якої вбачається, що саме водій ОСОБА_2 порушив вимоги п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України і яку він підписав, про що свідчить його особистий підпис / а.с. 3 /.

Між тим, слід відзначити, що ОСОБА_2 не робив спроб оскаржити дії співробітників поліції і приводу складання схеми ДТП, а також не оскаржив саму схему місця ДТП і був з нею згодний.

Даний факт також знайшов своє підтвердження в рапорті старшого інспектора з ОД УПП у м. Одесі ДПП лейтенанта поліції Горшкова М.С. на ім'я начальника УПП у м. Одесі ДПП капітана поліції Білецького М.М. / а.с. 2 /.

За наведених вище обставин, апеляційний суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та необґрунтованості доводів його апеляційної скарги та виказаними в суді апеляційної інстанції поясненнями щодо невинуватості у вчиненому правопорушенні.

Посилання ОСОБА_2 та його представника на неналежний стан дорожнього покриття та неможливість для нього уникнути ДТП не можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги, так як саме норми п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України є імперативними і вимагають від водія транспортного засобу їх безумовного виконання, з обранням такої швидкості руху та урахуванням дорожньої обстановки і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, а у разі небезпеки та перешкоду цьому, можливість для водія вжити заходів зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об'їзду перешкоди.

Саме порушення водієм ОСОБА_2 вимог п.12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України призвело до зіткнення транспортного засобу, внаслідок чого були отримані механічні пошкодження.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами, підтверджена винуватість ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні, а тому постанова районного суду є законною та обґрунтованою.

Ті порушення ст. 256 КУпАП, на які посилається ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не є грубим порушенням норм КУпАП та не слугують підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Позиція апелянта на час розгляду справи апеляційним судом щодо невизнання своєї вини та посилання на допущені районним судом порушення, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,-

постановив

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 10.03.2017 року, відносно нього - задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на подачу апеляційної скарги на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 10.03.2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 10.03.2017 року, якою ОСОБА_2 притягнутий за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП до адміністративної відповідальності та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області В.М. Прібилов.