П О С Т А Н О В А

iменем України

3/330/640/2017

Справа № 330/2276/17

"20" грудня 2017 р. Суддя Якимівського районного суду Запорізької області Нестеренко Т.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Якимівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області у відношенні:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який не працюючого, мешкає за адресою: с. Азовське Якимівського району Запорізької області вул. Центральна, 14, за статтями 122-2,130 ч. 1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

24 жовтня 2017 року до Якимівського районного суду Запорізької області надійшли адміністративні матеріали, складений у відношенні ОСОБА_1 за ст. ст. 122-2, 130 ч. 1 КУпАП, згідно яких слідує, що 17.10.2017 року, о 01 годині в смт. Якимівка по вул. Пушкіна, потім у бік а/д Харків-Сімферополь не виконав вимоги співробітників поліції про зупинку, від підпису в присутності двох свідків відмовився.

Крім того, 17.10.2017 року, о 01 годині в смт. Якимівка по вул. Пушкіна, після чого по а/д Харків-Сімферополь керуючи автомобілем ВАЗ-2106 д/з 510-61 НА, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме хитка хода, різкий запах алкоголю з рота, тремтіння рук, почервоніння очей, від проходження медогляду та підпису в присутності двох свідків відмовився.

Під час розгляду адміністративного матеріалу ОСОБА_1 пояснив, що 16 жовтня 2017 року десь з 18 години він зі своїми знайомими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знаходились за його місцем проживання, пили пиво, при цьому він пив безалкогольне. Після того як скінчилось пиво, він запропонував поїхати в магазин, щоб купити продуктів, а можливо і ще пива. В селі магазин був зачинений і вони поїхали в Якимівку. Там в магазині вони купили пиво та продукти, ОСОБА_2 запропонував випити пива, він відмовився сказав, що треба вже їхати додому. ОСОБА_4, сказав, що дуже хоче поїхати за кермом, та поки він розраховувався за придбане, ОСОБА_4 взяв з прилавка ключ його машини, та вийшов на вулицю і завів двигун. ОСОБА_3 вже сидів в машині. Коли він вийшов з магазину, ОСОБА_3 сказав, щоб хутчіше сідав в машину, так як нас повезе додому ОСОБА_4. Він сів в автомобіль на пасажирське сидіння і вони поїхали додому. Десь на вул. Пушкіна в СМТ. Якимівка вони побачили поліцейську машину, і ОСОБА_2 сказав, що в нього не має водійського посвідчення і треба виїхати з Якимівки, щоб вони могли помінятись місцями. Однак працівники поліції включили мигалку з сиреною, і він вказав ОСОБА_2 щоб той зупинився. У нього щось не виходило з кулісою передач, тому ОСОБА_2 ще трохи проїхав та зупинився. Працівники поліції спитали в ОСОБА_2 чия машина, на що він відповів, що вона належить йому, та в нього не має водійського посвідчення. Тоді працівники поліції, сказали, що мабуть це він знаходився за кермом та почали вказувати йому щоб пройти медогляд. Він вказав, що не керував машиною, однак може пройти огляд на місці за допомогою драгера, якщо він діючий. Крім того, запропонував працівникам поліції викликати адвоката. Працівники поліції, не зважаючи на його пояснення, залякавши ОСОБА_2, що його посадять за непокору, відібрали від нього пояснення, які не відповідають дійсності, склали відносно нього два протоколи, з якими не дали ні ознайомитись, ні його копії, чим з самого початку позбавили його захисту та надання пояснень в присутності захисника. Просить суд закрити відносно нього всі провадження, за відсутністю в його діях складу адміністративних порушень.

В судовому засіданні ОСОБА_5, інспектор СРПП №4 Якимівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області пояснив, що в той день він разом зі своїм напарником, ОСОБА_6 здійснювали патрулювання с.Богатир, повертаючись в смт.Якимівка, біля магазину «Лимончик» назустріч їм їхав автомобіль ВАЗ-2106 д/з 510-61 НА із включеним дальнім світлом, який рухався у напрямку автодороги Харків-Сімферополь. Вони розвернулися та поїхали за цим автомобілем, так вони рухались метрів вісімсот, потім ВАЗ-2106 д/з 510-61 НА почав нерівно їхати, потім вони включили проблискові маячки та вимагати, щоб водій зупинив авто, але вони не зупинялись, а водій з пасажиром почали мінятись місцями. Коли авто зупинилось, відкривши дверцята, він побачив, що водій сидів на пасажирському сидінні, а ноги його були на сидінні водія і навпаки, пасажир був на водійському сидінні, а ноги його були на пасажирському сидінні. Гр.ОСОБА_7 сидів на задньому сидінні і був тверезий, але надавати пояснення він відмовився, зазначивши, що боїться ОСОБА_1. Гр. ОСОБА_2, який також був у нетверезому стані, та ОСОБА_1 він запросив до свого автомобіля, а інспектор Андреєв О.М. сів за кермо автомобіля ВАЗ-2106 та всі поїхали до Явимівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області, де було складено протоколи про адміністративне правопорушення. На місці зупинки, проведення огляду з метою виявлення стану спяніння за допомого технічного засобу «DRAGER ALKOTEST» йому запропоновано не було, так як зазначений прилад на момент зупинення був відсутній. Також пояснив, що пояснення ОСОБА_2 містять виправлення та дописки, так як він змінював свої пояснення.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що він працює замначальника відділу охорони обєктів «Мотор Січ» та цього дня він їхав з с.Богатир в смт. Якимівка та побачив, що назустріч їхав автомобіль ВАЗ-2106, а за ним поліцейський автомобіль з включеними сигнальними вогнями, приблизно о другій годині ночі. Їхав зі своїм напарником ОСОБА_9, розвернулися та поїхали за вказаними автомобілями і побачив, що в автомобіль ВАЗ-2106 їхало три особи, один на задньому сидінні, а двоє на передніх сидіннях, які почали пересаджуватись, пасажир на водійське сидіння, а водій на пасажирське сидіння. Потім після зупинки автомобілів, за кермо автомобіль ВАЗ-2106 сів один з поліцейських, двох осіб з цього автомобіля пересадили у поліцейське авто та всі разом поїхали до Явимівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області, де було складено протоколи про адміністративне правопорушення і він був запрошений працівниками поліції Якимівського ВП у якості свідка при складанні адміністративного протоколу по ст. 130 КУпАП відносно водія ОСОБА_1 В його присутності вказаний водій відмовився від проведення огляду з метою виявлення стану спяніння в медичному закладі Якимівська ЦРЛ, що він засвідчив своїм підписом у протоколі БД № 020665.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що цього дня він їхав з с.Богатир в смт. Якимівка та побачив, що назустріч їхав автомобіль ВАЗ-2106, а за ним поліцейський автомобіль з включеними сигнальними вогнями, приблизно о дванадцятій годині ночі. Їхав зі своїм напарником ОСОБА_8, він побачив, що в автомобіль ВАЗ-2106 їхало чотири чи три особи, один на задньому сидінні, а двоє на передніх сидіннях, які почали пересаджуватись, пасажир на водійське сидіння, а водій на пасажирське сидіння. Потім він був запрошений працівниками поліції Якимівського ВП у якості свідка при складанні адміністративного протоколу по ст. 130 КУпАП біля відділення поліції відносно водія ОСОБА_1. В його присутності вказаний водій відмовився від проведення огляду з метою виявлення стану спяніння у закладі охорони здоровя, що він засвідчив своїм підписом у протоколі БД № 020665.

До матеріалів справи були додані пояснення:

- ОСОБА_2 який пояснив, що 16.10.2017 року приблизно о 23 годині він разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 поїхали в смт. Якимівка на автомобілі ВАЗ-2106 д/з 510-61 НА де зупинились біля магазину «Лимончик». Разом з ОСОБА_1 вони вживали спиртне, потім біля 1 години поїхали спочатку по вул. Центральній в Якимівкі та повернули на вул. Пушкіна, де назустріч ним їхала патрульна машина. ОСОБА_1, який їхав за кермом став виїжджати в бік а/д Харків-Сімферополь та біля елеватора вони побачили мигалки та почули сирену, і ОСОБА_1 зїхав на обочину, та прохав його помінятись місцями. Коли підійшли працівники поліції він сидів за кермом, а ОСОБА_1 на пасажирському сидінні.

- протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 020665 відносно ОСОБА_1 по ст. 130 ч.1 КУпАП.

- протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 020666 відносно ОСОБА_1 по ст. 122-2 КУпАП.

В судовому засіданні за клопотанням ОСОБА_1 були долучені письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3, отримані захисником ОСОБА_1 ОСОБА_10 на підставі ст.271 КУпАП та п.7 ст.20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно яких:

- ОСОБА_2 пояснив, що 16 жовтня 2017 року десь з 18 години він зі своїми знайомими ОСОБА_1 та ОСОБА_3 знаходились за місцем проживання ОСОБА_1, пили пиво, при цьому ОСОБА_1 та ОСОБА_3 пили безалкогольне. Хто скільки випив не памятає. Коли скінчилось пиво, вони ще трохи посиділи (години 2-3), та ОСОБА_1 запропонував поїхати в магазин, щоб купити продуктів, а можливо і ще пива. В селі магазин був зачинений і вони поїхали в Якимівку. Там в магазині вони купили пиво та продукти,він запропонував випити пива, інші відмовились, ОСОБА_1 сказав, що треба вже їхати додому, і там будуть пити. Тоді він, сказав, що поведе машину, і поки ОСОБА_1 розраховувався за придбане, він взяв з прилавка ключ від машини, та вийшов на вулицю і завів двигун. ОСОБА_3 вже сидів в машині. Коли ОСОБА_1 вийшов з магазину, ОСОБА_3 сказав, щоб той хутчіше сідав в машину, так як він повезе їх додому. ОСОБА_1 сів в автомобіль на пасажирське сидіння і вони поїхали додому. Десь на вул. Пушкіна в смт. Якимівка вони побачили поліцейську машину, і він сказав, що в нього не має водійського посвідчення і почав виїжджати з Якимівки, щоб не побачила поліція і можливо б було помінятись місцями. Однак працівники поліції включили мигалку з сиреною, і ОСОБА_1 вказав йому і щоб зупинив автомобіль. Він з хвилювання, ніяк не міг переключити передачу, тому ще трохи проїхав та зупинився. Працівники поліції, підійшовши до автомобіля спитали в нього чия машина, на що він відповів, що ОСОБА_1, а в нього не має водійського посвідчення. Тоді працівники поліції, сказали, що мабуть це ОСОБА_1 знаходився за кермом та почали вказувати тому щоб він пройшов медогляд. ОСОБА_1 вказував, що не керував машиною, та може пройти огляд на місці за допомогою драгера, якщо він діючий. Крім того, запропонував працівникам поліції викликати адвоката. Тоді працівники поліції, не зважаючи на пояснення ОСОБА_1, відвели його (ОСОБА_2) в сторону, сказавши, що якщо він не вкаже, що, ОСОБА_1 сидів за кермом, то його посадять за непокору. Трохи подумавши, він написав пояснення під диктовку працівників поліції, які не відповідають дійсності, а відносно ОСОБА_1 склали протоколи. Коли ОСОБА_1 вказав, що йому потрібен захисник, то працівники поліції не дали йому ні ознайомитись з протоколами, ні їх копії.

- ОСОБА_3 пояснив, що16 жовтня 2017 року приблизно з 18 години він зі своїми знайомими ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходились за місцем проживання ОСОБА_1, пили пиво, при цьому ОСОБА_1 та він пили безалкогольне. Хто скільки випив не памятає. Пиво давно закінчилось, коли ОСОБА_1 запропонував поїхати в магазин, щоб купити продуктів, а можливо і ще пива. В селі магазин був зачинений і вони поїхали в Якимівку. Там в магазині вони купили пиво та продукти, ОСОБА_2 запропонував випити пива, вони з ОСОБА_1 відмовились. ОСОБА_1 сказав, що треба вже їхати додому, і там будуть пити. Тоді ОСОБА_2 сказав, що поведе машину, і поки ОСОБА_1 розраховувався за придбане, він взяв з прилавка ключ від машини, та вийшов на вулицю і завів двигун. Він вийшов за ним та сів в машину на заднє сидіння, при цьому спитав у ОСОБА_2 чи є в нього права, на що той відповів, що все буде гаразд. Коли ОСОБА_1 вийшов з магазину, він сказав, щоб той хутчіше сідав в машину, так як буде цирк, - ОСОБА_2, повезе їх додому. ОСОБА_1 сів в автомобіль на пасажирське сидіння и вони поїхали додому. Десь на вул. Пушкіна в смт. Якимівка вони побачили поліцейську машину, і ОСОБА_2 сказав, що в нього не має водійського посвідчення і почав виїжджати з Якимівки, щоб не побачила поліція. ОСОБА_2 пропонував ОСОБА_1 хутчіше помінятись місцями. Однак працівники поліції включили мигалку з сиреною, і ОСОБА_1 вказав ОСОБА_2 щоб він зупинив автомобіль. Був такий скрегіт, і він подумав, що ОСОБА_2 зламав машину, але він ніяк не міг зупинитись, потім впоравшись з вимиканням передачі він ще трохи проїхав та зупинився. Працівники поліції, підійшовши до автомобіля спитали в ОСОБА_2 чия машина, на що той відповів, що ОСОБА_1, а в нього не має водійського посвідчення. Тоді працівники поліції, сказали, що мабуть це ОСОБА_1 знаходився за кермом та почали вказувати йому щоб він пройшов медогляд. ОСОБА_1 вказував, що не керував машиною, та може пройти огляд на місці за допомогою якогось пристрою, якщо він діючий. Крім того, запропонував працівникам поліції викликати адвоката. Тоді працівники поліції, не зважаючи на пояснення ОСОБА_1, відвели ОСОБА_2, та щось йому казали, як йому здалось чимось погрожували, щоб той написав якісь пояснення. Запитавши у нього скільки йому років працівники поліції більш його не турбували. Що написав ОСОБА_2 йому невідомо, однак відносно ОСОБА_1 склали протоколи. Коли ОСОБА_1 вказав, що йому потрібен захисник, то працівники поліції не дали йому ні ознайомитись з протоколами, ні їх копії.

За клопотанням ОСОБА_1 судом було зроблено запит до поліції яким чином видається технічний засіб «Drager Alkotest» працівникам поліції, та де це відображається. З пояснень в судовому засіданні ОСОБА_5, інспектором СРПП №4 Якимівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області, вбачається, що технічний засіб «DRAGER ALKOTEST» гр..ОСОБА_1 запропоновано не було, так як зазначений прилад на момент зупинення автомобілі НОМЕР_1, був відсутній.

Аналізуючи пояснення ОСОБА_1, пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 працівника поліції ОСОБА_5, письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3, додані матеріали справи про адміністративні правопорушення суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У відповідності до положень ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, є одним з носіїв доказів в справі про адміністративне правопорушення.

Іншими джерелами доказів є пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до положень ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до положень ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1, які повністю підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 він не керував автомобілем ВАЗ-2106 д/з 510-61 НА, 17 жовтня 2017 року о 01 годині в смт. Якимівка та на а/д Харків-Сімферополь.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння та від підписання протоколу про адміністративне правопорушення, але не підтверджують того, що працівники поліції зупинили автомобіль ВАЗ-2106 д/з 510-61 НА 17 жовтня 2017 року о 1 годині саме під керуванням ОСОБА_1, та той факт, чи надавали працівники поліції пройти огляд ОСОБА_1 за допомогою «Drager Alkotest» та допуск захисника при складанні протоколів та надання пояснень.

Оцінюючи письмові пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 які містяться на шаблоні, надрукованому працівниками поліції до вчинення будь-якого правопорушення по ст. 130 КУпАП, у суду вони викликають сумніви в їх достовірності, так як не містять необхідних даних про місце та час зупинки, її причини та, чи взагалі пропонувалось ОСОБА_1 проходити будь який огляд, оскільки з їх пояснень, випливає, що вони були запрошені працівниками поліції вже при складанні адміністративного протоколу, а не при зупинці автомобіля.

Крім того, вказані пояснення так і пояснення ОСОБА_2 містять не оговорені виправлення та дописки, що викликає сумніви в їх достовірності.

В показаннях свідка ОСОБА_5В, який склав протоколисуд вбачає упередженість, а також зацікавленість з метою покрашення результатів своєї роботи.

Крім того відповідно до п.1.10 ПДР України, терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення:

пасажир - особа, яка користується транспортним засобом і перебуває в ньому, але не причетна до керування ним;

водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858:

- п.12 розділ ІІ У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя;

- п. 8 розділ ІІ Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції;

Однак, матеріали справи не містять направлення зазначеної в інструкції форми на огляд ОСОБА_1 в заклад охорони здоровя.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

Згідно з розділом 5 ПДР України у пасажирів транспортного засобу відсутня обовязковість проходження огляду на стан спяніння.

Крім того, відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію»

1. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути обєктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

2. Поліцейський зобовязаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

В протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-2 КУпАП взагалі не міститься правової підстави для зупинки та до матеріалів справи не додані інші докази, які б підтверджували, що ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-2106 д/з 510-61 НА, 17 жовтня 2017 року о 01 годині в смт. Якимівка та на а/д Харків-Сімферополь та не виконав вимоги працівника поліції про зупинку транспортного засобу.

Відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету ОСОБА_11 Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами:

1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину;

2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані;

3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї;

4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію;

5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Більше того, приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_11 України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В справі «Лучанінова проти України» (Заява № 16347/02) від 9 червня 2011 року (остаточне 09/09/2011) було встановлено, що з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням, Суд вважає, що провадження, про яке йдеться, є кримінальним для цілей застосування Конвенції (див. рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), від 21 лютого 1984 року, пп. 52-54, Series A № 73; «Лауко проти Словаччини» (Lauko v. Slovakia), 2 вересня 1998 року, пп. 56-59, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI; та ухвалу щодо прийнятності у справі «Рибка проти України» (Rybka v. Ukraine), заява № 10544/03, від 17 листопада 2009 року). Той факт, що стягнення, застосоване до заявниці Тростянецьким районним судом,- штраф - було згодом замінено на зауваження, не може позбавити правопорушення, про яке йдеться, притаманного йому кримінального характеру.

Відносно мене для цілей застосування Конвенції фактично відбувалось кримінальне провадження.

У цьому контексті Суд повторює, що стаття 6 Конвенції у цілому гарантує обвинуваченому право на ефективну участь у кримінальному провадженні (див. рішення у справі «Роу і Девіс проти Сполученого Королівства» (Rowe and Davis v. the United Kingdom) [ВП], заява № 28901/95, п. 60, ECHR 2000-II).

Зокрема, обвинувачений повинен мати можливість організувати свій захист належним чином і без обмежень можливості надання суду, який розглядає справу, всіх відповідних аргументів захисту і таким чином вплинути на результат провадження. Крім того, можливості, доступні кожному, хто обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, мають включати ознайомлення з матеріалами справи, на яких ґрунтуються обвинувачення (див., наприклад, вищезазначене рішення у справі «Корнєв і Карпенко проти України» (Kornev and Karpenko v. Ukraine), п. 66).

Для здійснення обвинуваченим свого права на захист йому зазвичай повинно бути забезпечено можливість отримати ефективну допомогу захисника з самого початку провадження (див. рішення у справах «Сальдуз проти Туреччини» (Salduz v. Turkey) [ВП], заява № 36391/02, п. 52, від 27 листопада 2008 року, та «Яременко, проти України» (Yaremenko v. Ukraine), заява № 32092/02, пп. 90-91, від 12 червня 2008 року). За необхідності захисник повинен призначатися офіційно. Просте призначення національними органами захисника не гарантує ефективну правову допомогу (див. рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камазінскі проти Австрії» (Kamasinski v. Austria), п. 65, Series A № 168).

Частина 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Стаття 13 Конвенції передбачає що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів:(п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05;п.53 Рішення ЄСПЛ у справі «ОСОБА_3 проти України» від 15.10.2010 р., заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Згідно п.2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015р. по справі №1-11/2015, - органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (ч.2ст.6 Основного Закону України).

В справі «Жуковський проти України»

(Заява № 31240/03) від 3 березня 2011 року ( остаточне15/09/2011) :

Суд повторює, що питання щодо допустимості доказів у справі - це, насамперед, предмет регулювання національного законодавства і, як правило, саме національні суди мають давати оцінку наявним у справі доказам. Завдання Суду згідно з Конвенцією полягає не у вирішенні того, чи було належним чином прийнято показання свідків як докази, а у встановленні того, чи провадження в цілому, і, зокрема, спосіб отримання доказів, було справедливим (див. серед інших джерел рішення від 23 квітня 1997 р. у справі «ОСОБА_12 та інші проти Нідерландів» (Van Mechelen and Others v. the Netherlands), Reports 1997-III, с 711, п. 50, та рішення від 26 березня 1996 р. у справі «Доорсон проти Нідерландів» (Doorson v. the Netherlands), Reports 1996-II, с. 470, п. 67). Усі докази повинні зазвичай надаватися у відкритому судовому засіданні в присутності підсудного з метою забезпечення змагальних дебатів.

У цьому принципі є винятки, але вони не повинні порушувати право на захист. За загальним правилом пункт 1 і підпункт «d» пункту 3 статті 6 Конвенції вимагають надання підсудному відповідної та належної можливості заперечувати показання свідка обвинувачення і допитати його або під час надання останнім своїх показань, або пізніше (див. згадане вище рішення у справі «ОСОБА_12 та інші проти Нідерландів» (Van Mechelen and Others v. the Netherlands), с 711, п. 51, та рішення від 15 червня 1992 р. у справі «Люді проти Швейцарії» (Ludi v. Switzerland), Series A, № 238, с. 21, п. 49). Вирок не може ґрунтуватись виключно або вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не може заперечити (див. рішення від 27 січня 2009 р. у справі «A. L. проти Фінляндії» (A. L v. Finland), заява № 23220/04, п. 37).

Як вже зазначав у багатьох випадках Суд (див., серед інших джерел, наведене рішення у справі "Люді проти Швейцарії» (Ludi v. Switzerland) с. 21, п. 47), за певних обставин може виявитись необхідним послатися на показання, надані під час досудового слідства. Якщо підсудному було забезпечено відповідну та належну можливість заперечити показання або під час їхнього надання, або пізніше, їхнє прийняття в якості доказу само по собі не суперечить пункту 1 і підпункту «d» пункту 3 статті 6. Проте висновок щодо цього є таким: у разі, якщо вирок ґрунтується виключно або вирішальною мірою на показаннях особи, яку обвинувачений не мав можливості допитати або вимагати, щоб її допитали під час досудового слідства судового розгляду, права сторони захисту обмежуються такою мірою, яка є несумісною з гарантіями, передбаченими статтею 6 (див. рішення від 20 вересня 1993 р. у справі «ОСОБА_2 проти Франції» (Saidi v. France), Series A, № 261 -С, с. 56-57, пп. 43-44; рішення від 27 лютого 2001 р. у справі «Лука проти Італії» (Luca v. Italy), заява № 33354/96, п. 40, та рішення у справі «Солаков проти "Колишньої Югославської Республіки Македонії» (Solakov v. the former Yugoslav Republic of Macedonia), заява № 47023/99, п. 57, ECHR 2001-X).

Суд наголошує на тому, що «пункт 1 статті 6 у поєднанні з пунктом 3 вимагає від Договірних Сторін вжити позитивних заходів, зокрема, для того, щоб дати обвинуваченому змогу допитати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали. Такі заходи є складовою сумлінності, з якою повинні діяти Договірні Сторони для того, щоб забезпечувати ефективне здійснення прав, які гарантуються статтею 6» (див. рішення у справі «Садак та інші проти Туреччини» (Sadak and Others v. Turkey), заяви № 29900/96, 29901/96, 29902/96 та 29903/96, п. 67, ECHR 2001-VIII; рішення від 4 грудня 2008 p. у справі «Трофімов проти Росії» (Trofimov v. Russia), заява № 1111/02, п. 33, та рішення від 5 лютого 2009 р. у справі «Макєєв проти Росії» (Makeyev v. Russia), заява № 13769/04, п. 36). Крім того, у випадку існування конкретної географічної перепони Суд також повинен вивчити, чи вжила держава-відповідач заходи, які достатньою мірою компенсували обмеження прав заявника (див., mutatis mutandis, рішення від 2 листопада 2010 р. у справі «Сахновський проти Росії» (Sakhnovskiyv. Russia) [ВП], №21272/03, п. 10).

У своїх доводах ЄСПЛ виходить з теорії «рівності зброї», тобто зрівнювання сторін не за кількісними ознаками наданих повноважень, а за процесуальним статусом в ході усього процесу, в тому числі і в суді, що підтверджує, Постанова ЄСПЛ у справі «Рожков проти РФ» від 31.10.2013року. Сам принцип «рівності зброї» передбачає, що кожній зі сторін повинна бути надана розумна можливість представляти свою правову позицію, включаючи свої докази таким чином, щоб вона не була поставлена ??в значно менш вигідне становище, ніж інша сторона.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що недопущення захисника з моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також ненадання його копії ОСОБА_1 потягло за собою з самого початку притягнення його до адміністративної відповідальності позбавлення права на правовий захист та можливість надати належні пояснення, в присутності захисника.

Тому суд, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, прийшов до висновку, що в судовому засіданні не надано та не встановлено належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1, тому суд вважає, що в його діях відсутні склади адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-2, 130 ч. 1 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суд вважає, що провадження у вказаній справі підлягає закриттю, в звязку з відсутністю складів адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-2, 130 ч. 1 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 9, 122-2, 130 ч.1, 245, 251, 252,256, 283, 284, 294, 247 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 за ст.ст. 122-2, 130 ч. 1 КУпАП закрити, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Якимівський районний суд в продовж 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: Т.В. Нестеренко