АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/4033/17 Номер провадження 33/786/699/17Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко г.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.130 КпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1,

з участю порушника ОСОБА_2,

адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтава від 19 червня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканець АДРЕСА_1, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одружений, маючий на утриманні трьох неповнолітніх дітей, працюючий водієм-експедитором ТД «Арніка»,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 320 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 14 травня 2017 року близько 18 год. 40 хв. керував автомобілем НОМЕР_1 поблизу будинку №35-а по вул. Довженка в м. Полтава в стані алкогольного спяніння в порушення вимог п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі в звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. При цьому стверджує, що автомобілем не керував, а лише ремонтував його. Вважає, що свідки не можуть підтвердити факт керування ним автомобілем, оскільки були запрошені після його зупинки поліцейськими. Наголошує, що роблячи запис в протоколі «згоден», лише погоджувався з показниками приладу «Драгер», але не з висновком про перебування в стані алкогольного спяніння. Також вказує, що огляд на стан спяніння проводився з порушеннями.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, допитавши свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Висновки судді про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на зібраних у встановленому порядку і перевірених в судовому засіданні доказах.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №223627 від 14 травня 2017 року, ОСОБА_6 керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується актом огляду з використанням алкотестера «Драгер-6810» №3551, за результатами якого встановлено наявність у порушника 0,79 проміле алкоголю в крові.

Обставини проведення огляду та його результати не заперечує і сам правопорушник.

Доводи ОСОБА_2 про те, що він не керував автомобілем спростовуються показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 працівників поліції, які в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтвердили обставини зупинки автомобіля НОМЕР_1 поблизу будинку №35-а по вул. Довженка в м. Полтава. При цьому пояснили, що автомобіль рухався в полі їх зору, а потім водій, побачивши поліцейський автомобіль, різко зупинився, вийшов і підняв капот. Підійшовши до ОСОБА_2, працівники поліції виявили у нього ознаки алкогольного спяніння та запропонували пройти відповідний огляд на місці, на що порушник погодився.

Такі показання працівників поліції узгоджуються з поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Перебування цих свідків на місці події не заперечує і ОСОБА_2

Враховуючи наведене, доводи порушника про те, що він автомобілем не керував є неспроможними. Більше того, в засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 пояснив, що саме він керував автомобілем до його зупинки.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами ст.255 КпАП України, та відповідає вимогам ст.256 цього Кодексу.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були запрошені засвідчити факт огляду водія працівниками поліції на стан алкогольного спяніння і не підтверджували інших обставин. Тому доводи апеляційної скарги про те, що ці свідки не могли бачити як ОСОБА_2 керував автомобілем не спростовують висновків судді про його винуватість.

Твердження порушника, що він не перебував в стані спяніння суперечать приписам п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказами МВС та МОЗ України 9 листопада 2015 року №1452/735, відповідно до якої установлення стану алкогольного спяніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

У ОСОБА_2 цей показник становить 0,79 проміле алкоголю в крові, тобто він перебував в стані алкогольного спяніння.

Пленум Верховного Суду України в п.27 постанови від 23 грудня 2005 року №14 « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» розяснив, що відповідальність за ст.130 КпАП України несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Враховуючи викладене, з огляду на дотримання приписів закону працівниками патрульної поліції при складанні протоколу та суддею під час розгляду справи, вважаю обґрунтованим висновок судді про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильною кваліфікацію його дій за ч.1 ст.130 КпАП України.

Стягнення накладене у відповідності з приписами ст.33 КпАП України, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом'якшують відповідальність.

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам ст.283 КпАП України. Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді не встановлено.

Враховуючи викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Октябрського районного суду м. Полтава від 19 червня 2017 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін, а його апеляційну скаргу, - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1