Номер провадження: 33/785/1808/17
Номер справи місцевого суду: 496/3089/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого судді Копіци О.В., розглянувши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постановуБіляївського районного суду Одеської області від 20.10.2017 року відносно:

ОСОБА_3, який народився 02 жовтня 1985 року, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції, ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн.

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 27.08.2017 року о 08 год. 20 хв., на вул. Морській в с. Коблево, він керував автомобілем «BMW- 320», реєстраційний номер ЕLW25PN, з явними ознаками алкогольного спяніння (почервоніння шкіряного покриву обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота), а від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_2 на захист інтересів ОСОБА_3 зазначив, що адміністративне стягнення не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи, з таких підстав:

- на порушення вимог ст. 268 КУпАП суд розглянув справу: за відсутністю ОСОБА_3, не повідомивши його належним чином про час, дату та місце судового розгляду, позбавивши його можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП; без виклику свідків, внаслідок чого судовий розгляд є неповним та однобічним;

- при накладанні стягнення, суд першої інстанції не виконав вимоги ст. 33 КУпАП, адже не врахував майновий стан ОСОБА_3, його особу, обставини, що помякшують відповідальність. До того ж, матеріали справи не містять документів, які б підтверджували місце роботи, характеристику особи та сімейний стан;

- щодо визнання винуватим ОСОБА_3 у керуванні транспортним засобом у нетверезому стані, захисник зазначає, що огляд проведено з порушенням нормативних актів, які регулюють цю процедуру, а з пояснень свідків не вбачається, що саме ОСОБА_3 був за кермом автомобіля.

Посилаючись на наведені доводи, захисник просить скасувати постанову суду про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 20.12.2017 року, ОСОБА_3 та його захисник не зявились, причини не явки суду не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином в телефонному режимі. Будь-яких клопотань від ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_2 про відкладання розгляду справи не надійшло.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Право доступу до суду апеляційної інстанції для оскарження рішення суду є невідємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що дії ОСОБА_3 по не зявленню до суду свідчить про зловживання наданими йому процесуальними правами та на затягування розгляду справи.

Більш того, відповідно до ч. 4 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

З огляду на вищевикладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 на підставі доводів, викладених в ній, а також доказів, які містяться в матеріалах справи.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Мотивуючи свій висновок про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, суддя суду першої інстанції у постанові послався на наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії БР №272459 від 27.08.2017 року;

- пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили, що ОСОБА_3 у їх присутності відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння.

Посилаючись на наведені докази, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, зокрема у порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №272459 від 27.08.2017 року (а.с. 4) випливає, що 27.08.2017 року о 08 год. 20 хв., на вул. Морській в с. Коблево, Ляшенко І.А. керував автомобілем «BMW- 320», реєстраційний номер ЕLW25PN, з явними ознаками алкогольного спяніння (почервоніння шкіряного покриву обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота), а від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння відмовився в присутності двох свідків.

Зі змісту пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 5, 6) видно, що у їх присутності ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу.

Відповідно до приписів п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій зобовязаний, на вимогу працівника поліції, пройти у встановленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Обєктивно оцінивши докази у справі, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння....; 2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів; 3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння...

Отже, дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

Накладаючи на ОСОБА_3 адміністративне стягнення, суд першої інстанції обгрунтовано застосував стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами, адже воно, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

Доводи апеляційної скарги захисника в частині порушення судом першої інстанції приписів ст. 268 КУпАП апеляційний суд вважає слушними, але під час апеляційного розгляду справи, права ОСОБА_3 були поновлені, а докази у справі були повторно досліджені за його участі.

До того ж, ОСОБА_3 та його захисник до суду апеляційної інстанції не надали доказів на спростування змісту протоколу про адміністративне правопорушення та висновків суду першої інстанції.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, за результатами апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та справедливою, тому підстави для задоволення апеляційної скарги, - відсутні.

Керуючись ст.ст. 33, 280, 285, 294 КУпАП, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3,- залишити без задоволення.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 20.10.2017 року відносно ОСОБА_3 про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца