Справа № 645/4577/17
Провадження № 3/645/1939/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Горпинич О.В.
при секретарі судового засідання Погрібняк А.В.,
за участю:
прокурора Савчука О.Р.,
притягуваного ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов з Управління захисту економіки в Харківській області Національної поліції України Департаменту захисту економіки відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що має середню освіту, не одруженого, військовослужбовець за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 в званні молодший сержант, про притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
в с т а н о в и в:

Як встановлено в судовому засіданні, згідно витягу із наказу начальника військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 06.06.2016 року № 15-рс прийнято рішення укласти контракт із молодшим сержантом запасу ОСОБА_1 про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на три роки, прийняти його на військову службу за контрактом осіб сержантського складу і призначити оператором відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу Немишлянського районного Військового комісаріату м. Харкова.
Також, з витягу із наказу № 63 від 09.06.2017 року молодшого сержанта ОСОБА_1 , призначено наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 06.06.2017 року № 15-рс на посаду оператора відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу Немишлянського РВК м. Харкова, з 09.06.2017 року зараховано до списків особового складу Немишлянського РВК м. Харкова з наданням останньому два дні з 09 по 10 червня 2017 року для прийняття справ та посади.
Згідно з ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до пункту 14 статті 1 Закону, суб`єкти декларування особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини 1 статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.
Згідно з підпунктом «Г» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» військових посадових осіб Збройних Сил України віднесено до суб`єктів, на яких поширюється дія цього Закону.
Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року № 3 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 958/29089) «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» затверджено форму повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб`єкта декларування.
Таким чином, згідно з ч. 3 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції», особа, яка претендує на зайняття посади, зазначеної у п. 1, пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, до призначення або обрання на відповідну посаду подає в установленому цим Законом порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Проте, відповідно до даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 несвоєчасно подав декларацію кандидата на посаду, а саме 05.09.2017 року.
Згідно ст.ст. 29, 30, 32 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» за своїм службовим і військовим званням військовослужбовців можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Сержанти та старшини є начальником для рядових і матросів однієї з ними військової частини. Начальник має право віддавати накази та зобов`язаний перевіряти їх виконання.
Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 29, 30, 32 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» ОСОБА_1 відноситься до посадових обов`язків оператора відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу Немишлянського РВК м. Харкова та військового звання «молодший сержант», наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, а тому відповідно до вимог пп. «в», «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції» є військовою посадовою особою Збройних Сил України.
Таким чином, ОСОБА_1 , будучи оператором відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу Немишлянського РВК м. Харкова, будучи згідно з підпунктом «Г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення пов`язані з корупцією, не своєчасно подав декларацію кандидата на посаду особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП визнав частково та пояснив, що він не намагався навмисно ухилитися від подання декларації, оскільки він навіть не знав, що повен подавати декларацію. Про те, що йому необхідно подавати декларацію він дізнався коли перебував у свого сина в військовій частині в м. Слов`янськ. Приїхавши від сина ним одразу було подано декларацію.
Прокурор в судовому засіданні підтримав висновки, викладені в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією № 287 від 13.10.2017 року відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з чим він просив накласти на правопорушника адміністративне стягнення у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вислухавши притягуваного, прокурора, дослідивши письмові матеріали, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.
Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відповідальність настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, при цьому суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
На момент вчинення правопорушення ОСОБА_1 займає посаду оператора відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу Немишлянського РВК м. Харкова.
Відповідно до п. «Г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є: військові посадові особи Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, курсантів вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, курсантів факультетів, кафедр та відділень військової підготовки.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та зобов`язаний, визначений законом порядок подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави.
Згідно з ч. 3 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» особа, яка претендує на зайняття посади, зазначеної у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, та особа, зазначена у пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, до призначення або обрання на відповідну посаду, подає в установленому цим Законом порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції», передбачено, що Національне агентство з питань запобігання корупції з метою виконання покладених на нього повноважень має приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти.
Частиною 5 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.
Нормативно-правові акти Національного агентства після включення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів опубліковуються державною мовою в офіційних друкованих виданнях.
Нормативно-правові акти Національного агентства, які пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування.
Згідно п. 2 прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» до початку роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суб`єкти декларування подають декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру в порядку, встановленому Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції". Зазначені декларації підлягають оприлюдненню в порядку, встановленому Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції".
Про початок роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, приймається рішення Національного агентства з питань запобігання корупції.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 05.09.2017 року, тобто з порушенням вимог ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається НАЗК (а.с. 45).
Своєчасно не подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП.
Відповідно до п.п. 12,13 розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та пояснення по суті адміністративного правопорушення, які додаються до протоколу про адміністративне правопорушення, а також викласти мотиви своєї відмови підписати його.
Особі, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, пропонується надати по суті вчиненого адміністративного правопорушення письмове пояснення, яке підписується зазначеною особою. Пояснення може додаватися до протоколу про адміністративне правопорушення окремо, про що робиться запис у ньому.
ОСОБА_1 своїм правом скористався, надав пояснення, протокол підписав, жодних заперечень щодо порушень оперуповноваженим ОСОБА_2 законодавства при складанні протоколу не заявляв.
Оперуповноваженим управляння захисту економіки в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України старшим лейтенантом поліції Байрачним В.І. протокол про адміністративне правопорушення № 287 від 13.10.2017 року відносно ОСОБА_1 складений в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1376 (а.с. 1-8).
Крім цього вина ОСОБА_1 підтверджена дослідженими матеріалами справи, а саме витягом із наказу від 09 червня 2017 року № 63, витягом із наказу від 06 червня 2017 року № 15-рс, функціональними обов`язками оператора відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу, витягом з Єдиного державного реєстру декларацій.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
В рішенні від 08.10.2005 року скарга № 8812/02 у справі «Wypych v. Poland» Європейський суд з прав людини відхилив скаргу члена місцевої ради в Польщі, який відмовився подати свою майнову декларацію, стверджуючи, що визначений законодавством обов`язок розкривати деталі його фінансового та майнового стану порушував статтю 8 Європейської конвенції про права людини.
Європейський суд з прав людини схвалив оприлюднення та інтернет-доступ до декларацій, вважаючи, що "широка громадськість має правомірний інтерес в тому, щоб пересвідчитися, що місцева політика є прозорою, а інтернет-доступ до декларацій робить доступ до такої інформації дієвим та простим". "Без такого доступу цей обов`язок не матиме практичного значення або реального впливу на міру поінформованості громадськості".
Суд також зазначив, що широкий обсяг декларування важливий, бо надає громадськості вичерпну картину стосовно фінансового стану службовця. А обов`язок подавати інформацію про майно подружжя має запобігти спробам приховати майно, оформлюючи його на ім`я подружжя.
При накладенні адміністративного стягнення, враховується характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майнове положення, обставини що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують адміністративну відповідальність ОСОБА_1 згідно зі ст.ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено.
На підставі викладеного, приходжу до висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, тобто Несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Згідно зі ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 320 грн. 00 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 27, 40-1, 172-6, 221, 283-285 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», -

п о с т а н о в и в:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП і накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень нуль копійок).
Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) грн. 00 (нуль) коп.
Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова в 10-денний строк з дня винесення постанови.
Суддя -