АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/1095/17 Головуючий у І-й інстанції - Гончаренко В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2017 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мудрецький Р.В., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, та його захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який мешкає за адресою: вул. Аптекарська балка, 8/3, м. Дніпро,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України , -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2017 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340 грн. Крім того, вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн.

Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_2 29 липня 2017 року, о 13 годині 07 хвилин, керуючи транспортним засобом «Ніссан», д/н НОМЕР_1, під час руху на регульованому перехресті вул. Космічної та пр. Праці в м. Дніпрі, виїхав на заборонений (червоний) сигнал світлофора, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, який рухався справа. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, поза межами строку його апеляційного оскарження, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив поновити строк на оскарження постанови суду першої інстанції та скасувати останню.

Обґрунтовуючи поважність причин пропущення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, ОСОБА_2 посилався на те, що оскільки останній день строку апеляційного оскарження постанови суду припадав на вихідний день, апеляційна скарга була ним подана на наступний за ним робочий. За таких обставин, вважати строк апеляційного оскарження пропущеним неможливо.

Свої вимоги про скасування постанови суду ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно двох учасників ДТП необґрунтовано розглядалась в різних провадженнях. При цьому, суд визнав наявність або відсутність вини в одному провадженні до фактичного розгляду іншого. Поряд з цим, ОСОБА_2 вказує на те, що протокол було складено не за місцем ДТП та через 10 діб. При цьому, до протоколу не було додано схему ДТП, відеозапис, хоча він судом досліджувався, а також співробітника поліції не було складено протокол огляду місця ДТП. Крім того, на думку ОСОБА_2, суд не надав належної оцінки доказам та необґрунтовано надав перевагу показанням іншого учасника ДТП. Також ОСОБА_2 вважає судовий розгляд неповним, адже суд не допитав свідків ДТП та не дослідив обставини, що помякшують чи обтяжують відповідальність учасників ДТП.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, постанову суду було винесено 31 серпня 2017 року. Строк оскарження останньої згідно з вимогами ст. 289 КУпАП становить 10 днів.

Матеріалами справи встановлено, що апеляційна скарга була направлена на адресу суду 11 вересня 2017 року.

З огляду на те, що останній день строку припадав на вихідний день та апеляційна скарга була подана на наступний за ним робочий, суд апеляційної інстанції не вважає строк на апеляційне оскарження постанови суду пропущеним.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскаржуваної постанови та доводів апеляції, думку ОСОБА_2, який підтримав заявлені вимоги, та його захисника адвоката ОСОБА_3, який підтримав апеляцію свого підзахисного, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляція ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини водія ОСОБА_2П.у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Так, вина ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах провадження доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 199598 від 10 серпня 2017 року; схемою місця ДТП, поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_2; відеозаписом з камер відеоспостереження.

В сукупності зазначені докази підтверджують факт порушення водієм «Ніссан», д/н НОМЕР_1, - ОСОБА_2 п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 та спричинило пошкодження транспортних засобів, що тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.

Підстави сумніватись у достовірності зазначених доказів у суду відсутні.

Переглянутим у судовому засіданні відеозаписом підтверджено, що водій «ВАЗ», д/н НОМЕР_3 ОСОБА_4 розпочав рух одночасно з іншим транспортним засобом, що перебував у сусідній смузі. Вказані обставини дають підстави вважати, що водій ОСОБА_4 почав рух на дозволений знак світлофора та ПДР не порушував, на відміну від водія ОСОБА_2 та суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Крім того, відсутність порушення ПДР водієм ОСОБА_4 доведено постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2017 року, яку залишено без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2017 року.

Суд апеляційної інстанції ставиться критично до доводів апелянта та його захисника про відсутність вини ОСОБА_2, оскільки останнім не надано жодних доказів, які б дали підстави сумніватись в обєктивності встановлених судом обставин. Як вбачається з апеляційної скарги, ОСОБА_2, посилаючись на неповноту судового розгляду, вказує на те, що суд першої інстанції не допитав свідків у справі, показання яких можуть спростувати його вину. Між тим, матеріалами провадження підтверджено, що клопотання про допит таких свідків судом першої інстанції апелянтом не заявлялись. Не було заявлено таких клопотання і у суді апеляційної інстанції.

За таких обставин, вважати обґрунтованими доводи апелянта суд не може.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись й з доводами апелянта в частині порушення під час оформлення протоколу, зокрема щодо його змісту, оскільки як протокол про адміністративне правопорушення, так й схема місця ДТП містять необхідні для них реквізити. При цьому, жодні зауваження до протоколів відсутні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 стосовно відсутності в його діях порушень ПДР України, на думку апеляційного суду є безпідставними.

Накладаючи стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції призначив його в межах санкції ст. 124 КУпАП, врахувавши при цьому характер та наслідки вчиненого правопорушення, особу правопорушника.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1