АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ігнатов Р.М., за участі:

представник потерпілого - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в міста Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 31.07.2017, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати оскаржувану постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 31.07.2017 та закрити провадження у справі. На підставі ч.4 ст.288 КУпАП звільнити ОСОБА_3 від сплати державного мита за подачу апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_3 посилається на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, зокрема не встановив чи присутній в діях водія автомобіля «Мазди» склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.124 КУпАП, оскільки як стверджує апелянт, водій автомобіля «Порше» здійснював заїзд на пішохідну зону (прилеглу територію), не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. На переконання ОСОБА_3, на момент зіткнення автомобіль «Порше» вже закінчив маневр входу у поворот та знаходився на відстані 3,2 м. від проїжджої частини (паралельної дороги, з якої він повертав). Як наголошується в апеляційній скарзі, на момент зіткнення автомобілі-учасники ДТП знаходились на рівнозначних дорогах, оскільки в цей момент автомобіль «Порше» також знаходився на прилеглій території, а не на повороті, як це вказано в оскаржуваній постанові. Звернено увагу і на тому, що згідно фотознімків, зроблених на місці ДТП, відстань між двома пошкодженими автомобілями становить близько 30 см. Вказане ОСОБА_3 пояснює тим, що її автомобіль відкинула під час удару назад в протилежному від руху напрямку. За таких обставин вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Додатково в апеляційній скарзі звертається увага, що в протоколі не зазначено прізвища та адреси свідків. В суді першої інстанції надавались пояснення свідком ОСОБА_4, який не був присутнім на момент оформлення протоколу. Крім того судом безпідставно відмовлено у проведенні авто-технічної експертизи.

Інших самостійних доводів апеляційна скарга не містить.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №160979 від 19.06.2017, ОСОБА_3 19.06.2017 о 15:50 год., керуючи автомобілем НОМЕР_1 при виїзді з тротуару не надала переваги в русі автомобілю НОМЕР_2, який рухався головною дорогою, чим порушила п.10.2. ПДР України в результаті чого здійснила з ним зіткнення, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника потерпілого, який заперечив проти наявної апеляційної скарги та вважав за необхідне залишити без змін оскаржувану постанову місцевого суду, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд вважає апеляційні вимоги такими, які не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась. Про дату, час та місце розгляду її апеляційної скарги повідомлена завчасно належним чином, що підтверджується телефонограмою. Клопотань про відкладення розгляду від останньої не надходило, причини неявки суду не повідомлено. В той же час ОСОБА_3 направила до суду письмові пояснення, в яких залишила питання про можливість розгляду справи за її відсутності на розсуд суду, з огляду на що суд вважає за можливе розглядати існуючу апеляційну скаргу на підставі наявних матеріалів.

Як встановлено в судовому засіданні при апеляційному перегляді даної справи, в результаті ДТП, що відбулась 19.06.2017 за участі автомобіля НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5, працівниками поліції складено два протоколи про вчинення адміністративного правопорушення: на ОСОБА_3 за порушення нею п.10.2. ПДР України та на ОСОБА_5 за порушення ним 10.11.ПДР України.

За результатом розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеного на ОСОБА_5 Шевченківським районним судом міста Києва закрито провадження по справі відносно ОСОБА_5 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Апеляційним судом міста Києва постанову суду першої інстанції залишено без розгляду у зв'язку з відмовою ОСОБА_3 від своїх апеляційних вимог.

За результатом розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеного на ОСОБА_3 Шевченківським районним судом міста Києва постановою від 31.07.2017 останню визнано винною за ст.124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення.

Вирішуючи питання про винуватість водія ОСОБА_3, суд послався на протокол про адміністративне правопорушення, схему місця ДТП, пояснення обох учасників ДТП, пояснення свідків, надавши цим доказам відповідну оцінки.

З висновком Шевченківського районного суду міста Києва також погоджується і суд апеляційної інстанції, виходячи зі слідуючого.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зазначені завдання реалізуються шляхом вчинення низки процесуальних дій органами (посадовими особами), уповноваженими розглядати справи про адміністративні правопорушення. Передусім це з'ясування наявності факту вчинення правопорушення, установлення особи, що вчинила правопорушення, чи винна ця особа і чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційних скарг встановлено, що оскаржуване судове рішення їм відповідає, поза як висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин, є обґрунтованими та таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Так, відповідно до положень п.10.2. ПДР України, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станції та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з'їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Долученим представником потерпілого до матеріалів справи відеозаписом події ДТП підтверджується, що автотранспортна пригода за участі автомобілів «Мазда» та «Порше» відбулась в момент, коли автомобіль «Порше» заїжджав з проїзної частини на дорогу прилеглої до двору території, в той час як автомобіль «Мазда рухався по тротуару.

Вказаним відеозаписом, протоколом про адміністративне правопорушення, первинними поясненнями водія ОСОБА_5, схемою місця ДТП, фотознімками повністю підтверджується висновок суду першої інстанції щодо порушення водієм ОСОБА_3 п.10.2. ПДР України.

Таким чином, вищеоцінені апеляційним судом докази з точки зору їх належності, допустимості та достатності, на переконання суду є такими, що підтверджують висновок щодо існування в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки саме її дії перебувають в причинно-наслідковому зв'язку з пошкодженням обох транспортних засобів.

Щодо доводів апеляційної скарги про незазначення в протоколі про адміністративне правопорушення свідків, в той час як в суді вони надавали пояснення, то апеляційний суд виходить з того, що безсумнівна вина ОСОБА_3 у порушенні нею правил дорожнього руху, що спричинило зіткнення автомобілів, підтверджується іншими наявними по справі доказами, які не спростовують висновку суду щодо вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Стосовно відмови судом в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про проведення авто-технічної експертизи, то суд апеляційної інстанції погоджується з висновком районного суду за наведених в оскаржуваній постанові підстав.

Посилання апелянта на звільнення її від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги є необгрунтованими, оскільки відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», він справляється у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а не за подачу апеляційної скарги.

За таких обставин, зважаючи, що доводи наявної апеляційної скарги в ході її судового розгляду в апеляційному порядку не знайшли свого підтвердження, в той час як постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, у зв'язку з чим підстав для її скасування, як того просить в апеляційній скарзі ОСОБА_3., апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 31.07.2017, якою скаргу ОСОБА_3 визнано винною за ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення, − залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М.Ігнатов

Справа № 33/796/2241/2017

Категорія: ст. 124 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Рибак М.А.

Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.