Провадження №3/155/32/17
Справа №155/1579/16-ц
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року суддя Горохівського районного суду Волинської області Чонка В.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, пенсіонера,

за скоєння ним правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

До Горохівського районного суду Волинської області з Горохівського відділу поліції ГУНП у Волинській області надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 02 листопада 2016 року о 10 годині 50 хвилин, в місті Горохів Волинської області, по вулиці Луцькій, керував автомобілем ЗАЗ-110307, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

ОСОБА_1 в судовому засіданні своєї вини не визнав, пояснив, що 02 листопада 2016 року приїхав в місто Горохів по особистих справах. З ним приїхали його знайомі мешканці села Мирне Горохівського району Волинської області ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Коли здійснював заїзд своїм автомобілем на територію автобусної станції Горохів, з території станції виїжджав інший автомобіль, який його не пропустив і під час зближення автомобіля сталася бокове зіткнення. В іншої автівки був пошкоджений поріг.

Згодом приїхали поліцейські і стали оформляти ДТП. Без понятих складали схему, в самій схемі підпис як водія не його. Потім сказали їхати у поліцейський відділок. Жодних пропозицій їхати на медосвідування з боку поліцейських не надходило.

В райвідділі поліції він з водієм буса дали пояснення, проте протокол про адміністративне правопорушення він не підписував, оскільки з протоколом не згідний, оскільки спиртного до ДТП не вживав. Водій буса пішов з відділку поліції раніше, а він ще залишився дописувати пояснення. Поліцейські сказали 25 листопада 2016 року прийти в суд для розгляду справи. Тоді він пішов до свого автомобіля, де його чекали його односельці. Пояснення у них як очевидців ДТП ніхто не відбирав. Це було приблизно біля 12 години 15 хвилин. Він з односельцями сіли в його автомобіль і він сказав, їм, що його зробили винуватим у даній ДТП. Він запитав свого знайомого ОСОБА_3 чи є в нього посвідчення водія на що він відповів, що є. Тоді, біля магазину «Орбіта» вони зустріли ще своїх знайомих і в магазині випили по 100 гр горілки. Перед цим ОСОБА_1 попросив ОСОБА_3 керувати його автівкою. ОСОБА_3 спиртного не вживав. Приблизно через хвилин 15-20 на його телефон зателефонували і сказали, що телефонують з поліції і треба підїхати підписати необхідні документи. ОСОБА_3 сів за кермо і вони поїхали до відділку. Приїхавши на місце він побачив і водія буса. Це був Панасюк, він сказав, що його чекають поліцейські. Панасюк сказав, що їде у лікарню на медосвідування і показав направлення. Супроводжуючих поліцейських з ним не було, це можуть ствердити його свідки. Згодом і йому запропонували їхати в лікарню на освідування. ОСОБА_1 став заперечувати і сказав, що його після ДТП відпустили, сказали приїхати на суд і він вже їхав додому. По дорозі випив з друзями спиртного і не знав та не здогадувався, що його після всіх процедур змусять їхати в лікарню на медосвідування. Поліцейські взяли його під руки і стали сунути в службовий автомобіль. Він категорично відмовився, оскільки його відпустили і пройшов від часу ДТП певний проміжок часу. В суді при ознайомлені з матеріалами справи він виявив, що свідками в протоколі записаний один з поліцейських та водій буса Панасюк, пояснення які він писав у поліції в матеріалах справи відсутнє. Просив провадження в справі закрити, оскільки інкримінованого йому правопорушення він не вчиняв.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи приходжу до наступного висновку.

У відповідності до положень ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб'єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є водій транспортного засобу.

Як пояснив в суді ОСОБА_1, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння він відмовився через те, що в момент скоєння ДТП він перебував у тверезому стані, а після оформлення ДТП і проходження всіх необхідних заходів, які проводили поліцейські останні його відпустили і лише після цього він вживав спиртне. В матеріалах справи відсутні будь-які фактичні дані та докази на підтвердження вчиненого ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Фото або ж відео фіксація правопорушення також відсутня.

Відтак відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п.50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25).

Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для зясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях,усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до розяснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи вищевикладені обставини, суддя дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає до закриття у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.9, 245, 247, 280, 283, 284 КпАП України, ст.62 Конституції України,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено подання прокурора до апеляційного суду Волинської області через Горохівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя Горохівського районного суду Чонка В.В.