Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 310/5492/17 Суддя в 1-й інст.. Маринін О.В.
Провадження №33/778/761/17 Суддя в 2-й інст.. Рассуждай В.Я.
Категорія ст. 173-2. ч. 1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 грудня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя апеляційного суду Запорізької області Рассуждай В.Я., розглянувши в залі судових засідань апеляційного суду Запорізької області у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_3 на постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 вересня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді 40 годин громадських робіт, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до вказаної постанови суду першої інстанції ОСОБА_3 визнано винуватим в тому, що він 11 серпня 2017 року, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1, та перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, виражався нецензурною лайкою на адресу своєї матері ОСОБА_4, чим скоїв насилля в сім'ї.

Крім того 14 серпня 2017 року близько 10.00 годині, ОСОБА_3, знаходячись за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1, вчинив сварку зі своєю матір'ю ОСОБА_4, під час якої виражався нецензурною лайкою на її адресу, чим скоїв насильство в сім'ї.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову суду скасувати та ухвалити нову згідно чинного законодавства.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом було невірно застосовано закон України щодо адміністративної відповідальності і порушено вимоги ст. 268, 278 КУпАП та Конституції України. Судом не було належним чином сповіщено заявника та відповідача, чим було порушено право на захист та право на досудове ознайомлення зі справою. Під час судового засідання судом не було належним чином пояснено суті обвинувачення, не був опитаний заявник ОСОБА_4 Належні докази не були знайдені та доведені під час судового розгляду.

Розгляд апеляційної скарги ОСОБА_3 апеляційним судом неодноразово відкладався через неявку апелянта до судового засідання та відсутністю відомостей про його повідомлення про час та місце розгляд справи.

Судові повістки, надіслані апеляційним судомо18 жовтня 2017 року та 6 листопада 2017 року за місцем проживання ОСОБА_3, зазначеним ним в апеляційній скарзі, - за адресою: АДРЕСА_1 були повернуті поштовим відділенням до апеляційного суду за закінченням встановленого строку їх зберігання. Наявний в матеріалах справи телефон ОСОБА_3 - НОМЕР_1 згідно доповіді секретаря судового засідання відключений.

Таким чином апеляційним судом вжито всіх можливих заходів для належного повідомлення ОСОБА_3 про час та місце розгляду його апеляційної скарги, за весь час перебування справи в провадженні апеляційного суду він з будь-якими заявами до суду не звертався. При цьому з матеріалів провадження вбачається, що участь ОСОБА_3 в суді першої інстанції було забезпечено шляхом здійснення його примусового приводу. Підстави для здійснення такого приводу апелянта до судового засідання апеляційного суду для забезпечення його часті під час розгляду його апеляційної скарги у апеляційного суду відсутні.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП переглянувши справу в межах апеляційної скарги, вважаю, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_3 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені в протоколах про адміністративне правопорушення серії ГП № 645507 від 11 серпня 2017 року (а.с. 10), та серії ГП № 645586 від 18 серпня 2017 року (а.с. 17), згідно яких ОСОБА_3 11 серпня 2017 року о 17.15 годині та відповідно 14 серпня 2017 року о 10.00 годині, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1, вчинив сварку із своєю матір'ю, під час якої висловлювався нецензурною лайкою на її адресу, чим скоїв насильство в сім'ї.

Згідно наявного в матеріалах справи протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, ОСОБА_4 11 серпня 2017 року звернулась до Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області із заявою, в якій просила прийняти заходів до її сина ОСОБА_3, який 11.08.2017 року, знаходячись в дворі будинку № 19 по вул. Правди в м. Бердянську влаштував сварку, під час якої виражався нецензурною лайкою, всіляко ображав її (а.с. 12).

В письмовому пояснення з цього приводу 11.08.2017 року ОСОБА_3 повідомив, що приблизно о 17.15 години коли він, перебував у дворі будинку за вказаною адресою, у нього виник конфлікт з його матір'ю ОСОБА_5, через те, що вона продала автомобіль, який залишився йому у порядку спадкування від батька, під час конфлікту він, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, виражався в бік матері нецензурною лайкою, всіляко ображав її (а.с. 14).

14 серпня 2017 року ОСОБА_4 звернулась до Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області із заявою, в якій просила притягнути до відповідальності її сина ОСОБА_3, який систематично погрожує їй фізичною розправою та висловлюється на її адресу нецензурною лайкою, чим завдає їй психологічного насильства (а.с. 23).

Згідно наявного в матеріалах справи письмового пояснення, 18 серпня 2017 року за даним фактом ОСОБА_3 пояснив, що дійсно під час конфлікту з його матір'ю ОСОБА_4 він висловлювався на її адресу нецензурною лайкою (а.с. 27).

В суді першої інстанції ОСОБА_3 вину у скоєних правопорушеннях визнав повністю.

Таким чином, суд дослідив всі наявні в матеріалах адміністративної справи докази, надав їм належну оцінку, та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень.

Матеріали провадження місять також протокол та додатки до нього за фактом вчинення ОСОБА_3 аналогічного правопорушення 9 серпня 2017 року, за яким суд першої інстанції рішення не прийняв, але розглядаючи справу в межах апеляційної скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, апеляційний суд це порушення може лише констатувати.

Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення права на захист та невідповідність висновків, викладених в судовому рішенні фактичним обставинам справи, то вони є безпідставними і правильність прийнятого рішення не спростовують з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, участь ОСОБА_3 в суді першої інстанції було забезпечено шляхом здійснення його приводу (а.с. 36-38), він був присутній в судовому засіданні та вину у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП визнав в повному обсязі. Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_3 складу вказаного правопорушення підтверджується його поясненнями в суді, письмовими поясненнями, наявними в матеріалах справи, а також письмовими поясненнями та заявами його матері до правоохоронних органів з проханням припинити протиправні дії ОСОБА_3 та притягнути його до відповідальності. Відомості, викладені в протоколах ґрунтуються на вказаних вище заявах та поясненнях ОСОБА_3 та його матері ОСОБА_4, з яких вбачається, що влаштовуючи сварки, виражаючись нецензурною лайкою, ОСОБА_3 здійснює психічне насильство у відношенні до члена своєї родини, з якою спільно проживає, що відповідно утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги з приводу неповноти судового розгляду, яка полягає у розгляді справи за відсутності потерпілої на увагу не заслуговують, оскільки участь потерпілого не є обов'язковою, а з урахуванням позиції в суді ОСОБА_3, який вину визнав повністю, підстави для допиту потерпілої у суду відсутні були також.

Право на захист в суді першої інстанції порушено не було, оскільки справу було розглянуто за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальної, підписи ОСОБА_3 в протоколах свідчать проте, що з правами, передбаченим ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, а також, передбаченими ст. 268 КУпАП він ознайомлений. В чому конкретно було порушено його право на захист, в апеляційній скарзі ОСОБА_3 не зазначає.

При накладенні адміністративного стягнення суддя дотримався вимог ст.ст. 33, 36 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, взявши до уваги характер вчинених правопорушень і дані про особу правопорушника, і застосувавши не найбільш суворий вид стягнення, передбачений санкцією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 вересня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено стягнення у вигляді 40 годин громадських робіт, стягнуто судовий збір, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Запорізької області В.Я. Рассуждай