ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2017 року суддя Судової палати з кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області ОСОБА_1, розглянувши у судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягнена до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10.01.2017р.,якою

ОСОБА_2, 31.07.1986р.н, який народився в м. Макіївка Донецької області та мешкає у м. Лиман, вул. Головна, 24а/6, Донецької області

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 ( десять тисяч двісті) грн. та позбавлено права керувати транспортними засобами строком на один рік,

за участю особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10.01.2017р. ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 ( десять тисяч двісті) грн. та позбавлено права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Зазначена постанова оскаржена особою, яка притягнена до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, який прохає поновити йому строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у звязку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 також:

-зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу без його участі, про дату, час та місце розгляду справи він належним чином не повідомлявся;

-вказує, що підписи в протоколі про адміністративне правопорушення, є різними та жоден з них йому не належить, оскільки він взагалі не ставив жодного підпису в протоколі;

-зазначає, що не визнає факт відмови від продуття алкотестеру та проходження медичного огляду, оскільки ані проходження медичного огляду, ані продуття алкотестеру йому ніким не було запропоновано;

-вказує, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням встановленого порядку та містить відомості, що не відповідають дійсності, а тому він не може бути прийнятим як доказ у справі.

Заслухавши особу, яка притягнена до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про поновлення ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, оскільки про наявність постанови суду першої інстанції він дізнався 22.02.2017р., після ознайомлення його представника з матеріалами справи( а.с. 12), а апеляційна скарги надійшла до суду першої інстанції 02.03.2017р., тобто в межах десятиденного строку, який передбачений ст. 289 КУпАП.

Крім того, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нової постанови за таких підстав за таких підстав.

Апеляційним судом встановлено, що 20.12.2016р. до Артемівського міськрайонного суду Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серія АП1 №899074 від 08.12.2016р. відносно ОСОБА_2 за ст. 130 ч.1 КУпАП з поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5В.( а.с. 1-4).

Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10.01.2017р. ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 ( десять тисяч двісті) грн. та позбавлено права керувати транспортними засобами строком на один рік.

В порушення вимог ст. ст. 277-2, 278 КУпАП судом першої інстанції при підготовці до розгляду справи не були вирішені питання про сповіщення осіб, які беруть участь у розгляді справи про дату, час та місце її розгляду, а саме ОСОБА_2, свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5, оскільки їхня участь була необхідною для всебічного, повного та обєктивного розгляду справи, що в свою чергу призвело до спрощеного підходу до судового розгляду справи про адміністративне правопорушення на транспорті та ігнорування прав особи, яку притягнуто до відповідальності, захисника тощо.

Зазначене на думку апеляційного суду, порушило права ОСОБА_2, передбачені главою 21 КУпАП, а саме його права на дачу пояснень, подачу доказів, подання клопотань тощо та безумовно тягне до скасування оскаржуваної постанови з прийняттям нової постанови.

Апеляційним розглядом справи встановлено, що ОСОБА_2 дійсно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП , що підтверджується наявними у справі доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серія АП1 №899074 від 08.12.2016р., з якого вбачається, що 08.12.2016р. о 07.20 год. на 709 км автодороги Київ-Харків-Довжанський, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом SKODA OKTAVIA A5 н.з АН 1705 НТ з явними ознаками алкогольного спяніння « запах алкоголю з порожнини рота», від продуття алкотестеру « Драгер» та проходження медичного огляду у встановленому порядку відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, з пояснень яких також вбачається, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння « запах алкоголю з порожнини рота», та відмовився від продуття алкотестеру « Драгер» та проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він не визнає факт відмови від продуття алкотестеру та проходження медичного огляду, оскільки ані проходження медичного огляду, ані продуття алкотестеру йому ніким не було запропоновано, то вони на думку апеляційного суду є необґрунтованими та спростовуються наведеним вище.

Що стосується накладення стягнення на ОСОБА_2, то апеляційний суд, враховуючи вимоги ст. 38 КУпАП те, що подія адміністративного правопорушення відбулась 08.12.2016р. та на момент розгляду апеляційної скарги сплив тримісячний термін накладення адміністративного стягнення, дійшов висновку про закриття провадження на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 38, 247, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10.01.2017р.

Апеляційну скаргу особи, яка притягнена до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10.01.2017р. задовольнити частково.

Постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10.01.2017р., якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 ( десять тисяч двісті) грн. та позбавлено права керувати транспортними засобами строком на один рік скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та закрити провадження у справі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.