АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/232/17 Головуючий у першій інстанції: Гончаренко В.М.
Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 березня 2017 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, за участю: ОСОБА_3, ОСОБА_4 розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2017 року в справі про адміністративне правопорушення, якою відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого менеджером у ТОВ «Шеффінд рефракторіс Україна», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 -

провадження за ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Судом апеляційної інстанції становлено, що ОСОБА_3 21 листопада 2016 року о 08 годині 05 хвилин, керуючи транспортним засобом «Фіат», д/н НОМЕР_1, виїжджаючи в районі будинку № 11 по Узвозу Крутогірному в м. Дніпро з прилеглої території на проїзну частину, не надав дорогу та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, який рухався по проїзній частині. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п. 10.2 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2017 року відносно ОСОБА_3 провадження за ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції потерпілий ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою притягнути ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що постанова суду є незаконною, оскільки не ґрунтується на фактичних обставинах справи.

При цьому на думку апелянта висновки суду, що ОСОБА_3 не порушував п.10.2 ПДР України є помилковими, оскільки саме порушення вказаного пункту ПДР призвело до дорожньо-транспортної пригоди.

Апелянт зазначає, що його автомобіль вже знаходився на зустрічній смузі руху коли здійснював обгін, а автомобіль ОСОБА_3 тільки почав здійснювати виїзд на дану полосу руху з прилеглої території.

Також апелянт вважає, що посилання суду на вимоги ст. 62 Конституції України також є безпідставними, оскільки винна ОСОБА_3 підтверджується доказами, які знаходяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав подану ним апеляційну скаргу, підтвердив викладенні в ній доводи, та просив апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_3 в судовому засіданні вважав що постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому не підлягає скасуванню. Апеляційну скаргу просив залишити без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Дані вимоги закону не були виконані судом першої інстанції.

Так переглядаючи матеріали справи суд апеляційної інстанції встановив, що висновки суду першої інстанції про те, що в діях водія ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП є помилковим.

Переглядаючи матеріали адміністративної справи, судом апеляційної інстанції було встановлено, що водій ОСОБА_3 не дотримався вимог п. 10.2 ПДР України, який йому інкримінується в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП 2 № 068816 від 21.11.2016 року.(а.с.1)

Відповідно до п.10.2 ПДР України виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з'їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Так під час перегляду справи судом апеляційної інстанції було допитано безпосередньо учасників пригоди ОСОБА_3 та ОСОБА_4, інспектора поліції ОСОБА_6, який складав матеріали справи, свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8

ОСОБА_3 пояснив, що себе виним він не вважає, на його думку винен водій ОСОБА_4, якому було заборонено здійснювати обгін на даній ділянці дорожнього руху. Більш детально пояснив, що він керував автомобілем «Фіат», та виїжджав в району буд. №11 по Узвозу Крутогірному в м. Дніпро з прилеглої території. Йому потрібно було змінити свій напрямок руху на ліво. Перед ним був затор з автомобілів, які стояли на червоне світло світлофору. Виїжджаючи він помітив, що автомобіль з ліва надав йому дорогу, щоб він виїхав, виїжджаючи він подивився на право чи не має там автомобілів, переконавшись, що з права автомобілі відсутні, здійснив маневр в ліво. Перебуваючи на своїй полосі руху він несподівано відчув удав в свій автомобіль. Як він дізнався потім зіткнення відбулося з автомобілем «КІА», під керуванням ОСОБА_4

ОСОБА_4 в суду пояснив, що він керував автомобілем «КІА», на тій території дорожнього руху, який вказав ОСОБА_3 Напрямок його руху був в вверх по вул. Узвіз Крутогірний. По переду його руху виник затор, він вирішив здійснити обгін. На даній ділянці руху обгін не був заборонений. Виїхавши на зустрічну полосу руху він проїхав деяку відстань, після чого несподівано для нього із дворового виїзду із-за автомобіля виїхав інший автомобіль, він відвернув руля в ліво щоб уникнути зіткнення, але зіткнення уникнути не вдалося і відбулося ДТП. Зіткнення відбулося з автомобілем «Фіат», під керуванням ОСОБА_3

Інспектор поліції ОСОБА_6 пояснив, що приїхавши на місце ДТП він допитав учасників пригоди та дійшов до висновку, що в даній пригоді винен водій ОСОБА_3, оскільки він не дотримався п. 10.2 ПДР України. Зазначив, що маневр обгону ОСОБА_4 не був заборонений на даній ділянці руху. Також пояснив, що на його думку водій ОСОБА_3 різко виїхав на ділянку проїзної частини. Не переконавшись, що на зустрічній смузі з лівої сторони можуть рухатися автомобілі, які здійснюють обгін. Експертизу не призначав, оскільки не було вихідних даних для її призначення, а саме не було слідів гальмування, та пошкодження на автомобілях були не значні.

ОСОБА_7 пояснила, що вона знаходилася в автомобілі «Фіат», яким керував її брат, виїжджаючи на проїзджу частину, перед ними був затор з автомобілів, один з яких їх пропустив. Почавши рух на ліво майже виїхавши на полосу їхнього руху відбулося ДТП.

ОСОБА_8 пояснив, що він перебував у автомобілі «Фіат», сидів на передньому правому сидінні. Виїжджаючи з карману перед ними була колона з автомобілів, яка стояла на червоне світло світлофору. Виїжджаючи на полосу руху несподівано відчув зіткнення. Крім того пояснив, що на даній ділянці руху він не помітив знаків, які б забороняли обгін на даній ділянці руху. Пояснив, що ОСОБА_3 також мав оглядовість проїзної частини на ліво.

Отже з пояснень вищевказаних осіб, можливо дійти до висновку, що ОСОБА_3 виїжджаючи на проїзну частину з прилеглої території на ліво не переконався, та не надав дорогу водію ОСОБА_4, в зв'язку з чим порушив п. 10.2 ПДР України.

Крім того, як пояснив сам ОСОБА_3, що виїжджаючи з прилеглої території він бачив, що його пропускає автомобіль з колони, з ліва, після чого переконався, що з права не має автомобілів, які рухаються після чого здійснив рух. Проте ОСОБА_3 не переконався в тому, що по зустрічній смузі руху можуть рухатися автомобілі, які здійснюють обгін, і не надав дорогу водію ОСОБА_4

Також з пояснень свідка ОСОБА_8, які він надав під час перегляду вбачається, що ОСОБА_3 мав оглядовість проїзної частини на ліво, тобто мав можливість оглянути дорожню обстановку.

Вина ОСОБА_3 також підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення (а.с.1); схемою місця ДТП; (а.с.2); письмовими поясненнями ОСОБА_4 (а.с.4); фототаблицею(а.с.5). Крім того з самих пояснень ОСОБА_3 вбачається, що ними також підтверджується факт не дотримання останнім п. 10.2 ПДР України.(а.с.3)

Суд апеляційної інстанції не входить в обговорення питання щодо наявності в діях водія ОСОБА_4 порушень ПДР, оскільки перегляд справи ведеться лише стосовно особи, відносно, якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення, суд апеляційної інстанції враховує той факт, що на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції сплив трьохмісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності, передбачений ст. 38 КУпАП, оскільки дорожньо-транспортна пригода мала місце 21.11.2016 року.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з винесенням нової постанови, якою ОСОБА_3 необхідно визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрити провадження по справі на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП.

Додатково суд апеляційної інстанції зазначає, що доводи ОСОБА_3 про те, що судом апеляційної інстанції необґрунтовано було не допущено ОСОБА_9 до перегляду справи, який є іншим фахівцем у галузі права є безпідставними.

У відповідності до ст. ст. 270 та 271 КУпАП, представником та захисником можуть бути виключно адвокат, законний представник або інший фахівець в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги.

З аналізу наведених норм та з урахуванням тлумачень викладених у рішенні Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року №13-р/п (справа 1-17/2000)) інші фахівці у галузі права мають діяти у межах спеціального закону, який на даний час не прийнятий. Таким чином законодавець обмежив участь осіб у якості захисника чи представника, які діють на праві довіреності та мають лише юридичну освіту.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294, п.7 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4- задовольнити.

Скасувати постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2017 року, якою відносно ОСОБА_3 провадження за ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрити провадження по справі на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Дніпропетровської області О.П. Піскун