Справа №591/6270/16-п Головуючий у суді 1-ї інстанції - Янголь Є. В.
Номер провадження 33/788/99/17 Суддя-доповідач Матус В. В.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2017 року суддя Апеляційного суду Сумської області Матус В. В. , за участю ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Зарічного районного суду м. Суми від 05 грудня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 05 грудня 2016 року, ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 275 грн. 60 коп.

07 березня 2017 року ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на вказану постанову суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що оскаржуване судове рішення отримав лише 03 березня 2017 року, а тому був позбавлений можливості оскаржити її в десятиденний строк з дня винесення.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_3, вважаю, що клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала,

якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно матеріалів справи, 01 грудня 2016 року розгляд справи було відкладено на 05 грудня 2016 року за клопотанням ОСОБА_3 для надання часу на ознайомлення та отримання правової допомоги, про що останній був повідомлений під підпис у розписці про явку в судове засідання. Відповідно штампу вхідної кореспонденції Зарічного районного суду м. Суми, 02 грудня 2016 року ОСОБА_3 повторно подав клопотання про відкладення розгляду матеріалів, з тих самих мотивів.

Встановлено, що ОСОБА_3 було достовірно відомо про те, що розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, відбудеться 05 грудня 2016 року, і про подальше відкладення розгляду або прийнятті рішення по справі, а відтак останній мав можливість звернутися до суду як за інформацією про результати розгляду справи, так і для отримання копії постанови і реалізувати своє право на апеляційне оскарження постанови в передбачений законом строк. При цьому, згідно наявної в матеріалах справи заяви, ОСОБА_3 отримав копію постанови лише 03 березня 2017 року.

Будь-яких інших поважних причин пропуску строку оскарження постанови, які б перешкоджали подати апеляційну скаргу в строк, зазначений ст. 294 КУпАП, ОСОБА_3 не надав.

Твердження ОСОБА_3 про те, що оскаржувану постанову він отримав лише 03 березня 2017 року, а тому був позбавлений права на апеляційне оскарження, є необґрунтованим, оскільки законодавець не пов'язує строк апеляційного оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення з датою отримання постанови, а обчислюється він з дня винесення такої постанови.

Крім того при реалізації норм національного процесуального законодавства, яке регламентує порядок поновлення строку на апеляційне оскарження, необхідно враховувати і правові позиції ЄСПЛ сформульовані, зокрема, в рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України». Так, у пункті 41 цього рішення Європейський Суд зазначив, що якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, як у цій справі, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення (принцип res judicata).

Таким чином, причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді, зазначені ОСОБА_3 в обґрунтування клопотання, не є переконливими та поважними, а відтак не можуть бути підставою для поновлення йому такого строку.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді Зарічного районного суду м. Суми від 05 грудня 2016 року, а апеляційну скаргу повернути ОСОБА_3 як особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіМатус В. В.