АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Іванова А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік. Також ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 25.10.2016 року о 05:30 годині в м. Дніпро на вул. Панікахи, в районі будинку №31Г, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Шкода Октавіа А5, державний номер НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння (хитка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя). Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку в присутності двох свідків відмовився.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2 27 січня 2017 року подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати та провадження закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що постанова суду є незаконною та такою, що була прийнята з порушенням норм Закону. Звертає увагу, що у складеному протоколі та в оскаржуваній постанові в порушення ч.1 ст.130 КУпАП, не зазначено від якого саме виду проходження останній відмовився, що вказує на правову невизначеність та недоведеність його винуватості у відмові від проходження визначеного виду огляду. Вказує що за сталою практикою ЕСПЛ, обвинувачення повинно бути конкретизованим.

На думку ОСОБА_2, запис з відео регістратора патрульного автомобіля не може слугувати доказом умисної відмови від проходження огляду. Також постанова суду не містить висновків, з яких причин суд міг дійти висновку про винуватість ОСОБА_2, а тому вважає судове рішення невмотивованим.

Також ОСОБА_2 звертає увагу суду апеляційної інстанції на невірно зазначений час в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки з 3 до 8 години останній перебував у Шевченківському відділенні поліції.

В доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_2 від 10 березня 2017 року, останній зазначає, що судом першої інстанції не було розглянуто його клопотання про направлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо нього до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, відповідно до ст.276 КУпАП, отже на його думку було порушено процесуальні права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_2. перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення; рапортом працівника поліції, де викладені обставини скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 130 КУпАП; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, даними при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, про те, що в їх присутності водій ОСОБА_2 мав ознаки алкогольного сп'яніння та відмовився пройти медичний огляд з метою виявлення стану сп'яніння у встановленому законом порядку.

Вищезазначені свідки, засвідчили відмову ОСОБА_2. від проходження медичного огляду, що є підтвердженням об'єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Об'єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в поясненнях свідків, по справі не вбачається.

Крім того, в матеріалах справи міститься письмова розписка ОСОБА_2. згідно якої вбачається, що останній зобов'язується не сідати за кермо свого автомобіля 25 жовтня 2016 року та вказаний автомобіль буде знаходиться за місцем проживання особи (а.п.8).

Посилання ОСОБА_2 про те, що останній на момент звернення до нього працівників поліції не керував транспортним засобом, суд апеляційної інстанції розцінює як спосіб захисту для уникнення від адміністративної відповідальності.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_2. у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.П. Іванова