Номер провадження: 33/785/1837/17
Номер справи місцевого суду: 523/8667/17
Головуючий у першій інстанції Аліна С.С.
Доповідач Котелевський Р. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 07.11.2017 року,-

встановив:

постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 07.11.2017 року, провадження по справі відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючої начальником Суворовського районного у м. Одесі відділу державної реєстрації цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, в притягнення до адміністративної відповідальності за ст.188-39 КУпАП відмовлено, у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження постанови, у зв'язку з тим, що вона не викликалася в судове засідання районного суду, копію постанови не отримувала, а дізналася про винесену постанову лише 27.11.2017 року. Апелянт просить скасувати постанову та постановити нову, якою закрити провадження по справі у зв'язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Апелянт посилається на те, що суддею районного суду неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи та дана невірна оцінка дослідженим доказам по справі. Стверджує, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а суддя районного суду безпідставно пославшись на положення ст.38 КУпАП припинив провадження по справі.

Апеляційний перегляд оскаржуваної постанови судді районного суду проведено без участі ОСОБА_3, на адресу якої надсилалася повістка про виклик в судове засідання, але за викликом до суду остання не з'явилася.

Приймаючи до уваги те, що будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в апеляційному суді, ОСОБА_3 не з'явилася в судове засідання, апеляційний суд оцінює таку поведінку апелянта, як небажання останньої особисто прийняти участь в розгляді його справи в суді.

При цьому, суд вважає, що процедура судового розгляду справи про адміністративне правопорушення в апеляційній інстанції за відсутністю апелянта в повній мірі узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема з рішенням у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року, відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Мотивуючи необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_3 посилається на те, що в судовому засіданні районного суду вона участі не приймала, а про винесене рішення дізналася лише 27.11.2017 року.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови судді районного суду, ОСОБА_3 не була присутня в судовому засіданні суду першої інстанції 07.11.2017 року. Матеріали справи містять супровідний лист про направлення на адресу ОСОБА_3 копії постанови, але не містять відмітки про її отримання останньою. За таких умов у апеляційного суду не має пілстав ставити під сумнів дату отримання апелянтом копії оскаржуваної постанови судді районного суду, а тому строк на оскарження підлягає поновленню (а.с.70).

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кодекс України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) не містить норм регулюючих положення щодо складу суду, відводів, заборони повторної участі судді в провадженні у разі скасування рішення та призначення нового розгляду в суді.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ч.1 ст.8 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно з вимогами ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Так суддя районного суду, приймаючі рішення по справі, в резолютивній частині оскаржуваної постанови, всупереч вимогам п.7 ст.247 КУпАП, не закрив провадження, а відмовив в притягненні до адміністративної відповідальності у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, що не відповідає вимогам закону. Наведені обставини є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Крім того, апеляційним судом встановлені інші обставини, які тягнуть за собою скасування оскаржуваної постанови судді районного суду та вказують на необхідність повернення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 для належного оформлення.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП України, завданнями у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом

Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; чи заподіяно майнову шкоду; а також з'ясувати інші підстави для правильного вирішення справи.

Згідно положень закріплених в ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

При розгляді даної адміністративної справи суддя районного суду наведених вище вимог закону в повній мірі не дотримався, оскільки не звернув уваги на неналежне оформлення матеріалів адміністративної справи органом, який складав протокол, з необхідною та достатньою повнотою не встановив фактичні обставини справи, та прийняв передчасне рішення про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-39 КУпАП.

Проте такий висновок судді районного суду є необґрунтованим та передчасним, оскільки протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_3 - є такими, що не відповідає вимогам закону.

Положеннями ч. 2 ст. 256 КУпАП регламентовано, що протокол про адміністративне правопорушення підписується особою, яка його склала і особою яка притягується до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписаний також і цими особами.

В порушення ч. 2 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 від 09.06.2017 року не підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності. При цьому, в протоколі зазначено, що остання відмовилася від підпису в протоколі (а.с.1-2).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 256 КУпАП у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа яка притягується до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 09.06.2017 року, в ньому відсутнє посилання на те, що ОСОБА_3 була присутня при складанні протоколу, та в присутності свідків відмовилася від підписання протоколу, а також відсутні підписи понятих, які були присутні під час відмови особи від підписання протоколу.

Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні документи, які підтверджують факт вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3, що фактично спростовує дані протоколу про присутність ОСОБА_3 при його складанні та факт її відмови від підпису в протоколі.

Долучений до матеріалів справи супровідний лист №226-2-2017-285452 від 12.06.2017 року представника Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Одеській області ОСОБА_4 на ім'я начальника Суворовського районного у м. Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 не містить відомостей, що він був вручений останній (а.с.15).

Таким чином апеляційним судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази про виклик ОСОБА_3 для складання протоколу про адміністративне правопорушення (повістки, зворотні повідомлення, розписки про отримання, тощо), як і докази вручення їй копії протоколу, що свідчить про порушення вимог ч.2 ст.254 КУпАП.

Оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності призвело до порушення зазначених вище вимог ст. 256 КУпАП та прав ОСОБА_3 яка, відповідно, була позбавлена права надавати пояснення та зауваження щодо змісту протоколу, користуватися процесуальними правами, наданими їй ст. 268 КУпАП, які останній фактично також не роз'яснювалися, що нівелює принципи судочинства по справам про адміністративні правопорушеня, закріплені в ст. 1 КУпАП, якою визначені завдання цього Кодексу.

Наведені обставини свідчать про недотримання порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення та порушення права на захист ОСОБА_3, що регламентовано положеннями ст. 63 Конституції України, ст.ст. 254, 256, 268 КУпАП.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п.4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Внаслідок перелічених вище порушень вимог закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та розгляді справи в районному суді, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості прийняти остаточне рішення по даній справі, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 направленню для належного оформлення органу який його складав, а тому прохання апелянта закрити провадження по справі в зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 07.11.2017 року, відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ст. 188-39 КУпАП- скасувати.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення за протоколом про адміністративне правопорушення від 09.06.2017 року відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ст. 188-39 КУпАП - повернути до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Одеській області, для належного оформлення.

Матеріали адміністративної справи №523/8667/17 - повернути до Суворовського районного суду м. Одеси, для виконання постанови апеляційного суду в частині повернення для належного оформлення протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Одеській області.

Копію постанови негайно вручити ОСОБА_3 та надіслати представнику Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Одеській області ОСОБА_4

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області Р.І. Котелевський