АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа №33/796/156/2017 Cуддя суду 1-ї інст. - МаринченкоМ.М
Категорія: ч 1 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст. - Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Кепкал Л.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 23 листопада 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, громадянина України, уродженця Хмельницької області, проживаючого в АДРЕСА_1, працюючого водієм таксі, за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн., в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Також, стягнуто судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп.

Судом першої інстанції визнано доведеним, що ОСОБА_5, 24.10.2016 року, близько 04 год. 10 хв., в м. Києві по пр. Г.Сталінграду, керував автомобілем «Део», державний номер НОМЕР_2, в стані наркотичного сп'яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп'яніння лікаря Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія». Своїми діями ОСОБА_5 порушив п. 2.9 «а» ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_4 не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, просить скасувати постанову Оболонського районного суду м. Києва від 23 листопада 2016 року про визнання винним ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і закрити провадження у справі.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції розглянув дану справу в спрощеному підході, ігноруючи права ОСОБА_5 передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки не в повній мірі з'ясував усі фактичні обставини справи, не повністю дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, обставинам та поясненням ОСОБА_5, у зв'язку з чим притягнув до відповідальності за адміністративне правопорушення, яке останнім вчинено не було.

На підтвердження вищенаведеного твердження захисник посилається на те, що ОСОБА_5 підписав протокол про адміністративне правопорушення в 07 год. 05 хв., тоді коли висновок щодо результатів медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння ще не був готовий. Також, захисник посилається на пояснення самого ОСОБА_5 дані в судовому засіданні, згідно яких він підписав протокол про визнання себе винним відносно ситуації, яка зазначена в Витязі з кримінального провадження № 00010719, а не з приводу того, що перебував під дією наркотичних засобів, які суд не взяв до уваги.

Крім того, захист в своїй апеляційній скарзі вказує на те, що під час розгляду справи суд не надав належної оцінки тій обставині, що огляд ОСОБА_5 на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, так як проведений більше чим через 3 години з моменту встановлення підстав для його здійснення, тому є не належним та допустимим доказом у справі.

Навіть сам протокол про адміністративне правопорушення сторона захисту вважає складеним без додержання вимог ст. 256 КУпАП, що було підставою для направлення матеріалів справи на доопрацювання, однак суд на цю обставину уваги не звернув.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи в повному обсязі та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що вона (не) підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи, суддею суду першої інстанції з урахуванням вказаних вище вимог закону з'ясовані обставини, що свідчать про наявність в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Відповідно до вимог п. 2.9.а) Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 2 ст. 130 КУпАП повторне протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими у судовому засіданні та викладеними у постанові доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз та оцінив їх у сукупності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Доказом вчинення ОСОБА_5 зазначеного адміністративного правопорушення є дані, зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному уповноваженою на те особою (а.с. 1), в якому в графі для пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_5 власноруч зазначив: « вину свою визнаю». Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - інспектором патрульної поліції УПП ДПП України в м. Києві 4 батальйону 5 роти лейтенантом поліції ОСОБА_6, підписаний уповноваженою особою та особою, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_5 При складенні протоколу ОСОБА_5 роз'яснювалися його права і обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_5 підписав протокол про визнання себе винним відносно ситуації, яка зазначена у Витязі з кримінального провадження № 00010719, а не з приводу того, що перебував під дією наркотичних засобів, є необґрунтованими та спростовуються як поясненнями самого ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції , які були дані ним після перегляду відеозапису з нагрудної камери поліцейського, зокрема, щодо того, що вживаючи 23 жовтня 2016 року вечором наркотичні засоби він розумів, що наркотичні речовини швидко з організму людини не виходять, а тому він розумів, що на момент зупинки працівниками поліції вночі він хоч і не відчував дії наркотичних засобів, проте, формально знаходився в стані наркотичного сп'яніння. Крім того, витяг з ЄРДР свідчить про те, що відомості про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення щодо ОСОБА_5 внесені до ЄРДР 25.10.2016 року о 15 год. 38 хв., а відтак, в рамках даного кримінального провадження 24.10.2016 року ОСОБА_5 не міг давати будь - які пояснення.

Підписання ОСОБА_5 протоколу про адміністративне правопорушення ще до видачі висновку " Соціотерапії" щодо стану наркотичного сп'яніння, на чому акцентує увагу захисник в апеляційній скарзі, на думку суду, не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а навпаки, його фраза в протоколі "вину свою визнаю" повністю узгоджується з його поясненнями в суді апеляційної інстанції з приводу того, що він розумів те, що оскільки напередодні вечором вживав наркотики, то аналізи це засвідчать.

З висновку № 005535 від 24.10.2016 р. Київської міської наркологічної клінічної лікарні " Соціотерапія " щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що ОСОБА_5 перебуває в стані наркотичного сп'яніння (амфетамін, маріхуана). Даний висновок виданий на підставі акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під випливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24.10.2016 року за № 005535, а також, результатів лабораторного дослідження сечі № 1219 від 24.10. 2016 р. про виявлення маріхуани та амфетаміну. При цьому, як вбачається зі змісту наведеного вище акту медичного огляду, ОСОБА_5 і лікарю-наркологу також пояснював, що 23.10.2016 року ввечері вжив амфетамін.

Та обставина, що освідування у лікаря на стан наркотичного сп'яніння було проведено у більш тривалі строки, ніж передбачені ст. 266 КУпАП, не тягне за собою в даному випадку визнання недійсним результатів такого освідування, оскільки як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції ознаки наркотичного сп'яніння були виявлені ще на момент зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_5 Даних про те, що він вжив наркотичні засоби після зупинки в справі не має, а виявлення в умовах клініки у ОСОБА_5 більш ніж через 3 год. після зупинки стану наркотичного сп'яніння свідчить тільки про те, що такий стан був у ОСОБА_5 і на момент зупинки транспортного засобу.

Всі наведені докази у справі є належними та допустимими і в своїй сукупності свідчать про доведеність вини ОСОБА_5 у порушенні п. 2.9 а ПДР України та як наслідок вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що судом проігноровано клопотання про направлення матеріалів про адміністративне правопорушення для належного оформлення до Управління патрульної поліції, не є слушним, оскільки суддя при прийнятті рішення по справі фактично мотивував безпідставність такого клопотання відповідністю складеного протоколу про адміністративне правопорушення вимогам КУпАП та допустимістю доказів, що є в матеріалах справи.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП, крім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів покарання.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови судді, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт, не вбачається.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 - залишити без змін.

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 23 листопада 2016 року, щодо ОСОБА_5 за ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова Апеляційного суду м. Києва набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва Л.І. Кепкал