Справа №461/7715/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2017 року суддя Галицького районного суду м.Львова Волоско І.Р. розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ,-

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого відєм-експедитором у ПП «Галлактон», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч.1 ст.130 КУпАП ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 30.10.2017 року о 03.05 год. в м.Львові на пр. Чорновола 2, керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння, пройшов медичне освідчення на стан алкогольного спяніння приладом Drager Alcotest 6820, тест № 543, чим порушив п.2.9 «a» Правил Дорожнього Руху України.

ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав, та пояснив, що 30.10.2017 року керуючи автомобілем НОМЕР_1, був зупинений працівниками поліції, які виявили ознаки алкогольного спяніння, від проходження медичного огляду на стан спяніння не відмовився, пройшов освідчення алкотестером Drager. Подав клопотання про передачу адміністративного протоколу на розгляд трудового колективу ПП «ГАЛЛАКТОН».

Суд відхиляє клопотання ОСОБА_1І, оскільки така заява не підтверджена належними доказами, подана з метою уникнення від відповідальності.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбачений ч.1 ст.130 КУпАП. Обставини відображені у протоколі про адміністративне правопорушення від 30.10.2017 року знайшли своє ствердження в судовому засіданні.

Протокол складений за наявності належних, достовірних та достатніх доказів про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів; протоколом про адміністративне затримання від 30.10.2017 року; протоколом про адміністративне правопорушення від 30.10.2017 року серії БР № 259351; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 30.10.2017 року, а також іншими матеріалами справи, які знаходяться у об?єктивному взаємозв?язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.

Враховуючи обставини та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника вважаю, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Керуючись ст.ст. 248, 249, 251, 283-285 КУпАП, суддя , -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та накласти стягнення - 10200,00 грн. штрафу в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України 320,00 грн. судового збору.

На постанову протягом десяти діб з дня її винесення може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області.

Суддя І.Р.Волоско.