БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 3/356/71/17
Справа № 356/209/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2017 суддя Березанського міського суду Київської області Капшученко І.О., розглянувши матеріали справи, що надійшли від Березанського відділення поліції Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого паркувальником ТОВ «УІФК» м. Київ, паспорт серія СК № 152470, виданий 25.06.1996 Рокитнянським РВ ГУ МВС України в Київській області,

за ст. 124 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії БР № 186391 від 19.02.2017 ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, по вул. Шевченків шлях в м. Березань Київської області у день складення протоколу, був неуважним, не обрав безпечний інтервал, що створило загрозу безпеці руху та призвело до дотикового контакту з автомобілем НОМЕР_2, після чого не вжив заходів до зупинки транспортного засобу та перемістив його, не зупинившись в момент первинного контакту. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 1.4, 1.5, 1.10, 2.3б, 12.3, 13.1 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Права, передбачені ст. 268 КУпАП, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, судом роз'яснено.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненому правопорушенні не визнав, пояснивши, що дійсно 19.02.2017 рухався зі сторони залізничного вокзалу в сторону центру по вул. Шевченків шлях в м. Березань Київської області на автомобілі НОМЕР_1, з швидкістю приблизно 30-40 км/год, рух транспортного засобу контролював, слідкував за дорожньою обстановкою, коли побачив попереду себе припаркований автомобіль НОМЕР_2, вирішив його обїхати, завчасно ввімкнув лівий покажчик повороту, проте, у зв'язку з тим, що водій автомобіля ВАЗ-2109 раптово та на повну ширину відкрив двері, відбулось зіткнення транспортних засобів, внаслідок чого автомобіль ОСОБА_1 отримав механічні пошкодження: розбитий бампер, пошкодження правої передньої частини автомобіля, розбиту та зміщену всередину фару. Окремо відзначив, що небезпеку для свого руху у вигляді відчинених дверей ОСОБА_1 помітив на відстані 5-7 м, гальмувати почав одночасно з ударом у двері, так як подія відбулась раптово, після чого проїхав ще 3-4 м і зупинився.

Таку ж позицію підтримав адвокат правопорушника ОСОБА_2

Потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 19.02.2017 припаркувався по вул. Шевченків шлях в м. Березань Київської області, висадив пасажирів, подивившись у дзеркало заднього виду та ліве бокове дзеркало, пропустив декілька автомобілів та, переконавшись, таким чином, у тому, що не створить своїми діями небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, повільно почав відкривати двері автомобіля. В цей момент почув крик та відчув удар у свій автомобіль. Вказав, що транспортний засіб, який допустив зіткнення з його автомобілем НОМЕР_3, після удару зїхав з місця ДТП на обочину. Окремо відзначив, що позаду його автомобіля є повороти направо та наліво, відтак, ОСОБА_1 міг виїхати звідти, а не зі сторони залізничного вокзалу, так як в момент перед зіткненням ОСОБА_3 дивився по дзеркалам та не бачив його автомобіль. Винним у даному ДТП вважає водія автомобіля НОМЕР_1, так як він не дотримався безпечного інтервалу, не знизив швидкість попри те, що поруч з місцем пригоди є пішохідний перехід.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні вказала, що є дружиною ОСОБА_1 та дійсно в день складення протоколу вони разом з чоловіком їхали з залізничного вокзалу в бік центру по вул. Шевченків шлях в м. Березань Київської області. Рухалися з швидкістю близько 30-35 км/год, коли за 5-7 м попереду вона побачила автомобіль НОМЕР_2, двері якого раптово відкрились, та відчула удар у їх автомобіль, після чого вони проїхали ще близько 4 м та зупинились. Окремо відзначила, що двері ВАЗ-2109, д.н.з. НОМЕР_4, були відкриті на всю ширину, а боковий інтервал між автомобілями складав близько 80-90 см. Вказала, що в момент ДТП на вулиці нікого не було, у зустрічному напрямку транспорт не рухався, автомобіль НОМЕР_2, після удару не зміщувався.

Крім того, у судовому засіданні адвокат ОСОБА_2 М подав клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення. В обгрунтування клопотання посилався на те, що ОСОБА_1 не є винним у скоєнні дорожно- транспортної пригоди, так як фактично ОСОБА_3 створив аварійну обстановку.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та адвоката ОСОБА_2, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення справи про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, а саме з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 186391 від 19.02.2017, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, був неуважним, не обрав безпечний інтервал, що створило загрозу безпеці руху та призвело до дотикового контакту з автомобілем НОМЕР_2, після чого не вжив заходів до зупинки транспортного засобу та перемістив його, не зупинившись в момент первинного контакту. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 1.4, 1.5, 1.10, 2.3б, 12.3, 13.1 ПДР, відтак, його дії кваліфіковані як вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. (а.с.1).

Зі змісту п. 1.5 ПДР України випливає, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

В той же час, з урахуванням п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до 2.3б ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій має бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п. 12.3 ПДР України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Пунктом 13.1 ПДР України передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Боковим інтервалом, з аналізу положень п. 1.10 ПДР України, є відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об'єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

Враховуючи ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП, вина ОСОБА_1 підтверджується наданими в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_4, а також наданими суду матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 186391 від 19.02.2017, з якого вбачається, що водій автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_1 порушив вимоги ПДР України, не був уважним, не вибрав безпечний інтервал, що створило загрозу безпеці дорожнього руху (а.с.1), письмовими поясненнями ОСОБА_1, потерпілого ОСОБА_3 та свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, що повністю узгоджуються з фактичними обставинами події правопорушення, зазначеними в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 4-7).

Разом з тим, долучена до матеріалів справи адвокатом ОСОБА_1 ОСОБА_2 - фотокопія є неналежним доказом по справі, так як зафіксований на них автомобіль не може бути ідентифікований як автомобіль НОМЕР_1, оскільки його номерний знак не відображено (а.с.23).

Окрім того, наданий в судовому засіданні адвокатом ОСОБА_2 висновок експертного дослідження № 0233 від 21.03.2017 як доказ по даній справі не може бути прийнятим до уваги, так як отриманий в позапроцесуальний спосіб, з порушенням вимог ст. 273 КУпАП, положеннями якої передбачено, що експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення. Водночас, дане експертне дослідження було проведено за заявою ОСОБА_1 - особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та без всебічного дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди, оскільки оригінали матеріалів справи про адміністративне правопорушення для дослідження не надавались, з позбавленням права протилежної сторони реалізувати свої процесуальні права і поставити свої питання на вирішення експертизи. При цьому експерт ОСОБА_6 про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта, передбачену ч. 1 ст. 384 КК України, у встановленому законом порядку не попереджався (а.с.39-49).

В той же час, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження, а відтак є безпідставними, посилання ОСОБА_1, зазначені ним в його письмових поясненнях, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до яких винним у вказаному ДТП є водій автомобіля НОМЕР_2, вказуючи, що на момент часу, коли він, ОСОБА_1, зрівнявся з задньою частиною автомобіля НОМЕР_2, його передні двері були ще зачиненими, та відчинились лише тоді, коли він відчув удар, відтак, ОСОБА_1 не міг їх побачити (а.с.4), так як в судовому засіданні ОСОБА_1 спростував надані раніше пояснення, вказавши, що небезпеку для свого руху у вигляді відчинених дверей помітив на відстані 5-7 м від себе, проте гальмувати почав одночасно з ударом у двері, так як подія відбулась раптово, після чого проїхав ще 3-4 м і зупинився.

Окрім того, такі ж показання щодо моменту виявлення перешкоди для руху в судовому засіданні, а саме за 5-7 м від свого авто, надала свідок ОСОБА_4, пасажир автомобіля НОМЕР_1, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст. 385 КК України за завідомо неправдиві показання, чим також спростувала раніше надані пояснення, долучені до протоколу про адміністративну відповідальність, у відповідності до яких помітила, що двері автомобіля НОМЕР_2, відчинилися в момент, коли їх автомобіль порівнявся з передніми дверцятами ВАЗ-2109 (а.с.5).

Вказані показання ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_4, надані в судовому засіданні, суд визнає сумнівними в порівнянні з первинними показами, зафіксованими в доданих до протоколу про адміністративне правопорушення письмових поясненнях вказаних осіб, а також спрямованими на побудову позиції захисту особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з метою уникнення від відповідальності.

Разом з тим, судом критично розцінюються посилання ОСОБА_1 та його адвоката ОСОБА_2 щодо відмінності письмових пояснень ОСОБА_3, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, та наданих в судовому засіданні, так як суперечність встановлено лише щодо факту визнання чи невизнання ним вини, який сам по собі не є доказом по справі, не містить в собі відомостей щодо фактичних обставин події правопорушення та є внутрішнім волевиявленням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відтак, в судовому засіданні достеменно встановлено, що, як того вимагають приписи п. 12.3 ПДР України, водій ОСОБА_1 мав обєктивну можливість виявити та виявив перешкоду для свого руху, проте, на виконання п. 2.3б ПДР України, відповідним чином не відреагував на зміну дорожньої обстановки, не вжив передбачених пунктами 12.3, 13.1 ПДР України заходів до зменшення швидкості руху транспортного засобу, яким керував, або для безпечного обїзду вказаної перешкоди, не обрав безпечного інтервалу. При цьому судом враховані також письмові пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_4, долучені до матеріалів справи, а також надані в судовому засіданні, щодо відсутності зустрічного транспорту, а також схема ДТП з зазначеними на ній лінійними вимірами проїзної частини.

З урахуванням вищевказаного, створення ОСОБА_3 перешкоди для руху у вигляді відчинених дверей автомобіля не позбавляє водія ОСОБА_1 від обовязку уважно стежити за дорожньою обстановкою під час керування транспортним засобом, та відповідним чином реагувати на неї в забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема виконання вимог п. 1.5, 2.3б, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України.

Водночас ст. 62 Конституції України зазначає, передбачено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Виходячи з системного аналізу положень ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності та має містити, зокрема, формулювання суті правопорушення та вказівку на нормативно-правовий акт, що передбачає відповідальність за вчинене правопорушення.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, відтак, є бланкетною, тобто такою, що посилається на певні норми права, які безпосередньо встановлюють порядок дорожнього руху.

Враховуючи це, зазначеним в протоколі про адміністративне правопорушення діям ОСОБА_1 в частині переміщення свого транспортного засобу після моменту первинного контакту не кореспондує відповідна норма ПДР України, яка б встановлювала для водія відповідний обовязок.

Окрім того, суд критично розцінює посилання в протоколі на порушення ОСОБА_1 п. 1.4 ПДР України так як він передбачає право кожного учасника дорожнього руху розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила, проте не містить в собі встановленого порядку, обовязку, норми поведінки, порушення якої тягне за собою відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Аналогічно, необґрунтованими також є посилання на порушення ОСОБА_1 п. 1.10 ПДР України, так як вказана норма є дефінітивною.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена, в його діях суд вбачає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і, враховуючи положення ст. 33-35 КУпАП, вважає за необхідне застосувати до правопорушника адміністративне стягнення, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини.

Підстав для задоволення клопотання про закриття провадження у справі, згідно положень ст. 247 КУпАП, суд не вбачає.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. 40-1, ст. 124, 251 283, 284, 294 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серія СК № 152470, виданий 25.06.1996 Рокитнянським РВ ГУ МВС України в Київській області (ідентифікаційний номер НОМЕР_5) визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що склалає 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серія СК № 152470, виданий 25.06.1996 Рокитнянським РВ ГУ МВС України в Київській області (ідентифікаційний номер НОМЕР_5) судовий збір на користь держави у розмірі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена або на неї може бути внесено подання прокурора до Апеляційного суду Київської області через Березанський міський суд Київської області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: І. О. Капшученко