Справа № 363/3199/17 Головуючий у І інстанції Котлярова І. Ю.
Провадження № 33/780/999/17 Доповідач у 2 інстанції Зіміна
Категорія 147 16.11.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 листопада 2017 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Зіміної В.Б., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2,, його захисника - Дулапчія В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 27 вересня 2017 року; -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Вишгородського районного суду Київської області від 27 вересня 2017 року на

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 10.09.2017 року, близько 03 год. 10 хв. в м. Вишгород по вул. Кургузова керував транспортним засобом «Mercedes S400», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, від огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з рішення суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що 10.09.2017 року він проводив час зі своїми друзями в м. Києві та оскільки вживав алкогольні напої, за кермом його автомобіля, коли вони їхали в м. Вишгород, був знайомий ОСОБА_4, який і запаркував автомобіль на стоянку, після чого вони вийшли з автомобіля і ОСОБА_4 віддав йому ключі і документи на автомобіль. Через декілька хвилин до них під'їхали поліцейські та з'ясувавши, що автомобіль належить йому, попросили документи, після чого, відчувши від нього запах алкоголю, почали вимагати проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння. Оскільки він не керував автомобілем та не заперечував, що перебуває в стані алкогольного сп'яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився. Про те, що він не керував автомобілем, працівникам поліції підтвердили його друзі. Однак, працівники поліції склали щодо нього протокол за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Суд першої інстанції, на думку апелянта, не з'ясувавши належним чином усіх обставин справи та формально пославшись на свідків його відмови від проходження огляду, визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, яке він не вчиняв.

При цьому, суд не звернув уваги на те, що матеріали адміністративної справи, в порушення вимог інструкції, не містять доказів його направлення у заклад охорони здоров'я для проходження огляду на стан сп'яніння, а також доказів відсторонення його від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що на думку апелянта викликає сумнів у законності дій поліцейських при оформленні матеріалів.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисник свою апеляційну скаргу підтримали та просив її задовольнити. ОСОБА_2 також пояснив, що 10.09.2017 року, в ночі, він дійсно перебував у стані алкогольного сп'яніння, так як випив з друзями пива, однак автомобілем не керував. За кремом його автомобіля перебував ОСОБА_4, який спиртних напоїв з ними не вживав. Коли на стоянці до них під'їхали працівники поліції, автомобіль уже був запаркований, а вони спілкувалися біля нього. Твердження поліцейського про те, що він бачив як саме він виходив із-за керма припаркованого автомобіля є неправильним, оскільки коли працівники поліції їх помітили на стоянці, відстань між ними була більше 50 м., вони припаркували свій автомобіль на стоянці у «карман» за уже стоячими там автомобілями і працівники поліції фізично не могли бачити, хто саме виходить із-за керма автомобіля.

Свідок ОСОБА_4, в судовому засіданні пояснив, що вночі 10.09.2017 року, він, разом зі своїми друзями ОСОБА_2 і ОСОБА_5 поверталися в м. Київ на автомобілі «Mercedes», за кермом якого був він. Коли вони зупинилися на парковці, біля Вишгородського відділу поліції, припаркували свій автомобіль та вийшли з нього щоб поговорити. Через деякий час до них під'їхали патрульні поліцейські і запитали хто власник автомобіля, на якому вони приїхали. Оскільки власником автомобіля «Mercedes» був ОСОБА_2, він їм про це повідомив, після чого поліцейські почали складати на нього протокол про адміністративне правопорушення за керування автомобілем у нетверезому стані. ОСОБА_2 їм повідомив, що дійсно в цей вечір вживав алкогольні напої, але автомобілем не керував, а керування передав йому, тобто ОСОБА_4 Однак, поліцейські не прийняли до уваги пояснення ОСОБА_2 і позвали свідків, в присутності яких останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, дачі пояснень та підпису в протоколі.

Працівник поліції Саєнко Ю.І. в судовому засіданні пояснив, що 10.09.2017 року, близько 2 год. ночі, під час патрулювання в м. Вишгороді був помічений автомобіль «Mercedes», який на їх вимогу про зупинку, не зупинився та втік. В подальшому, приблизно через 40 хв., схожий автомобіль був ними помічений неподалік Вишгородського відділу поліції на парковці, із-за керма якого виходив, як він бачив, ОСОБА_2 Під час їх спілкування, у ОСОБА_2 були виявленні ознаки алкогольного сп'яніння, але коли йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, останній, в присутності свідків, відмовився. Тому, ним був складений щодо ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. Разом з ОСОБА_2 біля автомобіля знаходилися ще дві особи. ОСОБА_2 заперечував факт керування ним автомобілем «Mercedes».

Вислухавши пояснення ОСОБА_2, свідка ОСОБА_4, працівника поліції Саєнка Ю.І., вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного.

За змістом ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин справи, підлягають для з'ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів досліджених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Цих вимог закону при прийняті рішення щодо ОСОБА_2 суддею дотримано не було.

Як вбачається з постанови, суддею визнано доведеним те, що ОСОБА_2 допустив порушення вимог п. 2.5 ПДР України, тобто, керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Проте, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, зроблений без з'ясування фактичних обставин справи та належного аналізу зібраних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, в суді першої інстанції, а також і під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 заперечував факт керування ним вночі 10.09.2017 року автомобілем НОМЕР_2.

Свідок ОСОБА_4 в суді першої і апеляційної інстанцій стверджував, що вночі 10.09.2017 року за кермом автомобіля НОМЕР_2 перебував саме він.

Свідок ОСОБА_7 під час допиту в суді першої інстанції, також, пояснив, що коли 10.09.2017 року, в ночі, він, ОСОБА_2 і ОСОБА_4 поверталися з м. Києва на автомобілі «Mercedes», за кермом автомобіля був ОСОБА_4

З протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_2 вбачається, що він правопорушником не підписаний, не містить його письмових пояснень, копія вказаного проколу йому не вручалась. Матеріали адміністративної справи, також, не містять письмових пояснень ОСОБА_2 та доказів того, що автомобіль НОМЕР_2, після складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП, працівниками поліції вилучався, або його керування було передано іншому водієві. Водійське посвідчення у ОСОБА_2 не вилучалося.

У судовому засіданні працівник поліції Саєнко Ю.І. пояснив, що відеозапис даної події на нагрудну відеокамеру не проводився.

Письмові пояснення свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9 від 10.09.2017 року, які містяться в матеріалах справи, підтверджують лише факт відмови ОСОБА_2 від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, при цьому, вони не місять пояснень про те, що саме ОСОБА_2 керував транспортним засобом.

До показів працівник поліції Саєнка Ю.І. в частині, що коли вони під'їхали до стоянки, де був припаркований автомобіль «Mercedes S400», він бачив, як із-за його керма виходив саме водій ОСОБА_2, апеляційний суд ставиться критично, оскільки, був нічний час доби, від дороги, звідки патрульні поліцейські побачили припаркований на стоянці автомобіль «Mercedes S400» до стоянки було більше 50 м., а даний автомобіль був запаркований у «карман» за іншими автомобілями, які обмежували його видимість.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 251 КУпАП, обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Враховуючи, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, дослідивши матеріали адміністративної справи та приймаючи до уваги пояснення ОСОБА_2, свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_7, працівника поліції Саєнка Ю.І., апеляційний суд приходить до висновку, що факт керування водієм ОСОБА_2 10.09.2017 року о 03 год. 10 хв. по вул. Кургузова в м. Вишгоролі автомобілем НОМЕР_2 у судовому засіданні не доведено, а тому недоведена вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

У зв'язку з цим постанова судді Вишгородського районного суду Київської області від 27 вересня 2017 року щодо ОСОБА_2 підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю із підстав, передбачених п.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд; -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 27 вересня 2017 року щодо ОСОБА_2 - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_2 закрити за відсутністю події адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ В.Б. Зіміна