АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/758/17 Справа № 711/6374/17 Головуючий по 1 інстанції Кучеренко В. Г.
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Іваненко І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2017 р. м. Черкаси

Суддя Апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, інспектора поліції Селянка Є. Є., адвоката Кваші І. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 листопада 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працює, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік; стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 320 грн., -

в с т а н о в и в :

Згідно з постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 листопада 2017 року ОСОБА_3 01.08.2017 о 04.35 в м. Черкаси на перехресті вул. Сержанта Смірнова та Героїв Дніпра керував транспортним засобом «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_1, в стані наркотичного сп'яніння, чим порушив п. 2.9а ПДР України. Огляд на стан сп'яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.11.2017 р. та закрити провадження в справі щодо нього, в зв'язку з відсутністю в його діяннях складу адміністративного правопорушення. Також просить викликати в судове засідання та залучити до участі в справі як свідка та/або експерта лікаря КЗ «Черкаський обласний наркологічний диспансер» ОСОБА_8

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, ухвалена упереджено, із порушенням норм матеріального права, без перевірки всіх обставин справи, при цьому суд відступив від принципів повноти та об'єктивності судового розгляду.

Вказує, не заперечуючи факт керування зазначеним автомобілем в указаний в протоколі час та місці й зупинку транспортного засобу працівниками поліції, що відповідно до акту медичного огляду № 885 від 01.08.2017 р. він був абсолютно тверезим та не був під впливом наркотичних чи токсичних засобів, зокрема, лікарем було встановлено, що він був охайний, поведінка адекватна, спокійний, орієнтований, мова не порушена, гіперемія шкірних покривів і склер відсутня, зіниці: ністагм при погляді вбік - відсутній, міміка звичайна, в позі Ромберга стійкий, незначне тремтіння повік, без ознак захворювання органів н/с, запах алкоголю з рота відсутній, вміст етиловою спирту у видихуваному повітрі 0,0 проміле.

Зазначає, що погодився здати для проведення лікарем лабораторного дослідження сечі відповідних аналіз, однак здати даний під запис відеокамери, відчуваючи моральний та душевний дискомфорт, не зміг, адже перед зупинкою поліцейськими ходив у туалет.

Твердження лікаря в акті медичного огляду про те, що обвинувачений відмовився від обстеження в повному обсязі та не зміг здати сечу, є помилковим, оскільки взяти в нього аналіз крові для проведення лабораторних досліджень, про що він просив лікаря, не виявилось можливим, тому що у наркодиспансері на даний час відсутні спеціальні засоби для проведення лабораторного дослідження крові на предмет наявності в ній наркотичних речовин.

Крім цього лікар повинен був зробити висновок та діагноз «тверезий» за результатами медичного огляду, однак, допустивши технічну помилку, вказав, що обвинувачений відмовився здати сечу, хоча на даному етапі клінічного огляду збір сечі не проводиться. Тому поставлене йому у вину адміністративне правопорушення не підтверджене жодним доказом і суперечить висновку та акту медичного огляду. При цьому в матеріалах справи немає жодного доказу, який би вказував на те, що він був у стані наркотичного сп'яніння.

Посилаючись в обґрунтування своїх висновків на протокол про адміністративне правопорушення, місцевий суд не врахував, що даний протокол був складений незаконно, без жодного доказу стану наркотичного сп'яніння. Також не підтверджує факт вживання ним наркотичних речовин, знижену увагу чи швидкість реакції відеозапис нагрудних відеореєстраторів патрульних поліцейських. З відеозапису можна побачити лише те, що він був стомленим, що є очевидним, адже він керував автомобілем в 04:35 ранку, й до цього взагалі не відпочивав, тяжко працюючи.

Водночас, апелянт вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, з огляду на те, що відсутня об'єктивна сторона правопорушення, адже він перебував в тверезому стані, від проходження медичного огляду не відмовлявся, виконав усі вимоги інспекторів патрульної поліції, прибув до наркодиспансеру для проходження огляду, пройшов необхідне клінічне обстеження та був згідний надати інші біологічні матеріали (кров) для проведення дослідження на наявність в організмі психоактивних речовин. Тому відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

У судовому засідання ОСОБА_3 та його захисник апеляційну скаргу підтримали з мотивів, які в ній наведені.

Інспектор поліції Селянко Є. Є. заперечив проти апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя вважає наступне.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Суддя апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції не виконані у повному обсязі указані вище вимоги закону. Постанова суду підлягає безумовному скасуванню з огляду на таке.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 ставилося у вину те, що він порушив вимоги п. 2.5 ПДР, а саме відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, що кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Однак, з незрозумілих причин у постанові суду ОСОБА_3 визнаний винним у керуванні транспортним засобом в стані наркотичного сп'яніння, тобто в порушенні п. 2.9 а ПДР України, що також утворює склад ч. 1 ст. 130 КУпАП, але є зовсім іншим діянням з точки зору об'єктивної сторони правопорушення.

Таким чином, суд визнав ОСОБА_3 винним у вчиненні діяння, яке згідно з протоколом про адміністративне правопорушення не ставилося йому у вину, що є недопустимим.

В судовому засіданні поліцейський Селянко Є. Є. пояснив, що він ставив у вину ОСОБА_3 при складанні протоколу саме порушення ним п. 2.5 ПДР України, адже за відсутності висновку про перебування особи у стані певного сп'яніння неможливо ставити у вину факт керування особою транспортним засобом в стані сп'яніння. Вказав, що у нього та його напарника дійсно виникла підозра щодо перебування ОСОБА_3 у стані наркотичного сп'яніння, і йому було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння у диспансері, на що той погодився. В диспансері його оглянув лікар, й, не маючи змоги зробити висновок за результатами огляду, запропонував ОСОБА_3 здати для аналізу сечу. ОСОБА_3 також не відмовився, пив воду, заходив до кімнати, де здається аналіз, однак протягом часу понад одну годину так і не зміг здати аналіз, про що вказав лікар у висновку. Вбачає, що ОСОБА_3 у такий спосіб відмовився від проходження огляду. Також вказав, що ОСОБА_3 пропонували вже після отримання висновку лікаря самостійно оформити звернення до диспансеру для здачі аналізу з метою можливого підтвердження відсутності будь-яких наркотичних засобів у його організмі. Однак, ним це зроблено не було.

Лікар ОСОБА_8 у судовому засіданні показав, що він проводив огляд ОСОБА_3 на стан сп'яніння. Згідно з актом огляду останній дійсно був охайний, поведінка адекватна, спокійний, орієнтований, мова не порушена, гіперемія шкірних покривів і склер відсутня, зіниці: ністагм при погляді вбік - відсутній, міміка звичайна, в позі Ромберга стійкий, незначне тремтіння повік, без ознак захворювання органів н/с, запах алкоголю з рота відсутній, вміст етиловою спирту у видихуваному повітрі 0,0 проміле. Оскільки за клінічними ознаками неможливо було зробити висновок про наявність чи відсутність стану сп'яніння, він запропонував пацієнту здати аналіз сечі. Останній не заперечував, випив води, однак протягом тривалого часу не зміг цього зробити, про що він зазначив у висновку. Достеменних причин відсутності такої змоги він не знає. Вказав, що на даний час у диспансері немає можливості проводити аналіз крові пацієнта на стан сп'яніння.

З наявних у матеріалах справи відеоданих зупинки автомобіля, розмови водія з поліцейськими, шляху до диспансеру, окремих подій у диспансері неможливо зробити висновок про те, що ОСОБА_3 на думку пересічного поміркованого громадянина перебуває у стані, який може викликати підозру у сп'янінні. Помітна певна знервованість і втомленість особи, але не більше.

Таким чином, як поліцейський, так і лікар, підтверджують, що ОСОБА_3 погодився їхати до диспансеру, погодився пройти огляд у лікаря і проходив його, погодився здати сечу на аналіз й з цією метою пив воду і намагався здати цей аналіз у спеціальному приміщенні диспансеру.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність, крім іншого, встановлена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

На думку суду, указані вище обставини не можуть указувати на те, що ОСОБА_3 умисно відмовився від проходження огляду. Навпаки, послідовність його дій указує на те, що він був згодний пройти такий огляд, не перешкоджав цьому, а навіть докладав певних зусиль. За таких обставин, без достеменного встановлення причин відсутності змоги у особи здати аналіз сечі, ґрунтуючись на принципі презумпції невинуватості, неможливо встановити наявність в діях ОСОБА_3 об'єктивної сторони указаного правопорушення, а, отже, неможливо встановити наявність його складу.

Тому, керуючись ст. 247, 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 листопада 2017 року щодо ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, а провадження закрити за відсутності в діях ОСОБА_3 складу правопорушення.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко