Справа № 214/5343/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 листопада 2017 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

10.09.2017 року о 04.18 год. ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, по автодорозі по вул. Володимира Великого біля буд.№43-а в м. Кривому Розі Дніпропетровської області з явними ознаками алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, почервоніння очей. Від проходження огляду за допомогою спеціального приладу алкотесту Драгер та в медичному закладі для визначення стану алкогольного спяніння в присутності двох свідків він відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

В судове засідання ОСОБА_2 повторно не зявився, неодноразово повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не відомі.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і ОСОБА_4 ООН від 27.07.2006 року, обєктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обовязків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання субєктами такими правами.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи та уникнення можливості зловживання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, своїми процесуальними правами, суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності ОСОБА_2, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду судом справи.

Натомість вина ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення підтверджується письмовими доказами по справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 075703 від 10.09.2017 року, рапортом інспектора ПП ОСОБА_5, в яких зазначені обставини керування ОСОБА_2 автомобілем НОМЕР_1, по автодорозі по вул. Володимира Великого біля буд.№43-а в м. Кривому Розі Дніпропетровської області в стані алкогольного спяніння та відмови від проходження огляду на встановлення такого стану у встановленому законом порядку.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного спяніння запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, почервоніння очей, виявлені працівниками поліції 10.09.2017 року у ОСОБА_2 в розумінні п.п.2,3 розділу 1, п.1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення працівником поліції огляду на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, на місці зупинки транспортного засобу, або в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови в проходженні огляду визначають наявність в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому, в ході судового розгляду судом не встановлено жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність у ОСОБА_2 ознак алкогольного спяніння в момент його перевірки працівниками поліції 10.09.2017 року, тим самим не спростовано правомірності дій інспекторів ПП ОСОБА_6 та ОСОБА_5 щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього, та відповідно дійсності допущення ним порушення п.2.5 ПДР України, яким закріплений обовязок водія на вимогу працівника поліції пройти медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Факт керування транспортним засобом ОСОБА_2 10.09.2017 року зафіксовано на відеозаписі на диску DVD-R та постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.2 ст.122 КУпАП, яку ОСОБА_2 підписав без будь-яких зауважень чи заперечень та в судовому порядку не оскаржував.

Оглядом відеозапису на диску DVD-R з боді-камери також встановлено, що у розмові з працівниками поліції ОСОБА_2 поводив себе зухвало, виражався нецензурною лайкою, висловлював погрози, та категорично відмовлявся від проходження огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі.

Факт добровільної та свідомої відмови від проходження огляду на стан спяніння також підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Виходячи з наведеного, з дотриманням вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, суд всебічно, повно та обєктивно зясував всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, дослідив письмові матеріали та дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за ознаками відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Обираючи вид і міру стягнення суд відповідно до ст.33 КУпАП враховує особу ОСОБА_2, який раніше до адміністративної відповідальності на території України не притягувався, однак від явок в судове засідання ухилявся, а також з огляду на його явне зневажливе ставлення до встановленого порядку керування транспортними засобами, суспільну небезпечність адміністративного проступку, який створює небезпеку і загрозу як його здоровю та життю, так і інших учасників дорожнього руху, вважає за необхідне піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки правопорушення він вчинив як водій та спеціального дозволу на керування транспортними засобами у встановленому законом порядку не отримував.

Саме такий вид стягнення відповідно до вимог ст.23 КУпАП суд вважає справедливим, достатнім та оправданим метою застосування стягнення, що також узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.33 рішення № 17888/12 у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 року.

Згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.16, 23, 24, 27, 33-35, 40-1, 130 ч.1, 245, 268, 280, 283, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_2 ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. в дохід держави без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_2 ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 320 (триста двадцять) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Євтушенко