Справа № 459/2599/16-п Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 33/783/117/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року апеляційний суд Львівської області в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою правопорушника ОСОБА_2 на постанову судді Червоноградського міського суду Львівської області від 05 грудня 2016 року,

з участю правопорушника ОСОБА_2,

представника правопорушника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3,

встановив:

цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст. 124, ст. 36 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 275,60 грн. судового збору.

Згідно постанови судді Середоха П.М. 7 вересня 2016 року близько 21:00 год., керуючи автомобілем НОМЕР_1 по автодорозі Червоноград Рава-Руська, біля с. Муроване, Сокальського району, Львівської області, перебував в стані алкогольного спяніння, та не вибравши безпечної швидкості, не стежачи за дорожньою обстановкою, здійснив дорожньо-транспортну пригоду, пошкодивши автомобіль марки «Форд Коннект» під керуванням ОСОБА_4

В апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_2 покликається на те, що постанова суду є незаконна і необґрунтована, винесена без повного і всебічного зясування обставин справи та без належного виконання вимог КУпАП.

Зазначає, що суддею не виконано вимог ст. 278 КУпАП і залишено поза увагою порушення, допущені при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Наголошує, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 820693 від 08 вересня 2016 року йому, за вказаних у ньому обставин, ставиться у вину те, що будучи неуважним, не вибрав безпечної швидкості, не слідкував за дорожньою обстановкою здійснив ДТП та пошкодив транспортний засіб, будучи в стані алкогольного сп'яніння. Водночас, згідно пояснень свідка ОСОБА_5 від 07.09.2016 р., він відмовився від проходження медичного освідчення на вміст алкоголю в організмі.

Акцентує, що в своїх письмових поясненнях не заперечив, що такого огляду не проводилось та пояснив, що не відмовлявся від його проходження, а лише вимагав підтвердження відповідної кваліфікації лікаря та наявність спеціальної підготовки, згідно вимог п.6 розділу І та п.3 розділу III «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (спільний наказ МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 р. №1452/735).

Звертає увагу на те, що пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_4 не містять відомостей з приводу проходження ним медичного огляду на стан алкогольного спяніння, в зв'язку з чим, його дії за ч.1 ст. 130 КУпАП могли кваліфікуватись як відмова від проходження, відповідно до встановленого законом порядку, огляду на стан сп'яніння, а не керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, а відповідно як порушення п.2.5, а не п.2.9 «а» ПДР України.

Покликається на те, що в порушення вимог ч.1 ст. 256 КУпАП в протоколі не зазначено суті адміністративного правопорушення у відповідності до обставин справи та диспозиції норми закону, якою передбачена адміністративна відповідальність за його вчинення, тобто не розкрито обєктивної сторони.

Крім цього наголошує, що справа про адміністративне правопорушення розглядалась з участю представника потерпілого, який надавав пояснення та стверджував про доведеність його ОСОБА_2 вини, однак в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено прізвища і адреси потерпілого. Не зазначено жодних даних відносно останнього й в оскаржуваній постанові.

Також акцентує, що в постанові ОСОБА_4, який керував автомобілем марки «Форд Конект», вказаний як свідок по справі, а не потерпілий (на його пояснення як свідка суддя покликався у постанові). Разом з тим, суд розглянув справу за участі представника потерпілого і врахував його пояснення, незважаючи та те, що потерпілого у справі не встановлено. Тоді як ч.1 ст. 256 КУпАП чітко вимагається зазначення даних про потерпілого у протоколі про адміністративне правопорушення, а залучення потерпілого у будь-який інший спосіб КУпАП не передбачено.

Звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 ст. 269 КУпАП, потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну, або майнову шкоду. За змістом протоколу про адміністративне правопорушення йому ОСОБА_2 ставиться у вину пошкодження транспортного засобу, в зв'язку з чим, згідно вимог ч.1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, окрім прізвища та адреси потерпілого, мало бути зазначено й про заподіяння майнової шкоди, однак такі відомості у протоколі відсутні. Не наведено даних про заподіяння будь-якого із видів шкоди, передбаченої ч.1 ст. 269 КУпАП та особу, якій таку заподіяно й в оскаржуваній постанові. Також в протоколі не зазначено прізвищ та адрес свідків, хоча, як вбачається із матеріалів справи, такі були; не вказано місця його складання, а зазначено лише адресу - м. Сокаль, вул. Міцкевича, 2, однак що це за місце за вказаною адресою у ньому не зазначено.

Крім цього, у наданій йому ОСОБА_2 копії протоколу про адміністративне правопорушення не було зазначено відповідної частини ст. 130 КУпАП, за якою він притягувався до адміністративної відповідальності, тоді як у матеріалах справи наявний протокол із зазначенням такої частини. Вказане свідчить, що до протоколу про адміністративне правопорушення, в подальшому, невідомою особою були внесені доповнення, що КУпАП не передбачено.

Вважає, що вказані порушення унеможливлюють повне і всебічне зясування обставин справи та постановлення законного і обґрунтованого рішення.

Зазначає, що всупереч вимог ст. 245 КУпАП, суддею проігноровано і не вирішено його клопотання про витребування з Червоноградської центральної міської лікарні відомостей про лікарів, які пройшли відповідну підготовку (тематичне вдосконалення за відповідною програмою згідно чинного законодавства) для здійснення огляду на стан спяніння водіїв, тоді як такі обставини мали істотне значення для правильного вирішення справи.

Наголошує, що під час розгляду справи суддею, своєї вини у вчинені адміністративних правопорушень не визнавав та надав суду письмові пояснення, в яких, окрім іншого, повідомив, що 07 вересня 2016 року, на час ДТП вищевказаним автомобілем марки «Toyota Camry» н.з. ВС 9120 ЕВ керував не він, а його знайомий ОСОБА_7, а він в цей час перебував в салоні автомобіля як пасажир. Вказані обставини ОСОБА_7 підтвердив як у своїх письмових, так і в усних поясненнях під час розгляду справи. Однак такі суддею проігноровано, не надано їм оцінки та визнано такими, що не відповідають дійсності, оскільки вони, протирічать іншим доказам.

Зазначає, що суддя не дослідив і не взяв до уваги наданих ним документів щодо обставин його побиття після ДТП. Не врахував, що на медичний огляд на стан спяніння в Червоноградську ЦМЛ він був доставлений близько 01:00 год. 08 вересня 2016 року, тобто через чотири години після ДТП, що вбачається з висновку медичного огляду на стан сп'яніння; протокол у справі про адміністративне правопорушення, підписав через декілька годин, перебуваючи у напівсвідомому стані у зв'язку з чим, під час розгляду справи, заявив письмове клопотання про призначення судово-медичної експертизи для зясування того, чи могли завдані ушкодження вплинути на можливість його сприйняття обставин та змісту документів, яке було проігнороване та невирішене. Також не вирішено клопотання про витребування з Сокальського ВП Червоноградського ВП ТУ НП у Львівській області ряду документів.

Покликається на те, що суддею належним чином не проаналізовано пояснення свідків ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 Свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не викликались і пояснень під час розгляду справи не надавали та не попереджались про відповідальність за надання завідомо неправдивих показань. Крім цього, всупереч вимогам ч.1 ст. 285 КУпАП, оскаржувана постанова не оголошувалась негайно після закінчення розгляду справи, і йому не вручена.

Просить постанову судді Червоноградського міського суду Львівської області від 05 грудня 2016 року відносно нього скасувати, а матеріали про адміністративне правопорушення за ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП повернути Сокальському ВП Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області для належного оформлення.

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_2 та його представника адвоката ОСОБА_3 які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така задоволенню не підлягає.

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зазначені вимоги закону суддею місцевого суду дотримані у повному обсязі.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАП України, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення № 459/2599/16-п, зокрема протоколом серії АП1 №820693 про адміністративне правопорушення від 08 вересня 2016 року (а.с.2)., схемою місця ДТП (а.с.3), письмовими поясненнями ОСОБА_4 (а.с.4), ОСОБА_6 (а.с.6), ОСОБА_5 (а.с.7), висновком Червоноградської ЦМЛ від 08 вересня 2016 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого вбачається, що ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного спяніння (а.с.9), яким суддя районного суду дав належну правову оцінку, з чим погоджується і апеляційний суд.

Підстави, які б давали можливість суду апеляційної інстанції вважати вказані докази сумнівними та неправдивими, відсутні, оскільки такі є послідовними, логічними та узгоджуються між собою.

Необґрунтованими є покликання правопорушника ОСОБА_2 з приводу недійсності висновку щодо результатів медичного огляду на стан сп'яніння, оскільки його форма та зміст відповідають вимогам діючого законодавства і він є складеним та підписаним уповноваженою на те особою.

Крім цього, з витягу з історії хвороби № 9167 (а.с.23) вбачається, що ОСОБА_2 поступив 08.09.2016 року біля 01 год. 00 хв. на стаціонарне лікування в нейрохірургічне відділення Червоноградської ЦМЛ, де окрім діагнозу, зазначено і стан алкогольного сп'яніння.

Вірно не взято до уваги суддею місцевого суду покази ОСОБА_7 про те, що 08.09.2016 року саме він керував автомобілем, який належить ОСОБА_2, оскільки такі, як зазначено в постанові суду, є необ'єктивними, протирічать вищенаведеним доказам, з чим погоджується і апеляційний суд, і дані з метою уникнення від відповідальності ОСОБА_2 за вчинені адміністративні правопорушення, з яким ОСОБА_7 перебуває у дружніх стосунках.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суддя районного суду підставно притягнув ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130, ст. 124, ст. 36КУпАП, обравши стягнення, яке згідно ст. 23 КУпАП є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Відтак, постанова судді місцевого суду є законна та обґрунтована і суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

постановив:

апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Червоноградського міського суду Львівської області від 05 грудня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст. 124, ст. 36 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати

у кримінальних справах ОСОБА_1

апеляційного суду

Львівської області