П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2017 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 08 серпня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

захисника ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 08 серпня 2017 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_2 17 липня 2017 року в 01 год. 35 хв., керував автомобілем «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_1 біля будинку № 1-а по вул. Робітничій в м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння та в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду, справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Одночасно апелянт ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що строк він пропустив із поважних причин.

Апелянт зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції не був присутнім, оскільки не отримував судову повістку про виклик до суду. ОСОБА_2 звертає увагу на те, що копію судового рішення до цього часу не отримав, а про її існування дізнався від державного виконавця в себе в місті, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження він пропустив з поважних причин. На думку апелянта, судом порушено його право на захист.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Апелянт зазначає, що правопорушення, яке вказане в протоколі, він не вчиняв, оскільки у зазначений в протоколі день та час 17 липня 2017 року перебував на прийомі в лікаря - травматолога. Крім того, ОСОБА_2 звертає увагу на те, що з 14 липня 2017 року по 18 липня 2017 року перебував на амбулаторному лікуванні вдома за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується його медичною карткою. Апелянт зазначає, що проживає з родичами, які також можуть підтвердити його постійне перебування вдома.

З огляду на викладене, апелянт вважає, що суд, розглядаючи справу щодо нього, порушив принципи повноти та об'єктивності судового розгляду, оскільки він не був присутнім при розгляді, не надав пояснення суду та доказів щодо його невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо нього закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Переглянувши справу та заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_4, які підтримали клопотання про поновлення строку, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин.

Відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 08 серпня 2017 року судом ухвалене рішення про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП за відсутності самого ОСОБА_2 В той же час, матеріали провадження не містять доказів про отримання ним копії постанови.

З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свободпро право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_4, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, допитавши свідків ОСОБА_3, ОСОБА_5, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На думку апеляційного суду, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, суд не в повній мірі дотримався цих вимог закону.

Так, висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на протоколі про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не перевірив достовірність даних, викладених в цьому доказі, відтак висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне, ОСОБА_2 керував автомобілем «ВАЗ» з ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

В суді апеляційної інстанції були допитані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_5, які пояснили, що проживають разом з ОСОБА_2 в Рівненській області, в день інкримінованого правопорушення останній був з ними вдома, оскільки перебував на лікуванні, а тому не міг бути зупинений працівниками поліції.

Ці обставини підтверджуються наданими медичними документами, відповідно до яких ОСОБА_2 перебував на лікуванні.

Крім того, виникає сумнів в достовірності даних, викладених в протоколі і та обставина, що поліцейський, який склав протокол, не вилучив посвідчення водія. Для перевірки доводів апелянта судом апеляційної інстанції викликався свідок ОСОБА_6, проте на неодноразові виклики не з'явився. Також судом витребовувався відеозапис з нагрудної камери поліцейського, проте на неодноразові запити відповідь не надійшла.

Суд апеляційної інстанції приймає рішення на підставі тих доказів, які досліджені під час перегляду справи за апеляційною скаргою.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що матеріали провадження не містять доказів, які б давали можливість зробити висновок про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. За таких обставин постанова суду підлягає скасуванню із закриттям провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 08 серпня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун