Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий 1 інстанції: Ковтуненко О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року м. Маріуполь

Суддя Апеляційного суду Донецької області Преснякова А.А., при секретарі Чепіги Н.В., за участю: потерпілого ОСОБА_1 та його представника адвоката ОСОБА_2, особи, щодо якої провадження в справі закрито ОСОБА_3, експерта ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 лютого 2017 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Суддею місцевого суду встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, який складений 01 лютого 2017 року, серія БР № 117284, ОСОБА_3 14 січня 2017 року об 11.00год., керуючи автомобілем CHEVROLET LACHETTY, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, на перехресті вулиці Нікуліна та вулиці Панфілова у Лівобережному районі м.Маріуполя, що є перехрестям рівнозначних доріг, не надав перевагу транспортному засобу ЗАЗ-DAEWOO, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що наближався праворуч, в результаті чого відбулось зіткнення, автомобілі отримали механічні пошкодження. У протоколі зазначено, що ОСОБА_3 порушив п.16.12 Правил дорожнього руху України.

Постановою судді Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 16.02.2017 року провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, у притягненні останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП відмовлено. Копії постанови та матеріалів справи направлені до Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції України для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності водія автомобілю ЗАЗ-DAEWOO, ОСОБА_1.

Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, оскільки про розгляд справи судом він не був повідомлений належним чином, що позбавило його права на захист, про прийняте рішення дізнався 06.03.2017 року з телефонної розмови від інспектора поліції, який запрошував його до управління поліції для складання щодо нього протоколу за порушення п.16.12. Правил дорожнього руху України та наступного дня ознайомився з цією постановою, тому вважає, що пропустив строк подачі апеляційної скарги з поважної причини.

Також просить оскаржуване судове рішення скасувати, та направити справу про адміністративне правопорушення до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

На обґрунтування апеляційних вимог вказує, що суд постановив необґрунтоване та незаконне рішення, яке не відповідає фактичним обставинам події, оскільки він не надавав пояснення у суді, не міг захищати свої права та інтереси, а ґрунтується тільки на показаннях ОСОБА_3 та наданої ним до суду довідки Південного відділення Державного підприємства МВС України «Донбас-Інформ-Ресурси» від 23 січня 2017 року, з якої вбачається, що перехрестя вулиці Нікуліна та вулиці Панфілова в м.Маріуполі є перехрестям нерівнозначних доріг, з яких вулиця Нікуліна є головною, а Панфілова - другорядною дорогою, на ній перед перехрестям з обох боків розташовані дорожні знаки 2.1 «ОСОБА_4 дорогу».

Апелянт наголошує на тому, що коли сталася дорожньо-транспортна подія, дорожніх знаків, які зазначені в довідці, фактично не було, вони відсутні там і на теперішній час, оскільки він разом з ОСОБА_2 виїжджав на це місце, вони опитували людей, які там проживають, і останні підтвердили, що ніяких знаків на цьому перехресті ніколи не було.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б дозволили суду прийняти рішення про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Також звертає увагу суду на те, що 23.01.2017 року винесена постанова про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, яке 14.01.2017 року внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000169, за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення та копія цієї постанови направлена начальнику Управління патрульної поліції м.Маріуполя для прийняття рішення щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Вважає, що суд першої інстанції перевищив свої повноваження, направивши до Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції України копію оскаржуваної постанови та матеріалів справи для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності водія автомобілю ЗАЗ-DAEWOO, тобто його, ОСОБА_1.

Заслухавши ОСОБА_1 та його представника адвоката ОСОБА_2, які підтримали доводи апеляційної скарги, ОСОБА_3, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити без змін постанову суду першої інстанції, допитавши експерта ОСОБА_4, перевіривши матеріали адміністративної справи та матеріали кримінального провадження №0000169, доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 вбачається, що судове рішення постановлено 16.02.2017 року, а апеляційна скарга ОСОБА_1 надійшла до Ордожонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області 10.03.2017 року, тобто з порушенням строку апеляційного оскарження.

Відповідно до вимог ч.2 ст.269 КУпАП, потерпілий має право знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися правовою допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, оскаржувати постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Цей перелік процесуальних прав потерпілого не є вичерпним, оскільки в провадженнях по справах об адміністративних правопорушеннях діє принцип змагальності, всі учасники судового розгляду повинні мати однаковий об`єм процесуальних прав та обов`язків.

Системний аналіз положень КУпАП, Конституції України, Закону України «Про адвокатуру» та інших нормативно-правових актів дозволяє виділити, окрім визначених в ч.2 ст.269 КУпАП, наступні процесуальні права потерпілого: давати пояснення, надавати докази, приймати участь в розгляді справи про адміністративні правопорушення особисто, або через свого представника.

Дана справа розглянута у відсутність ОСОБА_1, в матеріалах справи відсутні дані про своєчасне його сповіщення про місце та час розгляду справи, при цьому зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення та з постанови від 23.01.2017 року про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України вбачається, що ОСОБА_1 є потерпілим відповідно до вимог ч.1 ст. 269 КУпАП, оскільки даним адміністративним правопорушенням йому заподіяно майнову шкоду.

З апеляційної скарги вбачається, що з постановою Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 16.02.2017 року ОСОБА_1 ознайомився 07.03.2017 року після звернення до адвоката для надання правової допомоги, оскільки 06.03.2017 року про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_3 дізнався від працівника поліції.

Враховуючи викладене, вважаю, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки невиконання судом першої інстанції вимог ст. 269, ч.2 ст. 277-2 КУпАП, позбавило ОСОБА_1 можливості у визначений ч.2 ст. 294 КУпАП строк оскаржити постанову суду.

З урахуванням цього слід визнати, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом (ст. 269 КУпАП) права, й зокрема права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою, тощо.

Порушення зазначеної норми адміністративного закону є суттєвою, яке тягне безумовне скасування судового рішення.

Розглянувши по суті адміністративну справу щодо ОСОБА_3 приходжу до таких висновків:

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, своєчасне, повне, всебічне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З постанови судді місцевого суду вбачається, що згідно пояснень ОСОБА_3, який рухався по вулиці Нікуліна, яка є головною, не змінюючи напрямку руху, перехрестя вулиці Нікуліна та Панфілова у Лівобережному районі міста Маріуполя є нерівнозначним. Водій автомобілю ЗАЗ-DAEWOO рухався по вулиці Панфілова, яка є другорядною, та на перехресті зазначених доріг не надав перевагу транспортному засобу, що наближався до даного перехрестя по головній дорозі, в результаті чого сталась ДТП. Вказані пояснення ОСОБА_3 підтверджуються довідкою Південного відділення Державного підприємства МВС України «Донбас-Інформ-Ресурси» від 23 січня 2017 року, з якої вбачається, що перехрестя вулиці Нікуліна та вулиці Панфілова в місті Маріуполі є перехрестям нерівнозначних доріг, з яких вулиця Нікуліна є головною, а Панфілова - другорядною дорогою, на ній перед перехрестям з обох боків розташовані дорожні знаки 2.1 «ОСОБА_4 дорогу». Аналізуючи наведене, суддя дійшла висновку, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а у причинному звязку із виникненням даної дорожньо-транспортної перебували дії водія автомобілю ЗАЗ-DAEWOO, номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_1

З вказаним висновком суд апеляційної інстанції не може погодитися.

Так, з матеріалів справи, а саме з протоколу про адміністративне правопорушення, серія БР № 117284 від 01 лютого 2017 року, пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_1, допитаних як свідків, протоколу огляду місця ДТП від 14.01.2017 року та постанови старшого слідчого Центрального ВП ГУПН в Донецькій області від 23.01.2017 року про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення вбачається, що ОСОБА_3 14 січня 2017 року об 11.00год., керуючи автомобілем CHEVROLET LACHETTY, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, на перехресті вулиці Нікуліна та вулиці Панфілова у Лівобережному районі м.Маріуполя, що є перехрестям рівнозначних доріг, в порушення п.16.12 Правил дорожнього руху України не надав перевагу транспортному засобу ЗАЗ-DAEWOO, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, що наближався праворуч, в результаті чого відбулось зіткнення, автомобілі отримали механічні пошкодження.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_3 не визнав своєї вини, підтвердив, що на перехресті вулиць Нікуліна та Панфілова у Лівобережному районі м.Маріуполя відсутні світлофор та дорожні знаки, але наполягав, що ОСОБА_1 знав, що вулиця Нікуліна є головною, тому повинен був його пропустити, крім того, він вже виїхав на середину перехрестя, коли сталося зіткнення.

ОСОБА_1 в ході апеляційного розгляду наполягав, що при відсутності дорожніх знаків він проїздив перехрестя вулиць Нікуліна та Панфілова у м.Маріуполі, як перехрестя рівнозначних доріг, у ОСОБА_3 була перешкода праворуч, він повинен був його пропустити. З свого боку він намагався уникнути зіткнення, гальмував, але дорожнє покриття було слизьким та він не зміг своєчасно спинитися, автомобіль занесло.

Експерт ОСОБА_4 в суді пояснив, що за зазначеними обставинами, а саме при відсутності дорожніх знаків, крім того, враховуючи, що дорожнє полотно вкрито снігом та неможливо визначити асфальтове воно чи шлакове або грунтове, водії повинні керуватися п. 16.12 Правил дорожнього руху та проїздити перехрестя, надаючи перевагу транспортному засобу, що наближається праворуч, тобто в даній дорожній ситуації водій ОСОБА_3 порушив Правила дорожнього руху і його дії перебували у причинному звязку з настанням ДТП.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновками експерта, речовими доказами тощо.

З Правил дорожнього руху України вбачається, що головною є дорога з покриттям відносно ґрунтової або та, що позначається знаками 1.22, 1.23.11.23.4 або 2.3.

Пункт 16.11 вказаних правил визначає, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Тоді як відповідно до пункту 16.12 Правил, на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов'язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду було встановлено, що ОСОБА_3 14 січня 2017 року об 11.00год., керуючи автомобілем CHEVROLET LACHETTY, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, на перехресті вулиці Нікуліна та вулиці Панфілова у Лівобережному районі м.Маріуполя, де відсутні дорожні знаки, тобто на перехресті рівнозначних доріг, не надав перевагу транспортному засобу ЗАЗ-DAEWOO, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, що наближався праворуч, чим порушив п.16.12 Правил дорожнього руху України, в результаті чого відбулось зіткнення, автомобілі отримали механічні пошкодження.

Оскільки, адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення водіями транспортних засобів правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажів, шляхів, шляхових та інших споруд чи іншого майна, в діях ОСОБА_3 є склад даного адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ч.8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційна інстанція, скасувавши постанову, має право закрити провадження по справі або прийняти нову постанову.

Згідно п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 38 КУпАП, у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Враховуючи, що з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження (постанова від 23.01.2017 року про закриття кримінального провадження за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення) минуло більше місяця, строк накладення адміністративного стягнення сплив, провадження у адміністративній справі належить закрити на підставі ст. 247 ч.1 п.7 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП України.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити потерпілому ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 16 лютого 2017 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 16 лютого 2017 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, скасувати.

Винести у адміністративній справі нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Закрити провадження по справі щодо ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя