№3/359/1112/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Гончаров О.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у місті Борисполі Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого в ТОВ «Інтеравіа», посвідчення водія серії ВВТ № 105037, видане Броварським РЕВ 09.08.2013р., ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 164441 від 08 січня 2017 р. вбачається, що 08 січня 2017 р. о 06 год. 15 хв. водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом, автомобілем марки "Тойота", д.н.з. НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, відмова виражалась у запереченні факту вживання алкогольних напоїв та у категоричній відмові проходити огляд на стан сп»яніння, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В суді ОСОБА_2 свою вину у скоєному не визнав та пояснив, що 08.01.2017 р. приблизно о 06 год. 15 хв. був зупинений працівниками патрульної поліції в зв»язку із перетинанням суцільної лінії дорожньої розмітки. Він не знаходився за кермом автомобіля з ознаками алкогольного сп»яніння. Патрульні поліцейські взагалі не пропонували йому пройти огляд на стан сп»яніння в медичному закладі.

Представник ОСОБА_2 підтримав надані останнім пояснення та просив закрити провадження у справі в зв»язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, оскільки в справі відсутні об»єктивні докази, які б вказували на наявність у ОСОБА_2 під час керування автомобілем ознак алкогольного сп»яніння, враховуючи, що на відеозаписі, який міститься в матеріалах справи, поліцейський вказує, що водій не має ознак алкогольного сп»яніння, і не пропонує йому пройти у встановленому законом порядку медичний огляд на визначення стану сп»яніння у медичному закладі.

Допитаний у суді свідок ОСОБА_3 показав, що працює поліцейським в УПП у місті Борисполі та складав адміністративний протокол відносно ОСОБА_2, якому пропонувалось пройти огляд на визначення стану сп»яніння в медичному закладі, на що він відмовився, а бланки пояснень свідків події друкувались раніше.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника, дослідивши, проаналізувавши та оцінивши докази у справі, в їх сукупності, в т.ч. покази свідка ОСОБА_3 та дані відеозапису, що був проглянутий та досліджений під час розгляду справи, слід дійти до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Відповідно до положення ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.251 КпАП України доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильно вирішення справи. Ці дані встановлюються, в т.ч. протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також показаннями технічних приладів та технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовується при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Положення п.2.5 ПДР України встановлюють обов»язок водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку медичний огляд на визначення стану алкогольного сп»яніння, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 ч.1 КУпАП зазначено: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та позбавлення права керування транспортними засобами на один рік.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Процедура огляду на стан спяніння чітко визначена законом.

Проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння передбачає наступні дії - огляд на місці зупинки транспортного засобу з використанням технічних засобів, а у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

У відповідності до ч.3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Таким чином, відповідно до статті 266 Кодексу, огляд на стан алкогольного сп'яніння є заходом забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, який здійснюються в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України. Такий порядок був затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008р. № 1103 та діє зі змінами та доповненнями також і зараз.

У відповідності до п. 6 Постанови КМ України «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» від 17 грудня 2008 р. N 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом МВС України 09.11.2015 № 1452/735, Зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858:

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення .

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Таким чином, законодавством передбачений порядок направлення водія на огляд, форма цього направлення. Належним і допустимим доказом відмови водія від проходження огляду на стан сп'яніння є Направлення водія на огляд (Додаток 1 до Наказу МВС України 09.11.2015 № 1452/735В).

Наявність направлення є важливим документом, оскільки достовірно визначає місце час його видачі, тобто доказує час скоєння відмови від медичного огляду (в разі такої) , що підлягає доказуванню, і є складовою змісту протоколу, визначеною ст. 256 КУпАП.

В разі відмови в огляді у закладі охорони здоров;я, настає адміністративна відповідальність за відмову від огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку.

Об;єктивним доказом належного виконання процедури огляду особи на стан спяніння, у встановленому законом порядку , усунення протиріч в поясненнях свідків, міг також бути відео запис події , оскільки головним завданням відеозапису є саме фіксування фактів та доказів, які засвідчують факт правопорушення.

Відповідно до ст.6 Інструкції огляд на стан спянiння на мiсцi зупинки транспортного засобу проводиться в присутностi двох свiдкiв.

Як встановлено судом, в справі відсутні належні та допустимі докази, які б вказували на порушення ОСОБА_2 п.2.5 ПДР України, крім адміністративного протоколу, який сам по собі, за відсутності інших об»єктивних доказів у справі, не може підтверджувати факт відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на визначення стану сп»яніння у медичному закладі.

Так, як вказує сам ОСОБА_2, з боку поліцейського йому не було запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку на визначення стану сп»яніння в медичному закладі.

Дані обставини підтверджуються даними пояснень самої особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, сумніватись в достовірності та правдивості яких у суду підстав не має, оскільки відеозапис не фіксує вимогу поліцейського до ОСОБА_2 пройти медичний огляд на визначення стану сп»яніння в медичному закладі, а навпаки спростовує викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, враховуючи, що з відеозапису вбачається, що сам патрульний поліцейський стверджує, що ознак алкогольного сп»яніння водій ОСОБА_2 не має.

За таких обставин, суд не може оцінювати протокол про адміністративне правопорушення як належний доказ у справі.

Крім того, слід зазначити, що наявні у матеріалах справи пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які вказані у протоколі як свідки відмови ОСОБА_2 від проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі, не містять інформації щодо наявності у водія ОСОБА_2 ознак алкогольного сп»яніння та такі пояснення не написані вказаними особами власноручно, а тест засвідчення факту відмови ОСОБА_2 «в моїй присутності вказаний водій відмовився, у встановленому законом порядку, пройти перевірку для визначення стану сп»яніння за допомогою алкотестеру «Драгер», та від здачі крові в Бориспільськуій ЦРЛ для виявлення алкоголю в крові, що я засвідчую особистим підписом у протоколі про адміністративне правопорушення», віддрукований, що ставить під сумнів законність відібрання пояснень у вказаних в протоколі свідків, і які, з вищевказаних підстав, оцінюються судом як неналежні та недопустимі докази.

Таким чином, факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп»яніння на вимогу поліцейського в матеріалах справи належним чином не зафіксований, враховуючи, що вищевказані свідки події за викликом суду на розгляд справи не з»явились та про причини неявки суд не повідомили.

Крім того, дані медичного висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп»яніння, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.01.2017р. не фіксують наявність ознак алкогольного сп»яніння у ОСОБА_2 08.01.2017р. о 07 год. 00 хв., а акт судово-токсилогічного дослідження № 12 від 13.01.2017р., встановлює, що при судово-токсилогічному дослідженні крові гр-на ОСОБА_2, метиловий, етиловий спирти, також пропіловий, бутиловий, аміловий спирти та їх ізомери не виявлені, що в сукупності, з іншими вищенаведеними доказами у справі, спростовує викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини.

Покази ж свідка ОСОБА_3, самі по собі, за наявності у справі інших належних та допустимих доказів, які спростовують наявність у ОСОБА_2 під час керування транспортним засобом ознак алкогольного сп»яніння та факт його відмови від проходження медичного огляду на визначення стану сп»яніння в медичній установі, не можуть оцінюватися судом як такі, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАп України.

Таким чином, оскільки встановлений законом порядок огляду на стан спяніння (огляд на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а в разі відмови від такого огляду, направлення поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я у відповідності до Інструкції ) не виконано, особа не направлялася на огляд до медичної установи, не відмовлялась від такого огляду, оскільки таких беззаперечних доказів не надано, то відсутній склад адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні Маліге проти Франції від 23.09.1998 року визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення , за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов;язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов;язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

За змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст.ст. 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи .

Тому, враховуючи, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, заперечує факт порушення, а в матеріалах справі відсутні беззаперечні, допустимі та належні докази провини ОСОБА_2 в скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП, слід дійти висновку, що справа підлягає закриттю.

Відповідно до п.1 ч.І ст. 247 КУпАП «провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 279, 280, 283, 284, 288 КУпАП України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскарженою до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом 10 днів з дня її винесення та набуває чинності після закінчення строку на її оскарження.

Постанова набрала чинності «____»________2017 року.

Суддя О.М.Гончаров