АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№33/796/1476/2017 Постанова винесена суддею Щасною Т.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, другого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, звищою освітою, неодруженого, працюючого дизайнером в ТОВ «Тріолок студія», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2017 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 гривень.

Згідно з постановою суду, 05 квітня 2017 року о 20 год. 37 хв. по вул. А. Ахматової, 11 в м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Great Wall», державний номерний знак НОМЕР_1, не надав перевагу в русі автомобілю «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, який рухався з правого боку, внаслідок чого відбулося зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 16.12 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, прийнятою всупереч нормам матеріального та процесуального права, просить її скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що ним було надано до суду першої інстанції письмове клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи, в якому було пояснено про наявність фактів, що виключають його вину у скоєні адміністративного правопорушення та повідомлено про неналежне оформлення працівником поліції матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, які не можуть слугувати доказом підтвердження його вини, оскільки не було враховано дійсних обставин, що вказують на порушення правил дорожнього руху іншим учасником ДТП, однак, суд першої інстанції, в порушення вимог процесуального права, не відреагував на подане клопотання, що, виходячи з вимог ст. 129 Конституції України та ст. 268 КУпАП, є грубим порушенням.

Щодо пояснень водія автомобіля «Мерседес», то незважаючи на те, що він свою вину не визнає, очевидно, що він рухався із забороненою швидкістю, оскільки внаслідок удару його (ОСОБА_2.) автомобіль - важкий джип, перевернуло на дах. При цьому, варто врахувати, що місце ДТП - це прибудинкова територія.

Крім того зазначає, що він своєї вини не визнає та заперечує щодо порушення ним п. 16.12 ПДР, адже даний пункт регулює правила проїзду перехресть, а йогоавтомобіль був стукнутий іншим учасником ДТП в задню частину вже після здійснення маневру на перехресті, до того ж, внаслідок удару його автомобіль перевернуто вже на виїзді з перехрестя, що також свідчить про те, що водій автомобіля «Мерседес» рухався із забороненою швидкістю.

Таким чином, на думку апелянта,для всебічного та повного з'ясування усіх обставин дорожньо-транспортної пригоди, які мали місце, а також усуненнясуперечностей у поясненнях учасників ДТП та у протоколах про адміністративні правопорушення, необхідно провести судову автотехнічну експертизу, клопотання про призначення якої судом першої інстанції було протиправно проігноровано.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 на підтримку поданої апеляційної скарги, а також другого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, та пояснення спеціаліста - судового експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного всебічного і об'єктивного дослідження доказів по справі та з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте при розгляді справи судом ці вимоги виконані не в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого: 05 квітня 2017 року о 20 год. 37 хв. по вул. А. Ахматової, 11 в м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем «GreatWall», державний номерний знак НОМЕР_1, не надав переваги в русі автомобілю «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_2, який рухався з правого боку, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 16.12 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, розглядаючи справу за вказаним протоколом та дійшовши висновку, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд не повно з'ясував обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання про обґрунтованість притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

При цьому, обґрунтовуючи рішення про винуватість ОСОБА_2 в порушенні п. 16.12 ПРД України, суд формально послався на дані, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, схемі ДТП та поясненнях водіїв транспортних засобів, які не дають повного уявлення про обставини ДТП, оскільки з їх змісту можна зробити лише висновок, що кожен з них вважав винуватим в ДТП іншого, при цьому не навів мотивів відхилення доводів, на які посилався ОСОБА_2 у своїх поясненнях, заперечуючи свою провину.

Так, відповідно до пояснень водія ОСОБА_2, наданих в т.ч. і в суді апеляційної інстанції, він рухався саме у дворі по другорядній вулиці А. Ахматової, а не по проїжджій частині дороги, зі швидкістю 25-30 кілометрів на годину, та, під'їжджаючи до перехрестя, призупинився і, переконавшись у відсутності перешкод, проїхав далі. Проте, коли він вже майже проїхав перехрестя між домами, то відчув удар в задню праву частину свого автомобіля від автомобіля Мерседес, який їхав з двору з правої від нього сторони, від якого його автомобіль перевернувся на ліву сторону.

З пояснень водія ОСОБА_4, наданих в т.ч. і в суді апеляційної інстанції вбачається, що він виїжджав з двору на вулицю А.Ахматової зі швидкістю 40 кілометрів на годину, а в цей час ліворуч від нього на великій швидкості виїхав водій ОСОБА_2, який навіть не зупинився і не подивився на перехрестя, хоча п. 16.12 ПДР зобов'язує його надати дорогу автомобілю, який наближається з правої сторони, тому через велику швидкість руху автомобіль ОСОБА_2 і перевернувся. Також зазначив, що у ОСОБА_2 огляд був обмежений, оскільки там стояв автомобіль, який закривав йому огляд.

При цьому, відповідно до пояснень допитаного в суді апеляційної інстанції спеціаліста - судового експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_5, у протоколі описується пригода щодо перешкоди з правого боку, а інкримінується порушення п. 16.12 ПДР, що регулює рух через перехрестя. Однак, ділянка, де сталося ДТП, не є регульованим перехрестям, а є житловою зоною, тобто - дворовою територією, де швидкість руху не повинна перевищувати 20 кілометрів на годину, і тому інкримінувати водієві п. 16.12 ПДР є некоректним. При цьому зазначив, що є прилегла та дворова територія, де є наскрізні проїзди, але її не можна тлумачити як дорогу. Водночас вказав, що за матеріалами справи відбулось перехресне зіткнення транспортних засобів на дворовій території і дійсно, відповідно до п. 10.11 ПДР, має дати дорогу водій, який наближається справа, але в даному випадку виключно від дотримання швидкісного режиму обома водіями залежало забезпечення безпеки дорожнього руху, що впливає на виникнення ДТП.

Згідно з п. 16.12 ПДР на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов'язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч.

Проте, як встановлено з пояснень учасників, дорожньо-транспортна пригода сталася на дворовій території будинку по вул. А. Ахматової, 11 в м. Києві, порядок проїзду по якій не регламентується розділом 16 Правил дорожнього руху України.

Таким чином, суть адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_2, згідно з протоколом, не узгоджується із змістом зазначених у ньому вимог ПДР, що залишилося поза увагою судді місцевого суду при розгляді цієї справи.

До того ж, розглянувши справу по суті і постановивши рішення, суддя недоліки протоколу не усунув, усі обставини, що мають істотне значення для вирішення справи, не з'ясував, та дійшов передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому постанову судді не можна визнати законною і обґрунтованою, у зв'язку з чим вона підлягає скасуванню.

Разом з тим, для встановлення дійсного механізму зіткнення транспортних засобів та з'ясування питання наявності в діях водія ОСОБА_2 порушень Правил дорожнього руху України, матеріали справи слід повернути органу, який склав протокол про адміністративне правопорушення, для додаткової перевірки, під час якої необхідно усунути зазначені суперечностішляхом уточнення пояснень учасників ДТП та її очевидців, з'ясувати дійсний механізм ДТП,у тому числі і шляхом експертних досліджень з урахуванням усіх отриманих пояснень очевидців ДТП, і встановити осіб, які припустилися до порушення Правил дорожнього руху, внаслідок чого сталося дане ДТП. При цьому, підлягає ретельній перевірці свідчення обох учасників ДТП стосовно їх руху та швидкісного режиму до моменту зіткнення транспортних засобів.

Враховуючи при цьому те, що вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності конкретної особи належить виключно до компетенції органів поліції, які наділені повноваженнями проводити усі передбачені законом дії для встановлення обставин, за яких відбулася дорожньо-транспортна пригода, зі складанням під час перевірки відповідних процесуальних документів, після чого, за наявності до того підстав, та з врахуванням вимог ст.ст. 38, 276 КУпАП, направити матеріали на новий судовий розгляд.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2017 року - скасуванню, а матеріали справи - поверненню до Управління патрульної поліції у місті Києві для проведення додаткової перевірки.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень, - скасувати, а матеріали справи повернути до Управління патрульної поліції у місті Києві для проведення додаткової перевірки.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Горб І.М.