Номер провадження 33/788/425/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія 472 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року суддя Апеляційного суду Сумської області Рунов В. Ю. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про порушення митних правил № 592/11345/17 за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 18 жовтня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець м. Київ, пр. Петра Григоренка, 21/315, не працюючий

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України,

учасників провадження в справі про порушення митних правил:

представника Сумської митниці ДФС ОСОБА_4

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5,

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційні скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, оскільки були порушені норми процесуального права, він не був сповіщений в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи. Крім того, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, так як обєктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується дією або бездіяльністю, а він був не обізнаний про діючі заборони на ввезення щодо переміщуваного ним товару, тому службова особа митного органу, у разі виявлення такого товару, взагалі повинна була відмовити у прийнятті його декларації та не пустити цей товар на територію України, оскільки такий товар не підлягає письмовому декларуванню згідно законодавства.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 18.10.2017 ОСОБА_3 визнаний винним в порушенні митних правил, передбачених ст.472 МК України, і на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 231241,80 грн. з конфіскацією на користь держави товару, що став предметом порушення митних правил: ікри червоної 60,4 кг; мясо крабів 62 кг, загальною вартістю 231241,80 грн. Крім того, постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 320 грн. судового збору.

Відповідно до постанови судді Кузьменко С.О. 23.08.2017 р. о 04 год. 35 хв. під час здійснення митного контролю по станції «Конотоп» Південно-Західної залізниці вагону № 7 потягу № 5 сполученням «Москва-Київ», пасажиру ОСОБА_3 було запропоновано задекларувати за встановленою формою відомості про товари, валюту та цінності, які він переміщує з собою через митний кордон України, що підлягають обовязковому декларуванню, оподаткуванню митними платежами тощо. До митної декларації письмово та усно ОСОБА_3 заявив до п.4 (відомості про товари, що підлягають обовязковому письмовому декларуванню та/або оподатковуються митними платежами, товари, переміщення яких через державний кордон України заборонено або здійснюється за дозвільними документами, що видаються органами виконавчої влади, та інші товари, що декларуються письмово за бажанням громадянина або на вимогу митного органу) митної декларації, що переміщує «продукти харчування» (риба), у пункті «кількість місць» 2 (два), не зазначивши кількість та вартість. Під час проведення повторного усного опитування ОСОБА_3 підтвердив повноту і правильність відомостей, внесених ним до митної декларації, а також повідомив, що крім заявлених усно і письмово до митної декларації товарів, він через митний кордон України нічого не переміщує. В ході контролю та ідентифікації товару в зоні митного контролю митного поста «Конотоп» Сумської митниці ДФС було встановлено, що ОСОБА_3 переміщує через митний кордон України не «2», а «4» місця ручної поклажі (2-і картонні коробки та 2-і коробки з пінопласту, обмотані поліетиленом), всередині яких знаходився товар: ікра червона у кількості 115 контейнерів, вагою брутто 60,4 кг (код УКТЗЕД НОМЕР_1), та мясо краба колючого варено-морожене у кількості 58 контейнерів, вагою брутто 62 кг (код УКТЗЕД НОМЕР_2), який підлягав обовязковому письмовому декларуванню за встановленою формою, так як перевищував встановлені у ст.374 МК України норми та згідно ст.378 МК України (товари, що класифікуються в 1-24 групах УКТ ЗЕД) був заборонений до ввозу на митну територію України у будь-яких обсягах.

Не заявивши за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, які переміщував через митний кордон України та які підлягали обовязковому декларуванню, ОСОБА_3 порушив вимоги п.2.9 Наказу Міністерства фінансів України № 614 від 28.05.2012.

Вислухавши доводи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_5, які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі у звязку з відсутністю складу правопорушення, доводи представника Сумської митниці ОСОБА_4 про залишення рішення судді суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали справи про порушення митних правил і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Так, відповідно до вимог ч.2 ст.526 МК України, про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил, а згідно ч.3 і ч.4 цієї статті у разі розгляду справи про порушення митних правил у суді про час та місце розгляду справи суд (суддя) повідомляє особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, а також відповідний орган доходів і зборів. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи про порушення митних правил, після їх надходження до суду першої інстанції суддя не повідомив особу, яка притягувалася до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині знайшли своє підтвердження під час перегляду в апеляційній інстанції та є обґрунтованими.

Разом з тим, вказане вище порушення процесуального законодавства, допущене суддею суду першої інстанції при підготовці даної справи до судового розгляду, не є, на думку апеляційного суду, тією підставою, яка тягне за собою безумовне і беззаперечне скасування постанови судді, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими та не заслуговують на увагу, оскільки це порушення не перешкодило і не могло перешкодити судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, так як ОСОБА_3 у відповідності до вимог ч.2 ст.526 МК України був своєчасно сповіщений про місце і час розгляду справи про порушення митних правил службовими особами митного органу під час складання протоколу і від нього не надійшло клопотання про перенесення розгляду даної справи, що підтверджується відповідними записами та підписами ОСОБА_3 у протоколі про порушення митних правил № 0611/80500/17 від 23.08.2017.

При цьому, підлягає врахуванню і той факт, що судовий розгляд справи про порушення митних правил стосовно ОСОБА_6 відбувся в суді першої інстанції у місці та у час, саме визначений в протоколі про порушення митних правил, тобто 18.10.2017 за адресою: м. Суми, вул. Першотравнева, 12 в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Сум.

У відповідності до вимог ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне та обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону. Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у ст.508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у звязку з оскарженням.

Згідно ст.487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення, а відповідно до приписів ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Що стосується тверджень апеляційної скарги ОСОБА_3 про відсутність в його діях складу правопорушення, то апеляційний суд не може прийняти їх до уваги, оскільки вони є необґрунтованими та не відповідають дійсності.

Так, розглянувши протокол про порушення митних правил № 0611/80500/17 від 23.08.2017 (а.с.4-5) та притягнувши винну особу до адміністративної відповідальності, суддя суду першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_3 не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, які він переміщував через митний кордон України та які підлягали обовязковому декларуванню, чим порушив вимоги п.2.9 Наказу Міністерства фінансів України № 614 від 28.05.2012 та відповідно вчинив правопорушення, передбачене ст.472 МК України.

Зазначені висновки судді суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтуються на досліджених та перевірених в судах першої і апеляційної інстанціях доказах.

Зокрема, факт вчинення ОСОБА_3 правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, крім зазначеного вище протоколу про порушення митних правил (а.с.4-5) та фото таблиці до нього (а.с.21-23), обєктивно підтверджується іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- митною декларацією (а.с.6), згідно якої ОСОБА_3 заповнив та подав її о 04:35 23.08.2017 і в розділі 4 зазначив «Продукти питання, риба»;

- протоколом опитування ОСОБА_3 в справі про порушення митних правил № 0611/80500/17 від 23.08.2017 (а.с.8-11), згідно якого останній вказав, що увесь переміщуваний товар належить йому і цим товаром є риба. Чому не заявив за встановленою формою про ікру та мясо крабів, пояснив, що був сонний та не зміг зрозуміти про що потрібно писати в декларації. Зазначив, що не обізнаний з митним законодавством, так як не займається перевозками товарів і перевозив його в перший раз;

- протоколом опитування ОСОБА_7 в справі про порушення митних правил № 0611/80500/17 від 23.08.2017 (а.с.19-20), відповідно до якого останній їхав разом з ОСОБА_3 в одному купе вагону потяга і допомагав йому вантажити ящики у Москві, які ОСОБА_3 передала якась особа і повідомила, що у коробках риба та ікра. При усному опитуванні ОСОБА_3 не повідомив митнику, що переміщує, а лише вказав про продукти харчування. Він ніякого відношення до вказаного вантажу не має;

- актом застосування технічних засобів під час здійснення митного контролю від 23.08.2017 (а.с.24) та відповідним диском «DVD-R» (а.с.25), згідно яких під час здійснення митного контролю 23.08.2017 в приміщенні митного поста «Конотоп» була застосована відео зйомка на відеокамеру «SONY» проведення митного контролю ручної поклажі ОСОБА_3;

- актами зважування затриманого протоколом про порушення митних правил товару від 23.08.2017 (а.с.26, 27), згідно яких у ОСОБА_3 вилучено ікру червону загальною вагою 60,4 кг та м'ясо крабів загальною вагою 62 кг;

- сертифікатами і деклараціями відповідності (а.с.15, 16) та посвідченнями якості №№ 32 і 3/1 (а.с.17, 18), згідно яких ОСОБА_3 переміщував товар: ікру зернисту, далекосхідних лососевих риб (горбуша, кета, кижуч, чавича) солону і солоно заморожену та мясо крабів варено-морожене.

Відповідно до положень ч.1 ст.495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України, а згідно вимог ч.1 ст.488 цього Кодексу провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Аналізуючи зазначені положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про порушення митних правил, керуючись законом, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Крім того, наведені вище докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи про порушення митних правил, в тому числі і показаннями особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 щодо фактичних обставин правопорушення, який категорично заперечив порушення ним митних правил та свою вину у вчиненні правопорушення за обставин, викладених у протоколі про порушення митних правил та у постанові судді.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_3 при заповненні за встановленою формою митної декларації надав митному органу не точну та не достовірну інформацію про товари, які він переміщував через митний кордон України та які підлягали обовязковому декларуванню.

Що стосується доводів апеляційної скарги про необізнаність у митному законодавстві, то вони не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки обізнаність особи чи, навпаки, необізнаність ніяким чином згідно митних правил України не впливає на звільнення цієї особи від адміністративної відповідальності, у разі порушення митних правил та вчинення адміністративного правопорушення, в тому числі і передбаченому ст.472 МК України.

Зокрема, у відповідності до вимог п.1.10 «Порядку заповнення митної декларації для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не повязаних з провадженням підприємницької діяльності» (далі Порядок), затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 614 від 28.05.2012, з моменту прийняття декларації посадовою особою митного органу для оформлення вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а громадянин або уповноважена особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

При цьому, як зазначалося вище, законодавство України не передбачає таку підставу для звільнення від вказаного у Порядку обовязку як необізнаність особи.

Відповідно до ст.472 МК України, відповідальність за порушення митних правил настає у разі, недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обовязковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Не може апеляційний суд погодитися і з твердженнями апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що заборонений до ввозу на митну територію України товар не підлягає письмовому декларуванню, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону.

Згідно п.2.8.3 Порядку, заповнення п.п.3.3 «Товари, переміщення яких через державний кордон України обмежено (здійснюється за дозвільними документами, що видаються органами виконавчої влади) або заборонено» здійснюється шляхом проставлення позначки у відповідній рамці: «Так» за наявності товарів переміщення; «Ні» за їх відсутності.

У п.4 «Відомості про товари, що підлягають обовязковому письмовому декларуванню та/або оподаткуванню митними платежами, товари, переміщення яких через державний кордон України заборонено або здійснюється за дозвільними документами, що видаються органами виконавчої влади, та інші товари, що декларуються письмово за бажанням громадянина або на вимогу митного органу» наводяться детальні відомості про: товари, зазначені в п.п.3.3 п.3 декларації; товари, що переміщуються в обсягах, які підлягають оподаткуванню; інші товари, що декларуються письмово за бажанням громадянина або на вимогу митного органу.

У графі «Порядковий номер» таблиці п.4 зазначається порядковий номер задекларованих товарів.

У графі «Найменування та інші характерні ознаки товару, номер і дата видачі дозвільного документа та орган, що його видав» таблиці п.4 зазначаються точні дані про товари (назви, характеристики товарів, відмітні ознаки тощо), необхідні для їх ідентифікації, а також реквізити: дозвільних документів (найменування, номер і дата видачі дозвільного документа й орган, що його видав) у разі декларування товарів з поданням дозвільних документів, які є підставою для пропуску товарів через митний кордон України; документів, що є документальним підтвердженням для надання пільг в оподаткуванні (вид, номер і дата документа), при здійсненні митного оформлення товарів з наданням пільг в оподаткуванні.

У графі «Вага/кількість» таблиці п.4 зазначається вага або кількість задекларованих товарів за кожним найменуванням (цифрами та словами).

У графі «Вартість у валюті України або в євро» таблиці п.4 зазначається фактурна вартість задекларованих товарів.

З огляду на вищенаведене, внесенню до митної декларації підлягають, в тому числі і відомості про товари, які обмежені чи заборонені до переміщення через державний кордон України.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що протокол про порушення митних правил був розглянутий суддею суду першої інстанції на підставі наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів, які у своїй сукупності і взаємозвязку разом з іншими доказами, дослідженими також і апеляційним судом, є достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, а тому твердження апеляційної скарги щодо неповноти, однобічності та необєктивності судового розгляду справи є необґрунтованими.

На підставі викладеного, при розгляді справи про порушення митних правил у відношенні ОСОБА_3 суддею суду першої інстанції в повному обсязі були дотримані положення ст.ст.489, 498, 522, 526 і 528 МК України, судове рішення є законним, обґрунтованим і належним чином вмотивованим, тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП України, ст.ст.529 і 530 МК України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_3 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіОСОБА_2.