Справа № 372/2900/17 Головуючий у І інстанції Кравченко М.В.
Провадження № 33/780/1036/17 Доповідач у 2 інстанції Авраменко
Категорія 147 20.11.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 листопада 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області Авраменко М.Г.,

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києвіматеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності на постанову судді Обухівського районного суду Київської області від 04жовтня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Цією ж постановою вирішено питання щодо процесуальних витрат,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови, 30 серпня 2017 року о 23 годині 45 хвилин ОСОБА_2В керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. С. Стрільців, 4 в м. Дніпро Дніпропетровської області в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водій в установленому законом порядку проводився за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Результати тесту - 0,37% проміле. Вказаними діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 А Правил дорожнього руху України, тим чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись із постановоюОбухівського районного суду Київської області від 04жовтня 2017 року, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати.

На думку апелянта, постанова є незаконною, оскільки винесена із порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що не відмовлявся від проходження освідування за допомогою приладу Драгер та при складанні протоколу про адміністративне правопорушення визнав свою вину. Разом з тим, вважає, що суд першої інстанції не повно з'ясував всі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки доказам та обставинам, підійшовши формально до вивчення справи, що потягло за собою прийняття незаконного та необґрунтованого рішення та призначення занадто суворого покарання.

Апелянт звертає увагу, що займає посаду, яка пов'язана з постійними відрядженнями на приватному автомобілі, а також про те, що його матір проживає в м. Буча, і з позбавленням права керування транспортними засобами він буде позбавлений можливості відвідувати та піклуватись за своєю матір'ю, а також негативно вплине на майнове положення його та його родини.

На думку ОСОБА_2, суд першої інстанції, в порушенням закону, не вказав жодного доводу, на підставі якого обрав йому адміністративне стягнення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності в підтримку вимог апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи і вимоги апеляційної скарги, не знаходжу підстав для її задоволення, виходячи із наступного.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин справи, підлягають для з'ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку суду, постанова судді Обухівського районного суду Київської області від 04 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_2 винесена із дотриманням вимог вказаних положень.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 за обставин, викладених у постанові, визнано винним у порушенні пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України, тобто, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за що передбачена відповідальність у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік.

Виходячи зі змісту апеляційної скарги та пояснень, наданих під час апеляційного розгляду, ОСОБА_2 не заперечує своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, посилаючись на незаконність рішення внаслідок не правильного призначення адміністративного стягнення.

На думку суду, такі доводи апелянта є неспроможними, оскільки санкціяч.1 ст. 130 КУпАП не передбачає альтернативного стягнення, а тому суд першої інстанції обґрунтовано обрав міру адміністративного стягнення відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховуючи особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення, ступінь та доведеність його вини.

З урахуванням викладеного, суд не знаходить підстав для зміни чи скасування постанови суду першої інстанції, як законної, обґрунтованої та вмотивованої, та залишає апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - залишити без задоволення, а постанову Обухівського районного суду Київської області від 04 жовтня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Г. Авраменко