Справа № 463/4334/17 Головуючий у 1 інстанції: Хемич О.Б.
Провадження № 33/783/1453/17 Доповідач: Ревер В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2017 року м. Львів

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області Ревер В.В., вивчивши апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Бориславського міського суду Львівської області від 06 листопада 2017 року, -

встановив:

цією постановою,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністравтине стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 320,00 грн..

На дану постанову представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить прийняти дану апеляційну скаргу, скасувати постанову Бориславського міського суду Львівської област від 06.11.2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі.

Вивчивши матеріали адміністративної справи №463/4334/17 вважаю, що апеляційна скарга не підлягає розгляду і таку слід повернути апелянту, виходячи з наступного.

За змістом ч.2 ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбчається з матеріалів справи (а.с.100) оскарживши судове рішення в апеляційному порядку ОСОБА_2 підписав апеляційну скаргу та зазначив свій процесуальний статус як представник ОСОБА_3.

Відповідно до ст.271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Однак, ОСОБА_2 на підтвердження повноважень як захисника не надав жодних доказів, в матеріалах апеляційної скарги міститься лише довіреність на участь у справі як представника позивача, відповідача, третьої особи, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача.

Аналіз положень ч.2 ст.294, ст. 271 КУпАП свідчить, про відсутність документів, які б підтверджували повноваження ОСОБА_2, як захисника, фахівця в галузі права, який за спеціальним законом має право на надання правової допомоги у справах про адміністративні правопорушення, та права на подачу апеляційної скарги в інтересах особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що повноваження ОСОБА_2 належним чином не підтвердженні, а видана йому довіреність не надає права звертатися до суду з апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_3, оскільки КУпАП не передбачає представництва особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід повернути ОСОБА_2, як особі, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану в інтересах ОСОБА_4, на постанову судді Бориславського міського суду Львівської області від 06 листопада 2017 року, про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, повернути особі яка її подала.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області В.В.Ревер