Справа № 369/529/17 Головуючий у І інстанції Бурбела Ю. С.
Провадження № 33/780/308/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 147 03.04.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 квітня 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської області Гайдай Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 січня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 320 грн.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 31 грудня 2016 року близького 02 години 40 хвилин в с. Гореничі, по вул. Соборна, 25, Києво-Святошинський район Київська область, керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.9а ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить поновити строк на оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 січня 2017 року, протокол про адміністративне правопорушення № 037025 від 31 грудня 2016 року та постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 січня 2017 року скасувати.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 30 січня 2017 року о 09 годині 00 хвилин звернувся із клопотанням до Києво-Святошинського районного суду Київської області в якому повідомив, що станом на 30 січня 2017 року він захворів в звязку із чим просив суд відкласти розгляд справи на інший день, повідомивши його про призначене судове засідання належним чином. Проте, вважає, що розглядаючи адміністративне правопорушення за його відсутності при тому, що його не було належним чином повідомлено про час і місце слухання справи, та за наявності наданого ним клопотання про відкладення розгляду справи судом першої інстанції було грубо порушено його права на повноцінний судовий захист передбачений КУпАП, також судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що в сукупності є підставою для скасування постанови суду.

Апелянт вказав, що не зважаючи на наявність фактичних даних про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, грубе порушення порядку розгляду справи, а саме розгляд справи без належного повідомлення особи про час та місце розгляду справи, та за наявності клопотання про відкладення розгляду справи, являється підставою для визнання незаконною постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Разом з тим, апелянт зазначив, що висновки суду першої інстанції про те, що він керував автомобілем в стані алкогольного спяніння, про що підтверджено поясненнями двох свідків, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки на місці засвідчення не було самих свідків. Також не було дотримано встановленого порядку проходження огляду на засвідчення. Апелянт звертає увагу на те, що огляд на стан спяніння був проведений не за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; огляд на стан алкогольного спяніння здійснювався поліцейським, який не має спеціального звання; поліцейський не використовував спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки; огляд на стан спяніння проводився без дотримання інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, оскільки спеціальний технічний засіб «Драгер» має такі функції; перед проведенням огляду на стан спяніння поліцейський не проінформував його про порядок застосування спеціального технічного засобу та на його вимогу не надав сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки; огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводився без присутності двох свідків; результати огляду на стан його спяніння проведено поліцейським, без зазначення в акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів та не долучено даного Акту до протоколу про адміністративне правопорушення.

Заслухавши правопорушника ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3, котрі апеляційну скаргу підтримали та ОСОБА_2 пояснив, що 31 грудня 2016 року вночі, коли його зупинили працівники поліції він в стані алкогольного спяніння не був, в трубку алкотестера не дув, оскільки поліцейський не надав йому сертифікат на алкотестер, ніяких свідків на місці не було, протокол про адміністративне правопорушення він не підписував, оскільки йому не пропонували, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Доводи апеляційної скарги про поновлення строків на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 січня 2017 року є обґрунтованими та підлягають до задоволення, оскільки ОСОБА_2 в судовому засіданні суду першої інстанції присутній не був, про вищевказану постанову дізнався лише 23 лютого 2017 року.

Згідно з вимогами ст. 245, 252 КУпАП під час провадження у справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та обєктивне дослідження всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності з Законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суддя зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, в основу свого висновку про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя поклав протокол про адміністративне правопорушення від 31 грудня 2016 року, письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та результати тесту ОСОБА_2 на приладі «Драгер», проте суд ухвалюючи рішення по справі не звернув увагу на те, що пояснення свідків стосуються водія ОСОБА_4, а не ОСОБА_2, чек про результати освідування, крім того, що написано ручкою, не читається, протокол, який надав ОСОБА_2 в судовому засіданні, як копію протоколу який йому дав поліцейський після складання протоколу про адміністративне правопорушення не є копією того протоколу, який є в матеріалах справи.

За таких обставин постанова судді не може бути визнана законною і підлягає скасуванню, а матеріали справи направленню на доопрацювання, оскільки на стадії апеляційного судового розгляду, вказані недоліки усунути неможливо.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Києво-Святшинського районного суду Київської області від 30 січня 2017 року.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 січня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою матеріали справи стосовно ОСОБА_2 направити до Управління патрульної поліції у м. Києві для доопрацювання.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Київської області ОСОБА_1