Номер провадження: 33/785/446/17
Номер справи місцевого суду: 521/8083/16-п
Головуючий у першій інстанції Непорада О. М.
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., за участю особи, яка притягнута до відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2, на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 29.06.2016 року,-

встановив

Зазначеною постановою,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 та 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення за:

- ст. 122-4 КУпАП - у вигляді штрафу у розмірі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) гривень;

- ст. 124 КУпАП - у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком 6 місяців;

- ч. 1 ст. 130 КУпАП - у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком 1 (один) рік.

На підставі ч.2 ст.36 КУпАП на ОСОБА_2 накладене остаточне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком 1 (один) рік.

Згідно постанови судді місцевого суду, ОСОБА_2 визнано винним за вчинення правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 та ч. 1 ст. 130 КУпАП а саме в тому, що 01.04.2016 року приблизно о 17 годині 05 хвилин, керуючи транспортним засобом «Тойота» державний р/н НОМЕР_1, рухаючись по пров. Високому в м. Одеса, під час виїзду із автозаправочної станції (прилеглої території) на проїзну частину, не надав перевагу в русі автомобілю «Мітсубісі» державний р/н НОМЕР_2, який здійснював рух по проїзній частині, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Мітсубісі», під керуванням ОСОБА_3 В результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Після скоєння ДТП ОСОБА_2 з місця пригоди знак, не повідомивши про подію співробітників поліції. При цьому, ОСОБА_2 керував своїм автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується актом медичного огляду № 000407 від 01.04.2016 року.

За даним фактом співробітниками управління поліції м. Одеси відносно ОСОБА_2 було складено протоколи про адміністративні правопорушення серії АП2 № 105842, АП2 № 250645, АП2 № 105843 від 01.04.2016 року.

Заперечуючи проти постанови судді, ОСОБА_2 у апеляційній скарзі зазначив, що з постановою судді він не згодний та вважає її незаконною, винесеною із порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що суд першої інстанції не повідомив його належним чином про дату, час та місце розгляду справи та розглянув справу в його відсутність, чим порушив його право на захист.

Також вказав, що при винесенні оскаржуваної постанови районним судом неповно досліджені обставини справи та не були з'ясовані обставини, які пом'якшують покарання.

Крім того зазначив, що участі під час розгляду справи не приймав, про існування оскаржуваної постанови йому стало відомо лише 20.02.2017 року, в зв'язку з чим вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений.

Просить поновити йому строк на подачу апеляційної скарги та скасувати постанову суду.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2, уточнивши доводи апеляційної скарги, просив постанову районного суду в частині накладеного стягнення змінити та накласти на нього адміністративне стягнення без позбавлення його права керування транспортними засобами.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги підлягає задоволенню, а апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного:

Згідно зі ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, а також зі змісту постанови судді, справа розглянута районним судом за відсутності ОСОБА_2, який був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, що підтверджується наявними у матеріалах справи телефонограмами. Однак, матеріали справи не містять жодних даних про отримання ОСОБА_2 копії оскаржуваної постанови, а тому його твердження про отримання ним копії постанови 20.02.2017 року апеляційний суд вважає такими, які відповідають дійсності.

Враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апелянта про поважність пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді районного суду є обґрунтованими, в зв'язку з чим строк на оскарження постанови районного суду повинен бути поновлений.

Разом з тим, з урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд вважає безпідставними посилання апелянта на допущені під час розгляду справи процесуальні порушення, а саме розгляд справи без повідомлення ОСОБА_2 про час, дату та місце розгляду

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 зазначив, що повністю визнає себе винним у вчинених правопорушеннях, та пояснив, що в день вчинення правопорушення посварився зі своєю дружиною та чекав її поблизу її роботи на автозаправній станції. Надалі, разом з чоловіками, з якими познайомився на АЗС, вжив близько 150 грам горілки, після чого сів за кермо автомобіля та керуючи ним, при виїзді з АЗС допустив зіткнення з іншим авто, після чого уїхав з місця зіткнення, оскільки не бажав, щоб це побачила його дружина.

При цьому, просив пом'якшити накладене на нього стягнення та не позбавляти його права керування, посилаючись на наявність у нього 2 групи інвалідності та використання ним транспортного засобу як способу заробітку.

Приймаючи до уваги надані ОСОБА_2 пояснення, апеляційний суд приходить до висновку про доведеність факту вчинення останнім правопорушень та вважає висновки районного суду про його винуватості, з посиланням на наявні у матеріалах справи докази такими, які відповідають фактичним обставинам справи.

Що стосується доводів апеляційної скарги в частині суворості накладеного стягнення, то апеляційний суд вважає ці доводи безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

У випадках, коли санкція закону, по якому особа визнається винною, передбачає різні види стягнень, суддя при винесенні постанови, повинний мотивувати застосування того або іншого виду стягнення.

При накладенні на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, суддя належним чином мотивував прийняте рішення, при цьому врахував характер вчинених правопорушень, та прийнявши до уваги суспільну небезпечність скоєного, правильно прийшов до висновку про необхідність накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Вирішуючи питання щодо виду накладеного стягнення, апеляційний суд також враховує допущення ОСОБА_2 ряду грубих правопорушень Правил дорожнього руху, в тому числі його безвідповідальну поведінку та ігнорування останнім встановлених правил, які вказували на необхідність накладення стягнення саме у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Доводи апелянта про наявність у нього групи інвалідності та отримання ним заробітку за рахунок керування автомобілем, з урахуванням наведених вище обставин скоєного та даних про його особу, не можуть слугувати безумовною підставою для зміни постанови районного суду та накладення стягнення без позбавлення спеціального права.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

За наведених вище обставин, приходжу до висновку, що судовий розгляд судом першої інстанції був проведений у відповідності до вимог діючого законодавства, всебічно та повно з'ясовані фактичні обставини справи та накладено стягнення, яке відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та майновому стану та є належним і достатнім для попередження вчинення ним правопорушень, а тому постанова районного суду є законною та обґрунтованою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,-

постановив

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 29.06.2016 року - задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на подачу апеляційної скарги на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 29.06.2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 29.06.2016 року, якою останній притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік - залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області В.М. Прібилов.