АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 213/2394/17Суддя 1 інстанції Алексєєв О. В.
Номер провадження 33/774/189/К/17Суддя- доповідач Пістун А. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2017 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2, який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, з клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого ТОВ «Криворізький хлібзавод №1», який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн., -

За участю:

Правопорушника ОСОБА_3

Захисника ОСОБА_2

ВСТАНОВИВИЛА:

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_3 визнаний винним та на нього накладено адміністративне стягнення за те, що він 25 серпня 2017 року о 11.30 годин, рухаючись біля поста по автодорозі Кривий Ріг - Інгулець керував автомобілем марки ГАЗ 330214 реєстраційний номер НОМЕР_3 з явними ознаками наркотичного сп"яніння (сухість порожнини рота, блідність обличчя, тремтіння рук), в присутності двох свідків відмовився від проходження в установленому порядку медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з вказаною постановою, захисник ОСОБА_2 10 листопада 2017 року подав апеляційну скаргу, тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення.

Обґрунтовуючи вимоги клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження зазначеної постанови захисник ОСОБА_2 посилається на те, що строк на апеляційне оскарження постанови суду ОСОБА_3 пропущений з поважної причини, а саме, у зв'язку з тим, що він не був належним чином сповіщеним про день та час судових засідань і з цих причин не був присутнім в судовому засіданні 10 жовтня 2017 року під час винесення та проголошення оскаржуваної постанови суду.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 просить постанову суду від 10 жовтня 2017 року скасувати, так як в діях ОСОБА_3 немає складу адміністративного правопорушення, а справа щодо нього підлягає закриттю.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги захисник ОСОБА_4 зазначає, що постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи та винесена с порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності правопорушника ОСОБА_3, який про час та місце розгляду справи не був належним чином сповіщений, у зв'язку з чим були порушені його права на захист.

Крім того, в протоколі не зазначено відеозапис, як додатки.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Так, ст. ст. 289, 294 КУпАП встановлено десятиденний строк оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, який у разі його пропущення з поважних причин може бути поновлено органом, що розглядає справу.

Вирішуючи по суті клопотання захисника ОСОБА_2, який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції зважає на те, що ОСОБА_3 не був присутнім при розгляді справи судом першої інстанції, заявив відповідне клопотання про поновлення пропущеного строку, а в матеріалах справи відсутні відомості як про його належне повідомлення про день та час судового засідання, в якому було винесено оскаржувану постанову, слід поновити та розглянути справу по суті.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_2, кожен окремо, вимоги та доводи апеляційної скарги, підтримали у повному обсязі й наполягали на її задоволенні.

Вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Обставини вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 075948 від 25.08.2017 року, яким встановлено, що 25 серпня 2017 року о 12.35 годині, водій ОСОБА_3 керував автомобілем ГАЗ 330214 н/з НОМЕР_3, який належить ТОВ «Криворізький хлібзавод № 1», біля поста по автодорозі Кривий Ріг - Інгулець Дніпропетровської області з явними ознаками наркотичного сп'яніння (сухість порожнини рота, блідість обличчя, тремтіння рук), від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку для визначення стану наркотичного сп'яніння відмовився, в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України (а.с.1).

Відповідно рапорту інспектора роти № 2 батальйону № 2 УПП в м. Кривому Розі ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_5, 25.08.2017 року, під час несення служби на маршруті патрулювання, екіпажем поліції був зупинений ГАЗ 330214 н/з НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 Під час перевірки було встановлено, що у водія наявні ознаки наркотичного сп'яніння, в подальшому водій, в присутності двох свідків, на вимогу працівника поліції відмовився від проходження медичного огляду, чим поруш п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.130 КУпАП., у зв'язку з чим складено протокол про адміністративне правопорушення (а.с.1).

Вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого правопорушення підтверджується також поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, долученими до матеріалів справи, згідно яких водій ОСОБА_3 25 серпня 2017 року в їх присутності, на пропозицію працівників поліції, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у медичному закладі (а.с. 5-6), при цьому ОСОБА_3 не зазначав,що він не керував автомобілем

Підстави ставити під сумнів пояснення цих свідків відсутні, оскільки вони є послідовними і повністю узгоджуються як між собою, так і з відомостями, котрі слідують з документів, що містяться в матеріалах справи та є доказами вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім того, при розгляді апеляційної скарги судом апеляційної інстанції ОСОБА_3 не заперечував того, що коли працівники поліції підійшли до автомобільного транспорту,то за кермом автомобіля знаходився саме він. На вимогу працівників поліції він надав свої документи та підтвердив, що він відмовився від проходження в установленому порядку медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння, чим порушив п. 2.5 ПДР України, і працівникам поліції він не казав, що автомобілем керував його напарник. ОСОБА_3 також пояснив, що напередодні він з напарником вживав спиртні напої і розумів, що на нього може бути складений адміністративний протокол за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Зі змісту ст. 251 КУпАП вбачається, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в іх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає і в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 з приводу того, що суд розглянувсправуза відсутності правопорушника ОСОБА_3, чим порушив його правона захист, у зв'язку з тим, що вінбув належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_3 в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 075948від 25.08.2017 року (а.с.1), а також, як вбачається з відеозапису нагрудної бодікамери працівника поліції, який неодноразово повідомляв ОСОБА_3 щодо дати та місця слухання справи.

Суд апеляційної інстанції погоджується з думкою місцевого суду з приводу того, що неявка ОСОБА_3, який був неодноразова повідомлений судом про день та час слухання справи (а.с.12,13,18) не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що згідно з ст. 7 КУпАП України провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд кримінальної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено і в ст. 129 Конституції України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року Європейський суд з прав людини вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, учасник процесу, який задіяний в ході судового розгляду зобов'язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитись провадженням у його справі, добросовісно користуватись належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Згідно ст. 136 КПК України судова повістка разом із копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Учасники процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну місця свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про місяця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 щодо порушень прав ОСОБА_3 не знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду судового рішення.

Також, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_2, стосовно того що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено відеозапис, як додатки, оскільки Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затверджена наказом МВС України №1376 від 06.11.2015 року не містить вимог зазначених захисником в апеляційній скарзі.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, вважаю, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_3 та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, обставини якого зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 075948 від 25 серпня 2017 року.

При апеляційному перегляді порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, не встановлено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Накладаючи на ОСОБА_3адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, суд першої інстанції дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання захисника ОСОБА_2 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2017 року - задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2, який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн. 00 коп. - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області: А.О. Пістун