Справа № 645/3955/17
Провадження № 3/645/2095/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Горпинич О.В.,

секретар судового засідання Погрібняк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції у м. Харків відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

До Фрунзенського районного суду м. Харкова з Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином шляхом направлення смс-повідомлення, згоду на що надав підписавши заявку про отримання судових повісток в електронному вигляді за допомогою смс-повідомлень, причини неявки суду не повідомив. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з наданої копії довідки № 2175 від 20.11.2017 року, виданої КЗ «Апостолівська центральна районна лікарня» ОСОБА_2 з 13.11.2017 року по теперішній час знаходиться на стаціонарному лікуванні.

В матеріалах справи містяться пояснення ОСОБА_1, відповідно до яких останній зазначав, що 30.08.2017 року він знаходився в м. Харкові, оскільки він є мешканцем іншого міста та свого місця проживання в м. Харкові не має, приблизно о 21 годині заїхав на заправку, розташовану на виїзді Московського проспекту в районі будинку № 247. В звязку з тим, що на вулиці було пізно він зупинився на стоянці, розташованій на пр-ту Московському та оператор АЗС дав дозвіл на стоянку авто. Приблизно о 23 годині його розбудив оператор АЗС за для того, щоб він переїхав на інше місце стоянки. Коли він переїхав на інше місце зупинки до нього підїхали працівники поліції та виявили порушення освітлення заднього номеру автомобіля. Співробітники поліції склали на нього протокол за порушення ним освітлення номеру та при складанні протоколу не було навіть сказано про керування в стані алкогольного спяніння. Прочитати протокол, який він підписав в нього не було можливості в звязку із темною порою доби, відсутністю освітлення та окулярів для зору. Заперечував факт вживання алкоголю та керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння. Також вказував, що претензій до співробітників поліції він не має, проте просить викликати їх та свідків до судового засідання та після повного одужання, бажає прийняти участь в судовому розгляді.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/ 97 - ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Згідно положень, визначених у постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „ Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення " № 11 від 17 жовтня 2014 року, при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( РИМ, 4. XI. 1950 ) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Окрім цього, у відповідності до ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини ", частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Приймаючи до уваги, що судом вжито необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_1 в судовому засіданні, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило, враховуючи положення ст. 38 КУпАП, відповідно до якої якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, та, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов'язки, та враховуючи, що в судовому засіданні були присутні два його захисники, які є фахівцями в галузі права та мають вищу юридичну освіту, надали пояснення по суті справи, тому суд приходить до висновку, що жодним чином права притягуваного на захист не порушені та вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність.

Присутній в судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_3 просив звернути увагу суду на те, що по-перше вони просили надати УПП в м. Харкові відеозапис за кілька хвилин до зупинки транспортного засобу, водій якого начебто ним керував. Відеозапис їм був наданий, проте моменту зупинки транспортного засобу на ньому не має. Там видно лише як вже ходять поліцейські, достають Драгер. Таким чином той факт, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом матеріали справи не доводять. Спростовується факт керування і поясненнями ОСОБА_4, які були залучені до матеріалів справи, який зазначав, що ОСОБА_1 приїхав на автозаправку біля 21 години та попросився там переночувати, а також вказав, що не бачив як ОСОБА_1 керував транспортним засобом після 21 години, коли поставив свій автомобіль, а поліцейські приїхали до нього десь о 23 годині або навіть о 23 год. 30 хв. Крім того, в протоколі вказано, що його склав інспектор Морозов С.О., тоді як в квитанції на проходження тесту вказаний інспектор Путніна І.Е. На відео, наданому УПП в м. Харкові видно, що Драгером користується не інспектор Путніна І.Е., а інший чоловік, можливо це інспектор Морозов О.С.

Крім того, присутній в судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_5 пояснив, що відповідно до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» проведення огляду на стан спяніння має право проводити особа, яка пройшла відповідні курси, відповідає відповідній кваліфікації, щоб проводити такі виміри. Можливо інспектор Путніна І.Е. і має такі права, чого не зазначено в квитанції Драгеру. Проте є закон, є процедура, яку якщо законом визначено, що порушувати не можна, то як можна писати в квитанції одну особу, в той же час як видно з відео, що огляд проводить зовсім інша особа. При цьому його довіритель давав письмові пояснення, оскільки він дійсно не має можливості приїхати до м. Харкова та надати їх особисто в суді, в яких він повідомляв, що приїхав на стоянку заправки АНП приблизно о 21 годині. При чому однією із складових складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП є місце вчинення адміністративного правопорушення. Заправка має номер 138-Б, проте в протоколі зазначено місце вчинення проспект Московський, 138, що утруднювало, доки вони не отримали відеозапис, встановити де ж все ж таки, і що ж таки фіксували працівники поліції. Матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 саме керував автомобілем. При передачі справи до суду не було направлено разом із матеріалом і відеозапис. З відео вбачається, що ОСОБА_1 взагалі не розяснювались будь-які права. Свідки, яких було запрошено співробітниками поліції, не переконались, чи проводилась сертифікація даного приладу Драгер, що є грубим порушенням, в звязку із чим даний доказ є недійсним. Що стосується протоколу по справі про адміністративне правопорушення, то в ньому відсутні пояснення ОСОБА_1, не зазначено чи відмовився він від дачі пояснень, чи ні, та не зазначено адреси де був зупинений автомобіль. Місце, де складався протокол не співпадає з місцем де автомобіль знаходився в момент складання протоколу. Крім того, ОСОБА_1 було вручена копія протоколу де відсутня стаття, за якою він притягується до адміністративної відповідальності. В той же день, даними працівниками поліції було складено постанову за притягнення ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 121 КУпАП, за порушення освітлення державного номеру. Крім того, наявна в матеріалах справи розписка, що ОСОБА_1 зобовязався залишатись там де він є. Тобто, протокол по справі про адміністративне правопорушення не є логічним, не є послідовним і ті обставини, які заявлені ОСОБА_1 не є будь-яким чином логічними. Тому наполягав на необхідності допиту в судовому засіданні ОСОБА_1, просив дослідити відеозапис, а також допитати ОСОБА_4, оскільки він був свідком обставин де знаходився автомобіль, оскільки жодним доказом чи документом не підтверджено чи автомобіль рухався, чи стояв на місці.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка інспектор Морозов О.С. пояснив, що ними був зупинений транспортний засіб Транспортер синього кольору, підсвічування номерного знаку якого було також синього кольору, що не відповідає технічним приписам. Транспортний засіб був зупинений, було проведено розгляд справи та винесено постанову. Під час розгляду у водія було виявлено ознаки алкогольного спяніння, а саме: почервоніння очей, нечітка мова, запах алкоголю з порожнини рота, а також пляшка пива, яка лежала поруч з ним. Далі за встановленою процедурою було проведено огляд водія на стан алкогольного спяніння, а саме йому було запропоновано пройти його на місці або у закладі охорони здоровя. Водій погодився пройти огляд на місці зупинки, було запрошено два свідка. Водієві були надані для перегляду докази порушення та водій був згоден з порушенням. Також свідок зазначив, що огляд на стан спяніння за допомогою газоаналізатора проводив він, а інспектор Путніна І.Е. є його напарником, та вона заповнювала квитанцію з результатами тесту, оскільки він один не може проводити огляд, складати протокол, заповнювати акт та інші документи. Водієві розяснювались його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Від надання пояснень в протоколі водій відмовився, про що поставив свій підпис.

Вислухавши захисників притягуваного, інспектора, дослідивши письмові матеріали, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Як встановлено в судовому засіданні, 30 серпня 2017 року о 23 годині 10 хвилин ОСОБА_1 по проспекту Московському, 138 в м. Харкові, керував автомобілем Форд, державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан алкогольного спяніння зі згоди водія проводився із застосуванням газоаналізатора Drager Alcotest 6820 ARHJ0315 в присутності двох свідків. Результат огляду 1.55 проміле.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно вимог ст. 14 Закону України « Про дорожній рух » учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до п. 2.9 а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об'єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом Інструкція), огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров'я (п.6 розділу І Інструкції).

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоровя).

Відповідно до п. 9 ч. ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої 09.11.2015 року № 1452/735, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоровя, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Огляд у закладах охорони здоровя щодо виявлення стану спяніння проводиться лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством (п.3 розділу ІІІ Інструкції).

Відповідно до п. 15 розділу ІІ Інструкції, за результатами огляду на стан спяніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду (п.16 розділу ІІІ Інструкції).

Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан спяніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан спяніння в заклади охорони здоровя та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки спяніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову саме особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме: акту огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також цифровими показниками спеціального технічного засобу «DrаgerAlcotest 6820» № ARНJ-0315 тест № 1252, за результатами якого у ОСОБА_1 виявлено 1,55 % проміле.

Відповідно до п. 7 ч. ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої 09.11.2015 року № 1452/735, установлення стану алкогольного спяніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Також, слід зазначити, що при складанні протоколу ОСОБА_1 розяснювались його права і обовязки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, про що свідчить підпис останнього.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних відомостей щодо протиправності дій працівників поліції під час зупинки автомобіля, проведення огляду на стан сп'яніння чи складання протоколу, щодо оскарження таких дій та його результатів.

Квитанція тестування на алкоголь до протоколу засвідчує результат тесту ОСОБА_1 1,55 проміле, час проведення тесту 30.08.2017 року 23 год. 31 хв.. Вказана квитанція містить підпис ОСОБА_1, працівника поліції. Вважаю вказану квитанцію допустимим доказом, жодних сумнівів щодо його змісту не виникає.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 207106 від 30 серпня 2017 року, який суд приймає як належний та допустимий доказ, оскільки він відповідає п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» та ч. 2 ст. 266 КУпАП; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, в присутності яких ОСОБА_1 пройшов відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного спяніння, які засвідчили результат тесту, дані свідки зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 207106 від 30.08.2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

З постанови Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 19.05.2017 року вбачається, що провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито, у звязку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова набрала законної сили.

У мотивувальній частини постанови зазначалося, що суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 доведена та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 145506 від 17.02.2017 року, в якому вказано обставини вчинення правопорушення; поясненнями свідків, які підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення. Також в постанові зазначалося, що правопорушення вчинено 17.02.2017 року.

Необхідно зауважити, що відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП настає у разі повторного протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Як вже зазначалося, постановою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 19.05.2017 року відносно ОСОБА_1 закрито провадження за ч. 2 ст. 130 КУпАП внаслідок спливу трьохмісячного строку накладення адміністративного стягнення, а не за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Закриття 19.05.2017 року провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП з підстав закінчення, передбачених ст. 38 КУпАП, строків накладення адміністративного стягнення, за наявності у даному рішенні висновку суду про скоєння ОСОБА_1 17.02.2017 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та, з урахуванням дати вчинення даного адміністративного правопорушення 30.08.2017 року і диспозиції ч. 2 ст. 130 КУпАП, не впливає на правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 у даній справі про адміністративне правопорушення.

За змістом вищевказаної норми закону кваліфікація дій особи за ознакою повторності настає тільки у випадку повторного вчинення аналогічного проступку, тобто, якщо після вчинення проступку, особа скоїла інший проступок, за який вона може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Інспектором Управління патрульної поліції м. Харкова ОСОБА_8 були надані дані, що містяться на диску з відеозаписом з подіями, що були зафіксовані на нагрудні бодікамери співробітників УПП, які документували адміністративне правопорушення водія ОСОБА_1 при складанні протоколу серії БР № 207106 за ч. 2 ст. 130 КУпАП від 30 серпня 2017 року.

При розгляді справи був переглянутий даний відеозапис, з якого вбачається, що в порядку передбаченому ст. 266 КУпАП ОСОБА_1 погодився пройти освідоцтво за допомогою алкотестера «Драгер».

Матеріали справи та переглянутий відеозапис не містять жодних даних про те, що ОСОБА_1 не погоджувався з результатами алкотестеру під час складання протоколу, а тому суд приходить до висновку, що порушень вимог ст. 266 КУпАП з боку співробітників поліції не допущено.

Крім того, як вбачається з переглянутого відеозапису, складання протоколу відбувалося на заправній станції, де достатнє освітлення, жодних скарг від ОСОБА_1 щодо заповнення протоколу, а також щодо того, що він не бачить що в ньому міститься не надходило. Напроти водій після оголошення йому результатів алкотестера «Драгер», а саме 1,55 проміле, жодного заперечення працівникам поліції щодо його результату не висловив, заперечень з цього приводу не надав, єдине що він прохав, щоб його автомобіль не евакуювали на штрафний майданчик, що в свою чергу спростовують пояснення захисників, а також самого притягуваного щодо його невинуватості та інших доводів, на які вони посилалися.

Також відеозапис спростовує посилання захисників на те, що поліцейський не надав свідкам сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, оскільки відповідно до ч. 5 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», оскільки з переглянутого відеозапису вбачається, що дані документи є та свідкам було запропоновано ознайомитись з ними.

Крім того, як пояснив в судовому засіданні інспектор Морозов О.С., протокол по справі про адміністративне правопорушення заповнювався одразу, його заповнення було однаковим, можливо на копії протоколу, яка була надана ОСОБА_1 не відкопіювалась санкція статті, за якою передбачена відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення.

Захисниками притягуваного були залучені пояснення ОСОБА_4 відповідно до яких останній вказував, що він працює на заправці АНП в м. Харкові по проспектуту Московському, 138 оператором ІІ розряду. 30.08.2017 року він заступив на зміну о 07 годині та приблизно о 21 годині на територію заправки заїхав Форд Транзит синього кольору, який припаркувався на узбіччі території заправки. Водій автомобіля звернувся до нього з проханням залишитися заночувати в автомобілі на території АЗС, оскільки він з іншої області. Після розмови чоловік сів до автомобіля і там залишався, і після цього автомобіль нікуди не виїжджав. При цьому під час розмови з чоловіком жодних ознак алкогольного спяніння він не помітив. Приблизно о 23 годині на територію заправки заїхав патрульний автомобіль та працівники поліції, які вийшли з автомобіля підійшли до синього «Буса». Про що вони розмовляли він не чув. Після тривалих розмов з водієм підходили ще якісь невідомі йому особи, працівниками поліції складались якісь документи. Потім працівники поліції поїхали, а чоловік залишився до ранку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи ст. 251 КУпАП.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Проте, пояснення ОСОБА_4 спростовуються дослідженими і перевіреними судом доказами у справі, якими обґрунтовується винуватість ОСОБА_1 у вчиненому, які є узгодженими, співпадають між собою та сумніву у своїй належності та допустимості у суду не викликають.

У відповідності до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП, суд вважає вище перелічені докази, які безпосередньо досліджені ним, належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій притягуваного та визнання його винуватості.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини, суд розцінює, як обрану форму захисту від уникнення притягнення до адміністративної відповідальності.

Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків не містять істотних розбіжностей, а відеозапис та інші матеріали справи підтверджують фактичні обставини справи.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Матеріали справи містять достатньо належних доказів про те, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Необхідно зауважити, що відповідно до ч. 1 ст. 21 КУпАПособа, яка вчинила адміністративне правопорушення, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Крім того, згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Проте, судом вирішувалося питання про вжиття до притягуваного більш мякого покарання, а саме передача матеріалів на розгляду громадської організації або трудового колективу, або малозначність вчиненого правопорушення обмежившись усним зауваженням, однак враховуючи, що ОСОБА_1 вже двічі протягом року було зупинено за керування автомобілем в стані алкогольного спяніння, останній зухвало нехтує вимогами закону, грубо порушує Правила дорожнього руху України, належних висновків для себе не зробив, та знову скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, а також враховуючи результати показнику тесту 1,55 проміле, при допустимій нормі в 0,2 проміле, а також те, що хоча на даний час своїми діями останній не завдав значної шкоди відносинам в сфері регулювання дорожнього руху, проте як вже зазначалось вище у рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди, наявність вказаних обставин виключає, на думку суду, застосування більш мякого покарання.

На підставі викладеного, приходжу до висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, тобто повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Враховуючи характер та обставини вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1, відсутність обставин, що помякшують відповідальність за адміністративне правопорушення, з метою виховання і запобігання вчиненню нових правопорушень, вважаю за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами, без застосування додаткового стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу, що є достатньою мірою відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 320 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 130, ст.ст. 283, 284 КУпАП, ЗУ «Про судовий збір», Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенцією про захист прав і основоположних свобод людини, суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, судовий збір в дохід держави в розмірі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня її вручення шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Суддя -