Справа №154/495/17
Провадження №3/167/159/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2017 року Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Сіліча І.І.

при секретарі - Шелест Т.В.

з участю прокурора - Сасюка Л.О.

захисника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Рожище матеріали, які надійшли від Управління захисту економіки у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки м.Володимир-Волинський, вул.Павлова, 22 Волинської області, українки, громадянки України, голови Володимир-Волинського міського суду, -

- за вчинення правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2017 року до Рожищенського районного суду надійшли адмінматеріали на ОСОБА_2 по ч.ч.1, 2 ст.172-7 КпАП України.

Старшим оперуповноваженим Управління захисту економіки у Волинській області складено протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, відповідно до яких вбачається, що вона, будучи суддею, Головою Володимир-Волинського міського суду Волинської області та субєктом відповідальним за корупційні правопорушення, порушила обмеження, передбачені ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції». Зокрема нею, свідомо не проінформовано ОСОБА_3 суддів України про наявність у неї конфлікту інтересів під час розгляду та прийняття рішень в цивільних справах №154/1974/16, №154/1802/15 та кримінальній справі №154/1802/15, де представником від імені позивачів та засудженого виступив її зять ОСОБА_3 та приймала рішення по зазначених справах в умовах реального конфлікту інтересів, що вплинуло на обєктивність та неупередженість прийняття рішень, чим порушила вимоги ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за які передбачена ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП.

В судовому засіданні від 29.03.2017 року ОСОБА_2 свою вину не визнала, не заперечила про розгляд нею зазначених в адмінпротоколах справ, однак вважає, що їх розгляд проведено відповідно до норм закону обєктивно та неупереджено, прийняті по них рішення є законними. Виключає наявність по даних справах конфлікту інтересів, в звязку з чим не вбачає в своїх діях корупційних діянь. Просить провадження в справі закрити.

Захисник ОСОБА_2 ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що в діях ОСОБА_2 відсутній конфлікт інтересів, що в свою чергу виключає доведеність вини останньої у вчиненні корупційних діянь, в звязку з чим просить провадження у справі закрити.

Допитана в судовому свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що була присутня в судовому засіданні в якості представника відповідача, а саме: органу опіки та піклування у справі за позовом ОСОБА_5 до органу опіки та піклування виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради в інтересах неповнолітніх дітей про визнання права власності. В підготовчому судовому засіданні головуюча по справі ОСОБА_2 розяснила право відводу сторонам, однак знаючи те, що представник позивача ОСОБА_3 є зять головуючої судді, ніхто з учасників процесу відвід не заявив. Фактично, по даній справі, спору ніякого між сторонами не було і рішення було винесено законно та обєктивно.

Заслухавши захисника ОСОБА_1, який просив закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, думку прокурора, який вважає, що ОСОБА_2, слід притягнути до відповідальності за ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, перевіривши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Згідно ст.1 Закону України «Про запобігання корупції»:

- правопорушення, повязане з корупцією діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність;

- приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у звязку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях;

- реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Обовязковою ознакою, за якою будь-яка неправомірна поведінка державних службовців або інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, може визначатись корупційною, є корисливий або інший особистий інтерес таких осіб або інтерес третіх осіб.

При розгляді зазначеної категорії справ про адміністративні правопорушення, корупційні правопорушення характеризуються умисною формою вини.

Відповідно до ч.1 ст.3 даного Закону суддя є субєктом відповідальним за корупційні правопорушення.

Відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VІ від 07.07.2010 року суддя зобовязаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати справи відповідно до Закону з дотриманням засад і правил судочинства, виконувати вимоги та дотримуватися обмежень, установлених у сфері запобігання корупції.

Як свідчать копії судових рішень дійсно під головуванням судді Пікули Н.В., приймались рішення по цивільних справах №154/1974/16, №154/1802/15 та по клопотанню про відстрочку виконання вироку по справі №154/1802/15.

Однак, суд вважає, що матеріали справи не містять, а прокурором не доведено, що існують фактичні дані, які б з достовірністю свідчили про обєктивні та субєктивні ознаки реального конфлікту інтересів, при розгляді даних справ наявність суперечностей між особистими інтересами ОСОБА_2 та її службовими повноваженнями, як судді при прийнятті рішень по зазначених справах та в чому конкретно полягав конфлікт інтересів і в чому це виразилося в розумінні ст.1 Закону України «Про запобігання корупції».

Статтею 172-7 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а саме: за ч.1 ст.172-7 КУпАП за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів; за ч.2 ст.172-7 КУпАП за вчинення дій чи прийняття рішень в у мовах реального конфлікту інтересів.

Згідно з приміткою до цієї статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних рішень.

Отже, для висновку про наявність в особи реального конфлікту інтересів та про прийняття нею рішення в умовах реального конфлікту інтересів необхідно встановити: 1) наявність в особи приватного інтересу; 2) наявність суперечності між приватним інтересом особи та її представницькими повноваженнями; 3) наявність впливу цієї суперечності на обєктивність або неупередженість рішення; 4) наявність повноважень на прийняття рішення.

При цьому має бути чітко визначено, в чому саме полягає приватний інтерес конкретної особи; в чому саме проявляється суперечність між приватним інтересом та представницькими повноваженнями цієї особи та її вплив на прийняття рішення.

Разом з тим, аналіз протоколів про адміністративні правопорушення свідчать, що в них не розкрито змісту зазначених вище факторів, без яких реальний конфлікт інтересів відсутній.

Щодо врегулювання конфлікту інтересів в діяльності судді в адмінпротоколах міститься посилання як на рішення ОСОБА_3 суддів України, так і норми ст.20 ЦПК України та ст.75 КПК України.

Дійсно, рішення ОСОБА_3 суддів України від 04.02.2016 року був затверджений відповідний Порядок здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо конфлікту інтересів в діяльності суддів та інших представників судової системи та його врегулювання.

Однак даним Порядком визначено, що ОСОБА_3 суддів України приймає рішення про розвязання реального чи потенційного конфлікту інтересів лише у разі, якщо такий конфлікт не може бути врегульований в порядку визначеному процесуальним законодавством.

Позиція Управління захисту економіки у Волинській області про те, що після розподілу та розгляду зазначених вище справ у судді Пікули Н.В. виник потенційний конфлікт інтересів, який полягав у наявності в неї приватного інтересу при розгляді справ №154/1974/16, №154/1802/15 та №154/1802/15, де представником від імені позивачів та засудженого виступав її зять ОСОБА_3, що могло вплинути на обєктивність чи неупередженість прийняття нею рішень або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень є необгрунтованою.

Як свідчить аналіз судових рішень по справах №154/3151/15 за позовом ОСОБА_6 до Володимир-Волинської міської ради та №154/1802/15 за клопотанням ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про надання відстрочки виконання вироку, в якості представника позивача та адвоката засудженого, ОСОБА_3 в судових засіданнях участі не приймав. Крім того, з ували суду по справі №154/1802/15 вбачається, що в клопотанні про надання відстрочки виконання вироку було відмовлено, що свідчить про відсутність в головуючої приватного інтересу на користь засудженого чи особи, яка в інтересах нього зверталась до суду.

Наявними у справі доказами не підтверджено наявний у судді Пікули Н.В. приватний інтерес і при розгляді справи №154/1974/16 за позовом ОСОБА_5 в інтересах неповнолітніх дітей до органу опіки і піклування Володимир-Волинської міської ради про визнання права власності на спадкове майно.

Цивільно-процесуальний кодекс України визначає перелік підстав за яких суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), і зокрема, якщо він є членом сімї або близьким родичем сторони або інших осіб, які беруть участь у справі. Перелік зазначених осіб визначено п.3 ч.1 ст.20 ЦПК України.

До близьких родичів Цивільно-процесуальним кодексом зятя не віднесено.

Встановлено, що головуючою по даній справі сторонам було розяснено право відводу, стороною відповідача заявлено про довіру даному складу суду.

Будь-яких доказів на підтвердження даних про те, що зять ОСОБА_3 являється членом сімї ОСОБА_2 в 2016 році не надано.

Також відсутні відомості та докази, які достовірно свідчили, що участь у справі ОСОБА_3 вплинуло на обєктивність та неупередженість прийнятого по даній справі рішення так по інших зазначених в адміністративних протоколах рішеннях.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративне правопорушення (проступок) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка полягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно ст.ст.252, 280 КУпАП суд повинен всебічно, повно та обєктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та зясувати чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутня наявність реального конфлікту інтересів, вона не мала умислу на скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП, відсутні докази які б достовірно свідчили про наявність в неї особистих інтересів чи обставин, які б вплинули на обєктивність та неупередженість прийняття рішень, що свідчить про те, що вона не вчиняла дій, які містять ознаки адміністративного правопорушення повязаного з корупцією. Одночасно з матеріалів справи вбачається, що дії ОСОБА_2 можуть потягнути за собою дисциплінарну відповідальність.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин провадження по справі слід закрити, оскільки в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 280, 283, 284 КУпАП, ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», на підставі ст.172-7 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП - у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Рожищенський районний суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

СУДДЯ: І.І.Сіліч