Справа №592/9197/17 Головуючий у суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 33/788/426/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року суддя Апеляційного суду Сумської області Рунов В. Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення № 592/9197/17 за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 17 жовтня 2017 року, якою на

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2

за ч.2 ст.130 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк два роки,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4,

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді, а справу закрити у звязку з відсутністю в його діях складу правопорушення, оскільки складений відносно нього протокол та постанова судді не відповідають вимогам закону, зокрема в них не зазначена кваліфікуюча ознака вчиненого ним правопорушення, під час розгляду справи не досліджувалися докази, викладені в постанові обставини не відповідають дійсності, автомобілем він не керував, йому не розяснювалися права, не було надано можливості заявити клопотання та надати докази, жодного документу (сертифікату, повірки) на спеціальний технічний засіб працівники поліції йому не предявляли та пройти огляд в медичному закладі не пропонували. Також зазначає, що до нього не можна було застосовувати стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки він не мав такого права.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 17.10.2017 ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, і на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Крім того, постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 320 грн. судового збору.

Відповідно до постанови судді Гулий Д.О. 21.08.2017 о 15 год. 50 хв. біля буд. № 7 по вул. Іллінській в м. Суми керував автомобілем MITSUBISHI PAJERO SPORT н.з. ВМ7194ВС в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9«а» ПДР.

Вислухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 136971 від 21.08.2017 (а.с.3), суддя суду першої інстанції дійшов висновку про те, що водій ОСОБА_3 в порушення вимог п.2.9«а» ПДР України керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Зазначені висновки судді суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтуються на досліджених та перевірених в судах першої і апеляційної інстанціях доказах.

Зокрема, факт вчинення ОСОБА_3 правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, крім зазначеного вище протоколу про адміністративне правопорушення, обєктивно підтверджується іншими доказами у справі, а саме:

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 від 21.08.2017, згідно яких 21.08.2017 на вул. Іллінській біля буд. № 7 в м. Суми відносно ОСОБА_3 працівниками поліції був проведений огляд на стан спяніння з використанням спеціального технічного засобу «Драгер», результат склав 2,530/00. З таким результатом водій ОСОБА_3 погодився (а.с.6);

- показаннями в апеляційному суді свідка ОСОБА_6, який повністю підтвердив свої письмові пояснення, надані ним працівникам поліції (а.с.5), згідно яких 21.08.2017 на вул. Іллінській в м. Суми у його присутності працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_3 пройти огляд на стан спяніння з використанням спеціального технічного засобу «Драгер» на місці або ж у закладі охорони здоровя, на що останній виявив бажання пройти огляд на місці, результат склав 2,530/00;

- актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4);

- роздруківкою показників огляду ОСОБА_3 на стан спяніння з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest-6810» (а.с.5), який був проведений 21.08.2017 о 16:06, результат тесту 2,530/00 (а.с.1-2);

- копією постанови серії АР № 620491 від 21.08.2017 про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення за ч.3 ст.126 КУпАП, згідно якої останній 21.08.2017 близько 15 год. 50 хв. біля буд. 7 по вул. Іллінській в м. Суми керував транспортним засобом без права керування.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, висновком експерта тощо, а згідно ч.2 цієї норми Закону обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Аналізуючи зазначені положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Крім того, наведені вище докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і показаннями особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 щодо обставин правопорушення, який в судових засіданнях під час розгляду в суді першої інстанції та в ході апеляційного розгляду справи заперечив факт керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Зазначені показання не можуть бути узяті до уваги, оскільки повністю спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами по справі, а тому вони є недостовірними доказами захисту.

Не можуть бути прийнятими до уваги твердження апеляційної скарги про те, що суддею суду першої інстанції не було надано йому можливості надати докази та заявити клопотання, так як в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні жодні відповідні документи з цього приводу.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що під час розгляду справи в суді йому не розяснювалися права, не було проведено повного та обєктивного дослідження доказів, що оголошене суддею рішення відрізняється від постанови, то вони також є необґрунтованими та не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Є необґрунтованими і доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо відсутності доказів керування ним транспортним засобом, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються наведеними вище доказами, перевіреними під час апеляційного розгляду.

Твердження ОСОБА_3 про те, що йому не пропонували пройти огляд в медичному закладі, не може бути взято до уваги, оскільки повністю спростовуються показаннями свідка ОСОБА_6 відносно того, що працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_3 пройти огляд на стан спяніння як з використанням спеціального технічного засобу «Драгер» на місці, так і в закладі охорони здоровя.

Не заслуговують на увагу також доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції жодного документу (сертифікату, повірки) на спеціальний технічний засіб ОСОБА_3 не предявляли, оскільки згідно п.5 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом МВС і МОЗ України від 09.11.2015, зареєстрована в МЮ України 11.11.2015 за № 1413/27858), сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки надається виключно на вимогу особи, яка підлягає огляду на стан спяніння, однак в матеріалах справи відсутні жодні дані на підтвердження того, що така вимога мала місце.

Та обставина, що в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді не вказано про повторне протягом року вчинення ОСОБА_3 порушення, жодним чином не спростовує факту керування ним транспортним засобом в стані алкогольного спяніння та відповідно не впливає на кваліфікацію його дій за ч.2 ст.130 КУпАП, доведеність його вини у вчиненні даного правопорушення за наявних доказів, оскільки в матеріалах справи міститься постанова судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 01.09.2016 про накладення на ОСОБА_3 стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке мало місце 23.08.2016, в той час як дане (останнє) правопорушення було вчинено ОСОБА_3 21.08.2017, тобто повторно протягом року, про що було відомо ОСОБА_3

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що на нього не може бути накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки санкція ч.2 ст.130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та позбавлення права керування транспортними засобами на строк три роки, і будь-яких законних підстав не застосовувати таке стягнення повністю чи окремо, апеляційний суд не вбачає.

З огляду на викладене, враховуючи вказані вище вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення були дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм та права і законні інтереси останнього, а тому доводи апеляційної скарги щодо невідповідності цього протоколу вимогам закону і відповідно недопустимості його як доказу у справі також є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення був розглянутий суддею суду першої інстанції на підставі наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів, які у своїй сукупності і взаємозвязку є достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП? а тому твердження останнього щодо невідповідності висновків судді суду першої інстанції фактичним обставинам даної справи про адміністративне правопорушення є необґрунтованими.

На підставі викладеного, при розгляді справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_3 суддею суду першої інстанції в повному обсязі були дотримані положення ст.ст.268, 279 і 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 17 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_3 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіОСОБА_2.