АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ігнатов Р.М., за участі:

особи, яка притягується до відповідальності − ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в міста Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 27.07.2017, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Не погоджуючись з таким рішенням суду особа, яка притягується до відповідальності - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати оскаржувану постанову Оболонського районного суду міста Києва від 27.07.2017, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що про судовий розгляд в суді першої інстанції він не повідомлявся, повісток не отримував, в той час як про оскаржувану постанову дізнався тільки 01.09.2017.

По суті обставин вказує, що 30.06.2017 його було зупинено працівниками поліції та запропоновано пройти тест на визначення стану алкогольного сп'яніння. Як зауважує апелянт, поліцейським на його вимогу не було надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого стану приладу «Драгер». Також, як наголошує ОСОБА_2, його не було ознайомлено з актом огляду на стан сп'яніння. Вважає, що при проведенні огляду працівниками поліції було допущено порушення, які не дають змоги встановити достовірність результату проведеного тесту на стан алкогольного сп'яніння.

Також в апеляційній скарзі звернено увагу, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, зокрема: не зазначено який пункт ПДР України було порушено, не зазначено якою статтею КУпАП передбачено відповідальність, не вказано свідків та не наведено їх пояснення, не визначено ознаки сп'яніння.

Крім того матеріали даної справи містять також клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому останній просить визнати причину пропуску строку поважною, оскільки він не повідомлявся про дату, час та місце розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, в той час як про прийняте судом рішення він дізнався 28.08.2017 з ЄРСР.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 30.06.2017 серії БР №148171, ОСОБА_2 30.06.2017 о 22:55 год. в м.Києві на пр.-ті Оболонського, 28, в порушення п.2.9 «а» ПДР України, керував автомобілем марки «Тойота Королла», д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився за допомогою приладу «Драгер» у встановленому законом порядку в присутності двох свідків (результат тесту 0,32 проміле).

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_2, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, заслухавши його пояснення щодо фактичних обставин справи, дослідивши матеріали справи і з'ясувавши питання, які виникли під час дослідження, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд вважає апеляційні вимоги такими, які підлягають не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Першочергово судом з'ясовано питання вчасності подання існуючої апеляційної скарги. Так, оскаржувану постанову Оболонським районним судом міста Києва прийнято 27.07.2017. Матеріали справи не містять відомостей про належне повідомлення ОСОБА_2 про судове засідання. Згідно витягу з журналу видачі судових рішень, копію постанови ОСОБА_2 отримав 01.09.2017. Апеляційну скаргу подано безпосередньо до місцевого суду 05.09.2017, що підтверджується штамповою відміткою суду.

Таким чином, зважаючи, що матеріалами провадження встановлено, що судом першої інстанції розглянуто справу за відсутності особи, яка притягується до відповідальності, виходячи з принципу доступу до правосуддя, який випливає з п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне прийняти подануОСОБА_2 апеляційну скаргу до розгляду, поновивши йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Що стосується безпосередніх доводів апеляційного скарги та доповнень до неї, то суд керується слідуючим.

Так, ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 30.06.2017 серії БР №148171 (а.с. 1), роздруківкою приладу «Драгер» від 30.06.2017 (а.с. 2), актом огляду на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3), згідно яких ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, що встановлено шляхом проведення огляду за допомогою приладу «Драгер» у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.Зазначені докази є належними, допустимими та достатніми, з огляду на що суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Натомість, доводи апеляційної ОСОБА_2 щодо допущення працівниками поліції при проведенні огляду порушень, які на переконання останнього можуть впливати на достовірність результату проведеного тесту на стан алкогольного сп'яніння, суд вважає безпідставними, оскільки, по-перше, надаючи пояснення по суті вчиненого правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 вказав, що він вжив пиво, однак жодних відомостей про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду останнім не вказано, по-друге, ознайомитись з актом огляду на стан сп'яніння ОСОБА_2 не був позбавлений можливості в ході судового розгляду даної справи.

Разом з тим, не зазначення в протоколі ознак сп'яніння водія, на думку апеляційного суду жодним чином не спростовує факту керування останнім транспортного засобу в стані алкогольного сп'яніння, так як зазначені обставини підтверджуються роздруківкою приладу «Драгер».

Що стосується посилань апелянта на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст.256 КУпАП, то суд вважає такі доводи надуманими, поза як він містить всі необхідні відомості, визначені законом для визнання такого доказу допустимим: посилання на пункт ПДР України, який ОСОБА_2 було порушено, вказано частину статті КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння, зазначено свідків та їх анкетні відомості.

Враховуючи, що в ході перегляду даної справи в апеляційному порядку особі, яка притягується до адміністративної відповідальності забезпечено можливість взяти участь в судовому розгляді, надавати пояснення по справі, заявляти клопотання, якими останній скористався на стадії апеляційного розгляду справи, будь яких сумнівів щодо об'єктивності прийнятого місцевим судом рішення, з яким також погоджується і суд апеляційної інстанції, у суду немає, у зв'язку з чим доводи ОСОБА_2 щодо ігнорування його прав та нез'ясування судом всіх обставин справи, є неспроможними.

Таким чином, враховуючи, що доводи апеляційної скарги в ході судового розгляду справи в апеляційному порядку не знайшли свого підтвердження, суддя апеляційного суду не знаходить підстав для скасування оскаржуваної постанови Оболонського районного суду міста Києва від 27.07.2017 та закриття провадження по справі, як того просить апелянт.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити і поновити такий строк.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 27.07.2017, якою ОСОБА_2 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням на нього адміністративне стягнення, − залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Ігнатов

Справа № 33/796/2430/2017

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - РадіоновС.О.

Суддя в апеляційній інстанції - ІгнатовР.М.