АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/2818/2017 Постанова винесена суддею Піхур О.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 стосовно

ОСОБА_2, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Гнідин Бориспільського району Київської області, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1

на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 гривень.

Як встановив суддя місцевого суду, ОСОБА_2 16 вересня 2017 року о 04 год.

40 хв., за адресою: м. Київ, перехрестя вул. Прорізна та вул. Пушкінська, керувала транспортним засобом «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, результат якого позитивний і становить 0,61 %, чим порушила п. 2.9(а) ПДР України, тобто вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3, вважаючи судове рішення таким, що постановлено з грубим порушенням норм процесуального права та невірним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати постанову Шевченківського районного суду

м. Києва від 13 жовтня 2017 року та закрити провадження в справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1

ст. 130 КУпАП.

За доводами апелянта, суддя місцевого суду неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, безпідставно відмовив у клопотанні про залучення свідків до участі в справі, які б могли підтвердити чи спростувати результати проходження ОСОБА_2 тесту на стан сп'яніння, що суттєво впливає на вирішення справи та доведеність чи недоведеність її вини.

Зазначає, що матеріали справи не містять достатніх доказів вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на таке:

- незважаючи на відсутність інших ознак алкогольного сп'яніння, не виявлених поліцейським, а саме порушення координації рухів, різкої зміни забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінки, що не відповідає обстановці, що визначено п. 3 Інструкції Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за

№ 1413/27858 (далі - Інструкція), огляд ОСОБА_2 був здійснений інспектором саме на стан алкогольного сп'яніння;

- інспектором поліції не було вручено ОСОБА_2 копії протоколу про адміністративне правопорушення та відсутні в матеріалах справи згідно з ч. 2 ст. 254 КУпАП відповідні відомості, а також відомості про вручення відповідно до п. 10 ч. 2 розділу ІІ Інструкції акту огляду особи на стан алкогольного сп'яніння;

- під час оформлення протоколу в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» зазначено «без пояснень», проте інших відомостей щодо пропозиції інспектора надати пояснення або щодо відмови ОСОБА_2 надавати пояснення в протоколі не зазначено;

- калібрування технічного приладу «Драгер» відбувалося у вересні 2016 року, що ставить під сумнів достовірність отриманих результатів, оскільки цей прилад повинен калібруватися не пізніше 12 місяців з моменту останнього калібрування;

- у свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснення відібрано інспектором патрульної поліції ОСОБА_6, проте протокол, акт огляду на стан сп'яніння, тест на стан сп'яніння проводив інспектор ОСОБА_7., до того ж у поясненнях свідків відсутні відомості відносно кого вони були запрошені свідками при складанні адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП. Більше того, свідки були запрошені лише о 04 год. 50 хв., тобто пізніше ніж проводився тест на стан алкогольного сп'яніння на приладі «Драгер», бо результати тесту були готові о 04 год. 49 хв., а відтак такі пояснення не можуть бути доказом у справі.

Крім того, захисник звертає увагу, що ОСОБА_2 не відмовлялася від проходження огляду на стан сп'яніння, проте їй не було надано на правомірну вимогу сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, як і не були такі відомості внесені в протокол, тобто дії інспектора є неправомірними, вчинені з перевищенням службових повноважень, а також порушують права ОСОБА_2, гарантовані ст. 62 Конституції України;

Таким чином, як вважає апелянт, поліцейськими було порушено порядок проведення огляду особи на стан сп'яніння, визначений ст. 266 КУпАП та Інструкцією, а тому результати такого огляду повинні бути визнані недійсними.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3 на підтримку вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги та додатково надані докази, прихожу до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов'язані з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,

284 КУпАП.

З матеріалів справи щодо ОСОБА_2 слідує, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.

Так, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1

ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9(а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі ж незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Аналогічний порядок передбачено Інструкцією.

Апеляційним переглядом встановлено, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, всупереч твердженням апелянта, дотримав вимог процесуального та матеріального законодавства. Виходячи зі змісту судового рішення, суддя дослідив наявні в справі письмові докази, вислухав правову позицію захисника ОСОБА_3, оскільки ОСОБА_2 у судове засідання не прибула, проаналізував у постанові досліджені докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини правопорушення, надав їм об'єктивну оцінку та, за відсутності жодних клопотань сторони захисту про виклик та допит свідків і жодних суперечностей між їх письмовими поясненнями з іншими доказами, наявними в матеріалах справи, прийшов до правильного висновку про вчинення ОСОБА_2. адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, винуватість ОСОБА_2 доводиться:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серія БР № 160195 від

16 вересня 2017 року, який складений уповноваженою на те особою, з дотриманням вимог

ст. 256 КУпАП, оскільки у протоколі зазначено дату і місце його складення, посаду, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків; інші відомості, необхідні для вирішення справи, тобто всі необхідні відомості, які визначені законом.

До того ж протокол був підписаний ОСОБА_2, яка будь-яких заперечень на дії патрульних поліцейських чи на результати проведеного огляду за допомогою спеціального технічного засобу в ньому не вказала, як і не зазначила про відсутність у поліцейських сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку засобу вимірювальної техніки, які вона вимагала (а.с. 1);

- роздруківкою даних принтера спеціального технічного приладу, в якій указано назву та номер приладу, яким проводились вимірювання вмісту алкоголю в повітрі, яке видихнула ОСОБА_2 - Drager Alcotest 6820 № ARHK-0501, результат тестування -

0, 61 %, що до того ж посвідчено особистими підписами патрульного поліцейського та ОСОБА_2

При цьому слід зазначити, що останнє калібрування технічного засобу вимірювальної техніки, виходячи з даних вищевказаного документа, здійснювалося 28 вересня 2016 року, а подія правопорушення відбулась 16 вересня 2017 року, отже дійсність результатів огляду особи не викликає сумнівів (а.с. 2);

- даними акту огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6820, за змістом яких огляд проводився у зв'язку з виявленими у ОСОБА_2 ознаками сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук), за участю свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5, які жодних зауважень щодо процедури проведення зазначеного огляду і результату тесту не заявили, а ОСОБА_2, підписавши цей акт без заперечень, погодилася з результатами огляду (а.с. 3);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5, які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суддя місцевого суду, проаналізувавши усі письмові докази,які є належними, допустимими і достовірними у розумінні ст. 251 КУпАП, всупереч доводів апелянта, правильно встановив фактичні обставини та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у порушенні вимог п. 2.9(а) ПДР України, згідно з яким водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції було досліджено відеозаписи з двох нагрудних камер/відеореєстраторів поліцейських, які достатньо повно відображають всі події, що відбувалися 16 вересня 2017 року за участю ОСОБА_2, та дають підстави для висновку про те, що огляд водія на стан алкогольного сп'яніння відбувся в присутності двох свідків з дотриманням положень ст. 266 КУпАП та Інструкції, отже указаний доказ беззаперечно доводить винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, спростовує доводи сторони захисту щодо недотримання поліцейським процедури проведення відповідного огляду і вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, а також усуває всі неточності щодо часу залучення свідків, проведення огляду та складання протоколу про адміністративне правопорушення, на що звертає увагу в скарзі захисник.

Підстави вважати наведені докази неналежними або недопустимими відсутні.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що поліцейський не надав ОСОБА_2 сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки сертифікат та свідоцтво відповідно до Інструкції мають надаватися на вимогу особи, а матеріали справи, як і відеозаписи події, не містять даних про те, що ОСОБА_2 висловлювала таку вимогу.

Та обставина, що поліцейський виявив у ОСОБА_2 не всі ознаки алкогольного сп'яніння, які зазначені в п. 3 Інструкції жодним чином не свідчить про те, що у поліцейського не було підстав проводити огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу і не впливає на результати такого огляду, з якими ОСОБА_2 погодилася.

Не спростовує жодним чином висновки судді місцевого суду про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення відсутність в матеріалах справи відомостей щодо вручення правопорушнику копії протоколу про адміністративне правопорушення та акту огляду особи на стан сп'яніння. В той же час в положеннях КУпАП та відповідної Інструкції відсутня заборона щодо участі декількох поліцейських у фіксуванні правопорушення та складанні відповідного протоколу.

Таким чином, апеляційним переглядом указаної справи не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, а висновки судді місцевого суду в постанові від 13 жовтня 2017 року відповідають фактичним обставинам справи і не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладено з дотриманням вимог ст. 33, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене, вважаю, що постанова судді Шевченківського районного суду

м. Києва від 13 жовтня 2017 року є законною та обґрунтованою, отже апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк

1 рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва О.П.Павленко