АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/573/17 Справа № 703/2546/17 Головуючий по 1 інстанції Прилуцький В. О.
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2017 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Соломка І.А., розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06.09.2017 р. відносно ОСОБА_3,

в с т а н о в и л а :

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06.09.2017 р.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1, -

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає десять тисяч двісті гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягненням судового збору на користь держави у розмірі 320 грн.

Відповідно до даної постанови, він, 25.07.2017 р., близько 23.15 год. по вул. Кармелюка в м. Сміла Черкаської області, керував автомобілем «ВАЗ-2101», н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп'яніння, продув алкотестер «Драгер» покази якого склали 1,58 %, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_3 в апеляційній скарзі ставить питання про його скасування та закриття провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Також просить поновити йому пропущений строк на апеляційне оскарження, оскільки про винесення вказаної постанови суду він дізнався лише 18.09.2017 р., що є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження.

При цьому вказує, що постанова суду є незаконною, судом першої інстанції без достатніх доказів було визнано його винним у вчиненні адмінправопорушення, він не керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, працівники поліції підійшли до його автомобіля, коли він стояв поряд з авто.

Також зазначає, що вказана перевірка на стан алкогольного сп'яніння щодо нього була проведена працівниками поліції без належних на те підстав.

Заслухавши думку апелянта ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, які підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи, які надійшли з Смілянського міськрайонного суду Черкаської області і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, та клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження вважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з постанови суду першої інстанції, ОСОБА_3 не був присутнім в судовому засіданні під час розгляду справи. З матеріалів провадження вбачається, що копія постанови суду апелянту направлялась 14.09.2017 р., а з клопотання про поновлення строку вбачається, що апелянт отримав копію постанови місцевого суду лише 19 вересня 2017 року, а сама апеляційна скарга та клопотання про поновлення строку направлена до суду 20.09.2017 р., про що свідчать штампи на поштовому конверті (а.с. 18). За таких обставин, строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, а тому безумовно підлягає поновленню.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані.

Висновок місцевого суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_3 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Обґрунтування невинуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, які містяться в апеляції ОСОБА_3, є безпідставними та спростовуються наявними по справі доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №426885 від 25.07.2017 р., з якого вбачається, що водій ОСОБА_3, 25.07.2017 р. близько 23.15 год. керував автомобілем ВАЗ-2101, д.н. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп'яніння в м. Сміла по вул. Кармелюка. Проходити огляд на стан сп'яніння в медичній установі водій відмовився в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився у встановленому законом порядку на приладі «Драгер» Alkotest 6810. Результат позитивний - 1,58 ‰ (а.с. 2);

- позитивними результатами тестування на алкоголь приладом Drager Alcotest 6810 від 25.07.2017 - 1,58 ‰ (а.с. 3);

- поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 25.07.2017 (а.с. 5,6), відповідно до яких, в їх присутності ОСОБА_3 погодився на проходження огляду на стан сп'яніння на приладі Drager Alcotest 6810, результат тесту показав - 1,58 ‰ .

Крім того, під час апеляційного розгляду був допитаний інспектор Смілянського ВП капітан поліції ОСОБА_7, який пояснив, що він під час патрулювання їхав за автомобілем ВАЗ-2101, д.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, по вул. Кармелюка в м. Сміла, та помітив, що в автомобілі не горіли габарити, у зв'язку з чим було зупинено вказаний автомобіль. Під час спілкування з водієм, у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп'яніння, які підтвердилися показаннями приладу Drager Alcotest 6810, у зв'язку з чим було складно протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

З огляду на викладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовані повно та об'єктивно. Вина ОСОБА_3 доведена повністю, а його дії за ч.1 ст.130 КУпАП кваліфіковані вірно. Тому твердження апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є безпідставним.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_3 в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

Також, вважаю, що судом апеляційної інстанції поновлено право апелянта ОСОБА_3 на захист, а тому постанова місцевого суду з підстав, що ОСОБА_3 не брав участь у розгляді справи судом першої інстанції не може бути скасована, оскільки його відсутність в суді першої інстанції або ж його присутність в суді апеляційної інстанції не вплинула на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення щодо апелянта.

Крім того, доводи ОСОБА_3 про те, що він не був належним чином повідомлений судом першої інстанції про місце, день та час слухання справи, є надуманими, безпідставними, та спростовуються матеріалами адміністративної справи, а саме - розпискою про час та місце слухання справи, де зазначено, що ОСОБА_3 22 серпня 2017 року повідомлений про розгляд справи, про що він розписався особисто (а.с. 10). Таким чином, судом першої інстанції вжито всіх заходів для унеможливлення порушення процесуальних прав ОСОБА_3, а також здійснено всі дії для розгляду справи в розумні строки та передбачені ст. 38 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що не було доведено , що він керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, а лише знаходився, як він стверджує , поряд з автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки вони спростовуються вищезазначеними доказами та показами свідка ОСОБА_7 , і спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення.

Крім того, слід взяти до уваги той факт, що ОСОБА_3 з часу складання протоколу щодо нього про адміністративне правопорушення до моменту розгляду справи апеляційним судом із скаргами на дії працівників поліції не звертався, а тому відсутні сумніви в тому, що працівники поліції діяли в межах своїх повноважень, визначених законом.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому її слід залишити без змін.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а :

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06.09. 2017 року.

Постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06.09.2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього адмінстягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. А. Соломка