1Справа № 333/275/17 3/335/526/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянув справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ТОВ «Трансервіс1», який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії БР № 270938 від 20.01.2017 року, ОСОБА_1 ставиться у вину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у звязку з порушенням п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Як зазначено у протоколі, 20.01.2017 року ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 з причіпом ПР Самоскид, д.н.з. АР 8217ХТ з ознаками алкогольного спяніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, невнятна мова, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Від керування відсторонений шляхом залишення транспортного засобу у заїзному кармані.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, зазначаючи, що у його діях немає складу правопорушення, він був дуже втомлений, оскільки повертався з рейсу, він не відмовлявся від проходження огляду, йому не було розяснено порядок користування приладом і він наполягав на проведені огляду в іншому медичному закладі, якому він довіряє. Його працівники поліції протримали на місці зупинки більше ніж дві години, а тому він був позбавлений можливості самостійно пройти медичне обстеження. Увесь час були якійсь нетверезі люди, які чіплялися до нього та провокували його на конфлікт, у тому числі і один із свідків. Після того як було складено протокол, його від керування ніхто не відсторонював, а він сів за кермо та поїхав на базу.

Адвокат ОСОБА_2 вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. ст.130 КУпАП, оскільки грубо було порушено процедуру складення протоколу, на вулиці було більше ніж 20 градусів морозу, тоді як проходження на приладі «Драгер» можливо лише при температурі -5С. Також зазначав, що ОСОБА_1 було позбавлено можливості пройти самостійно медичний огляд, від проходження якого він не відмовлявся.

Допитаний у судовому засіданні працівник поліції ОСОБА_3 повідомив, що разом із ОСОБА_4 вони отримали орієнтування, що автомобіль МАН маневрує, вони зупинили автомобіль і були присутні до моменту складення протоколу, як складалися матеріали вони не бачили, так як поїхали на інший виклик. Допитаний працівник поліції ОСОБА_4 надав аналогічні пояснення.

Допитаний у судовому засіданні працівник поліції ОСОБА_5 пояснила, що вона складала протокол, зупинивши водія ОСОБА_1 вона відчула нехарактерний запах, мляву мову, водію було запропоновано пройти огляд на алкотестері та в медичному закладі, на що він відмовився. ОСОБА_1 прохав пройти огляд в іншій медичній установі, а так як у м.Запоріжжі є тільки ЗОНД, було складено протокол про відмову від проходження огляду на стан спяніння. Було складено протокол та відібрані письмові пояснення свідків. У ОСОБА_3 огляду вона не зазначала від проходження огляду на якому приладі відмовився ОСОБА_1, оскільки він відмовився. Також у направленні на огляд до медичного закладу зазначено про доставку ОСОБА_1 до медичного закладу, тоді як, він від проходження відмовився, а направлення заповнювала за бланком, який їй було надано адмінпрактикою.

Допитаний у судовому засіданні працівник поліції ОСОБА_6 пояснив, що він разом із ОСОБА_5 був присутній під час складення протоколу, який складала остання, а він шукав свідків. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на алкотестері, який вони чекали, коли привезе третій автомобіль, і просив пройти огляд у іншому медичному закладі, а тому було складено постанову про відмову. Уся процедура складення тривала близько 2-3 годин, були запрошені свідки, у одного зі свідків було водійське посвідчення, щодо іншого не памятає, адресу місця проживання було встановлено зі слів. Дійсно з одним із свідків у ОСОБА_1 виник конфлікт. Також пояснював, що водій був відсторонений від керування, а автомобіль помішено у заїзний карман.

Заслухавши у судовому засіданні працівників поліції ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, заслухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне.

Відповідно до ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно до вимог ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен належним чином з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, адміністративна відповідальність за ч.1ст. 130 КУпАП, у вчиненні якого звинувачується ОСОБА_1, настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого частино 1 статтею 130 КУпАП, є ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Отже, обовязковому доказуванню підлягає наявність фактів в їх сукупності: факт керування особою транспортним засобом; знаходження цієї особи в стані алкогольного спяніння; відмова особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 7 Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно пунктів 6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав (п.7 Порядку).

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, проте не зазначено, якого саме огляду: на місці зупинки чи в медичному закладі. Слід зазначити, що лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Однією та єдиною підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного, наркотичного та іншого сп'яніння у медичному закладі є лише відмова останнього від огляду працівником поліції із використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами.

Крім того, слід зазначити, що працівник поліції, виявивши перелічені вище ознаки спяніння, повинен запропонувати водію пройти огляд за допомогою спеціального технічного засобу при цьому, - на вимогу водія показати йому сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку, проінформувати як використовувати технічний засіб згідно інструкції до спеціального технічного засобу. Якщо на вимогу водія йому не показали сертифікат та свідоцтво, не проінформували як використовувати спеціальний технічний засіб і є при цьому свідки водій може правомірно відмовитися від проходження огляду, оскільки такий відбувався з порушенням Інструкції та Порядку, і як наслідок з порушенням ст. 266 КУпАП. Поліцейський повинен залучити двох свідків, які можуть засвідчити факт відмови водія від проходження огляду. Свідок має чути пропозицію пройти огляд, в який спосіб водію пропонується пройти огляд, які є підстави в поліцейського для проведення огляду, з яких причин водій відмовився від огляду, в котрій годині йому було запропоновано та коли водій відмовився.

Згідно до ст. 266 КУпАП України, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до вимог ст. 266 ч.5 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

На підтвердження того, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, крім протоколу про адміністративне правопорушення від 20.01.2017, суду надійшли такі матеріали: акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів без номеру та дати; оригінал направлення на огляд водія транспортного засобу до КУ «ЗОНД» ЗОР від 20.01.2017 р.; письмові пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та диск із відеозаписом.

Дослідженням вищевказаних доказів встановлено наступне.

Щодо пояснень як свідків працівників поліції, то слід зазначити, що усі ці особи є заінтересованими у розгляді даного провадження, відтак до їх показів суд відноситься критично.

Так, як вбачається із матеріалів справи, в якості доказів до протоколу були долучені письмові пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8

За клопотанням сторони захисту вказані особи викликалися у судове засідання, однак не зявилися, повідомлялися за адресою зазначеною у їх письмових поясненнях.

Судом було встановлено, що місце проживання ОСОБА_7 у поясненнях зазначено неповно, а саме не вказано номеру квартири проживання, як і не зазначено номер водійського посвідчення за допомогою якого встановлено цю особа, що позбавляє суд можливості викликати цю особу для надання пояснень з приводу дотримання процедури оформлення протоколу, на чому наполягає сторона захисту.

Відповідно до Інструкції огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Більш того, виклик свідків у даній справі є обовязковим, оскільки під час перегляду відеозапису та з пояснень ОСОБА_1 та поліцейського ОСОБА_6 було встановлено, що з одним із цих свідків та ОСОБА_1 на місці події відбувся суттєвий конфлікт, під час якого один із понятих погрожував ОСОБА_1 застосуванням фізичної сили, а тому у неупередженості цього понятого є сумніви.

Більш того, слід зазначити, що пояснення, які відібрані від цих осіб не засвідчені підписом особи, яка їх відбирала.

Також слід зауважити, що у матеріалах справи наявне направлення на огляд до медичного закладу, яке містить підпис посадової особи про доставку ОСОБА_1 до медичного закладу, що суперечить фактичним обставинам провадження. Наявність даних розбіжностей, на переконання суду, унеможливлює встановлення обєктивних ознак діяння, що інкримінується ОСОБА_1 (чи мало місце порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху або ж п. 2.5 вказаних Правил).

Слід відмітити, що доданий до протоколу ОСОБА_3 огляду на стан спяніння з використанням спеціальних технічних засобів не містить у собі назву, номер спеціального технічного засобу, у цій графі містяться напис «відмовився».

До того ж, згідно до ст. 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку,що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального

автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Разом із тим, протокол відомостей щодо тимчасового затримання транспортного засобу не містить, а містить відомості про відсторонення ОСОБА_9 від керування шляхом залишення транспортного засобу у заїзному кармані. При цьому, як пояснив ОСОБА_9 у судовому засіданні він після того, як поліції поїхала, сів за кермо та поїхав.

Що стосується відео з архіву, то відтворивши та дослідивши відеозапис, який міститься на диску, судом констатує, що вказані записи є уривчатими не відображають повною мірою увесь хід подій, при цьому із даного запису у сукупності із поясненнями свідків судом встановлюється, що складення протоколу було розпочато 21.01.2017 року о 00:36 хвилин, а не 20.01.2017 року о 23:44 год, як зазначено у протоколі, тобто процедура оформлення матеріалів склала більше ніж 2 години, що у свою чергу позбавило можливості ОСОБА_1 пройти медичний огляд у закладі охорони здоровя самостійно.

В цей же час, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення позбавлений процесуальної можливості самостійно збирати докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення, отже, за відсутності відповідних клопотань, самостійне витребування доказів судом є неможливим.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, в силу п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантіїст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Отже прямих, безспірних і безсумнівних доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в ході судового розгляду не здобуто.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінюючи докази у сукупності, суд керується положеннями ст. ст. 251, 252 КУпАП.

Відповідно дост. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Отже, відповідно до чинного законодавства України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Виходячи з вищенаведеного, не можна зробити висновок про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки не доведено факту відмови останнього від проведення огляду в закладі охорони здоров'я, що у відповідності до п. 5.4 Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, є обовязковою підставою для складення протоколу.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б доводили вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому діяння поза розумним сумнівом, з огляду на що провадження у справі підлягає закриттю за п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ч.1 ст.247, ст.ст. 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ТОВ «Трансервіс1», який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у звязку із відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Суддя Орджонікідзевського

районного суду м. Запоріжжя Ю.В. Апаллонова