Справа № 158/2429/16-п Провадження №33/773/170/17 Суддя в 1 інстанції: Корецька В. В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАПДоповідач: Денісов В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2017 року місто Луцьк

Суддя Апеляційного суду Волинської області Денісов В.П., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, захисника Крупінської Н.Л., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 16 січня 2017 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 275 грн. 60 коп. судового збору.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 05.11.2016 о 23 год. 15 хв. на автодорозі Н-22 «Устилуг-Луцьк-Рівне» на 127 км. керував автомобілем марки «Mercedes-Benz», д.н.з.«НОМЕР_1», перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі в зв'язку з відсутністю події та складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Посилається на те, що суд, розглядаючи справу, допустив порушення норм матеріального та процесуального права. Не оспорює, що в той день він був у стані алкогольного сп'яніння. Разом з тим, за кермом автомобіля перебував не він, а інша особа - ОСОБА_3. Після зупинки транспортного засобу працівниками поліції він змушений був вийти із сторони водія, оскільки двері автомобіля зі сторони пасажира не відкривались. На його пояснення, що він не був водієм транспортного засобу ніхто не реагував, а незаконно затримали із застосуванням спецзасобів та без складання відповідного протоколу. Також стан освідування на стан алкогольного сп'яніння проводили з порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного …. сп'яніння від 09.11.2015. Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення, не зазначено, яким чином проводилась перевірка стану сп'яніння водія. Не запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння на місці за допомогою спеціального технічного засобу, не доставлено його до найближчого медичного закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду, як це передбачено вищевказаною Інструкцією. Також працівниками поліції та лікарем не дотримано інших вимог зазначеної Інструкції, а суддею прийняте рішення, яке не відповідає фактичним обставинам справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримували апеляційну скаргу та просили закрити провадження у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що при розгляді справи суддя з'ясував всі обставини справи, дослідив наявні у ній докази, давши їм правильну юридичну оцінку і обґрунтовано прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_1 у скоєнні цього правопорушення повністю стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №452086 від 06.11.2016 (а.с.2), висновком лікаря Волинського обласного наркологічного диспансеру від 06.11.2016, згідно якому ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп'яніння (а.с.5-6), рапортом працівника поліції (а.с.7), поясненнями в судовому засіданні свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, відеозаписами з нагрудних боді камер №№ DM4209, ZM0305 від 05.11.2016 та 06.11.2016 (а.с.8, 31), поясненнями самого ОСОБА_1, в тій частині, в якій він не заперечував, що перебував в той день у стані алкогольного сп'яніння.

Зокрема, згідно з поясненнями в судовому засіданні свідка - інспектора роти № 2 БУПП у м.Луцьку ОСОБА_7, під час патрулювання на автодорозі Н-22 «Устилуг-Луцьк-Рівне» він з напарником побачили, як білий бус марки «Mercedes-Benz», д.н.з.«НОМЕР_1», виїжджаючи з АЗС не включив покажчик повороту, а тому вони вирішили наздогнати даний транспортний засіб, щоб поспілкуватися з водієм по факту даного правопорушення. В період переслідування на маячки, сирену та гучномовець водій не реагував, однак шляхом подальшого переслідування вищевказаний автомобіль марки «Mercedes-Benz» зупинився. Із даного транспортного засобу з дверей зі сторони водія вийшов ОСОБА_1, який повідомив, що водійського посвідчення немає. Зі сторони дверей пасажира автомобіля вийшла невідома особа на ім'я «ОСОБА_3». Після спілкування з даними громадянами вирішили поїхати на стаціонарний пост «Цумань» Ківерцівського ВП ГУНП для освідування ОСОБА_1, оскільки останній не мав при собі документів, які посвідчують його особу. За кермо автомобіля «Mercedes-Benz» сів ОСОБА_1. Під'їжджаючи до посту, водій вищезазначеного транспортного засобу, не зупиняючись, почав втікати в сторону лісу, і шляхом переслідування, яке тривало приблизно 25-30 хв. даний транспортний засіб було зупинено, де на місці водія уже перебував пасажир ОСОБА_1 - ОСОБА_5.

Як убачається із досліджених в судовому засіданні відеозаписів з нагрудних боді камер працівників поліції №№ DM4209, ZM0305 від 05.11.2016 та 06.11.2016, за кермом автомобіля марки «Mercedes-Benz» в період переслідування з виїзду із АЗС до зупинки був ОСОБА_1, який і керував вищевказаним транспортним засобом. Крім того, з даних відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 виходив з автомобіля із сторони водія. На запитання працівника поліції до нього як водія надати відповідні документи, відповідав що їх немає. В той час взагалі не заперечував, що саме він керував автомобілем. Відсутні дані заперечення також і в матеріалах справи. Коли ОСОБА_1 з працівниками поліції відійшли на узбіччя дороги, помітно було як інша особа відкрила двері автомобіля зі сторони пасажира, які, по версії ОСОБА_1, не відкривались, тому він змушений був виходити через двері водія автомобіля. Також на зазначених відеозйомках видно, як працівники поліції тривалий час по ґрунтовій дорозі переслідували автомобіль «Mercedes-Benz».

Твердження апелянта про те, що працівники поліції порушили процедуру освідування на стан алкогольного сп'яніння, не запропонували пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу, а безпідставно доставили його до медичного закладу для проведення огляду на стан сп'яніння, не заслуговують на увагу.

Відповідно до пояснень свідків - безпосередніх очевидців події ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_1 не проходив тест на стан алкогольного сп'яніння приладом «DRAGER», оскільки скаржився на біль у грудях, при цьому курив сигарети. Ці обставини ствердили також працівники поліції.

Згідно з пунктом 7 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння …», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 N 1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 фактично відмовився проходити тест на стан алкогольного сп'яніння приладом «DRAGER», працівники поліції відповідно до вимог Інструкції правильно доставили його в лікарню для визначення можливого стану його сп'яніння.

Слід зазначити, що ОСОБА_1 в суді першої інстанції визнавав, що він 05.11.2016 о 23 год. 15 хв. перебував у стані алкогольного сп'яніння, однак заперечує факт керування при цьому транспортним засобом.

У даному випадку суд не вбачає порушення вимог нормативно-правових актів щодо доставки ОСОБА_1 до лікувального закладу більш як за дві години після вчинення адміністративного правопорушення, оскільки як вбачається із матеріалів справи та відеозаписів події, працівники поліції змушені були переслідувати автомобіль «Mercedes-Benz» по ґрунтовій дорозі в сторону лісу, яким спочатку починав керувати ОСОБА_1, а закінчував - пасажир цього автомобіля на ім'я «ОСОБА_3». Ці поважні обставини справи спричинили доставку ОСОБА_1 в лікарню з невеликим запізненням. Проте, дана обставина не може бути підставою для скасування законної по суті постанови судді.

Разом з тим, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_3, оскільки їх пояснення суперечили поясненням інших свідків та не узгоджувались з іншими доказами справи.

Не заслуговують на увагу доводи в суді апеляційної інстанції захисника ОСОБА_1 - адвоката Крупінської Н.Л. про те, що ОСОБА_1 не міг керувати транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», д.н.з.«НОМЕР_1», у стані алкогольного сп'яніння 05.11.2016 о 23 год. 15 хв. на автодорозі Н-22 «Устилуг-Луцьк-Рівне» на 127 км., оскільки як встановлено постановою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 29.12.2016 в даний день та час керувала автомобілем інша особа - ОСОБА_3.

Як убачається із змісту зазначеної постанови судді від 29.12.2016, ОСОБА_3 дійсно керував автомобілем марки «Mercedes-Benz», д.н.з.«НОМЕР_1» 05.11.2016 на автодорозі Н-22 «Устилуг-Луцьк-Рівне» на 127 км., але не о 23 год. 15 хв., як ставиться у провину ОСОБА_1, а в 23 год. 30 хв..

Факт керування зазначеним автомобілем як ОСОБА_1, так і ОСОБА_3, але у різні часові проміжки підтвердив також свідок у даній справі - ОСОБА_7, пояснення якого повністю стверджуються матеріалами обох справ про адміністративні правопорушення, тому судом була надана різна правова оцінка щодо дій ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

На підставі наведеного, апеляційний суд не знаходить будь-яких порушень працівниками поліції вимог вищевказаної Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння …», вимог ст.256 КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а висновки судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є законними та обґрунтованими, зробленими на підставі досліджених доказів, які в сукупності досліджені в судовому засіданні та знаходяться в матеріалах справи.

Заява захисника про застосування ст.38 КУпАП в даній справі не може бути задоволена, оскільки адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено постановою судді Ківерцівського районного суду від 16.01.2017, тобто в межах трьох місяців, як це і передбачено ч.2 ст.38 КУпАП.

Відповідно до вимог статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Дані вимоги закону суддя першої інстанції при накладенні стягнення на ОСОБА_1 також дотрималась, визначивши йому стягнення згідно з санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, яка іншого стягнення не передбачає.

Подані правопорушником документи, які позитивно характеризують його як особу, не дають підстав як для звільнення його від адміністративної відповідальності, так і для пом'якшення відповідальності, оскільки санкція ч.1 ст.130 КУпАП не передбачає жодних альтернатив щодо виду і розміру стягнення.

Підстав для зміни чи скасування постанови судді з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 16 січня 2017 року щодо нього - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області В.П. Денісов