Справа № 175/4247/17
Провадження № 3/175/1608/17
Постанова

Іменем України

06 грудня 2017 року смт. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Бровченко В.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився у с. Карабинівка Павлоградського району Дніпропетровської області, там же проживаючого за місцем реєстрації по вул. Чкалова, буд. № 33, громадянина України, ІПН НОМЕР_1, військовослужбовця Збройних сил України,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 105849 від 01.11.2017 року, складеного відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, убачається, що 01 листопада 2017 року о 16.25 годині поблизу будинку № 151 по вул. Шосейній у м. Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_1, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, в порушення вимог п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України керував автомобілем НОМЕР_2.

ОСОБА_1 у суді свою провину визнав, але просив закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності через використання працівниками поліції несанкціонованого приладу для визначення стану алкогольного спяніння.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного… спяніння… (далі Інструкції), затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, встановлено, що за наявності ознак алкогольного сп'яніння поліцейський проводить огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан спяніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових і електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан спяніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

На час складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1, в Україні був чинним Перелік технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху (далі Перелік), затверджений Наказом МВС від 01.03.2010 року № 33, яким передбачено, що спеціальними технічними засобами для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння являються: газоаналізатори «AlcoQuant 6020», «Alcotest 6510», «Alcotest 6810»; «Alcotest 7410 Plus com» та прилад спеціалізований для визначення концентрації парів етанолу в повітрі, що видихається, «Алконт 01».

З викладеного убачається, що прилад «Drager АRHK-0485», який було застосовано поліцейськими при проведенні огляду ОСОБА_1, не входить до зазначеного Переліку, а тому слід вважати, що проведений огляд є недійсним, а сукупність доказів отриманих за його допомогою - недопустимою.

Крім того, в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують можливість використання поліцейськими технічного засобу «Drager АRHK-0485» та його належний стан, зокрема сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Виходячи з сукупності наявних доказів у справі, суд позбавлений правових підстав зробити висновок, що огляд водія ОСОБА_1 на стан сп'яніння було проведено з дотриманням вимог ч.2 ст.266 КУпАП та Інструкції сертифікованим технічним засобом, який включений до Переліку.

За приписом ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи на стан спяніння проводиться … у присутності двох свідків. Огляд особи на стан спяніння, проведений з порушенням чинного порядку, визнається недійсним (ч.5 ст.266 КУпАП).

З досліджених у суді матеріалів справи убачається, що долучені письмові пояснення свідків щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння не відповідають критерію належності доказів. Зокрема, у ст.272 КУпАП указується, що свідок зобов'язаний дати правдиві пояснення щодо обставин, які йому відомі та підлягають установленню по даній справі. Тобто, на інспекторів патрульної поліції покладається обовязок документування відомостей про адміністративне правопорушення шляхом належного процесуального закріплення пояснень свідків щодо обставин справи, зокрема з приводу часу, місця, способу та інших відомостей вчинення адміністративного правопорушення.

Однак, у даному випадку суд не може визнати належним закріплення пояснень свідків уповноваженою посадовою особою патрульної поліції на заздалегідь підготовленому бланку пояснень, який містить вже заповнені графи щодо суті правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, зокрема відносно обставин, за яких відбулося проходження освідчення на стан сп'яніння. Надання свідку для заповнення пояснень на заздалегідь підготовленому бланку становить для нього наперед встановлене значення, а отже визначає хід повідомлених ним обставин, що не відповідає критерію добровільності.

У звязку з наведеним суд не може послатися як на допустимі докази на результат тесту на стан спяніння ОСОБА_1 у паперовому вигляді, отриманого за допомогою приладу «Drager АRHK-0485» та на письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 01.11.2017 року.

Таким чином, судовим розглядом беззаперечно не встановлено, що у діях водія ОСОБА_1 наявне порушення вимог п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, оскільки суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість особи лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України»), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь обвинуваченої особи.

З урахуванням наведеного і результатів судового розгляду справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки належних і допустимих доказів того, що він порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України суду не надано.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

При таких обставинах провадження у справі слід закрити у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Частиною 1 статті 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення на цю особу адміністративного стягнення.

З огляду на те, що провадження по справі підлягає закриттю, судовий збір не сплачується.

Керуючись ст.ст.130 ч.1,247 п.1,268,276,277,283-285 КУпАП, суд -

постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Після набрання постановою законної сили повернути ОСОБА_1 посвідчення водія серії КІА № 502740.

Копію постанови вручити ОСОБА_1 та для відома направити начальнику Управління патрульної поліції у місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду через місцевий суд.

Суддя В.В. Бровченко