Справа №588/1323/17 Головуючий у суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 33/788/452/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 року суддя Апеляційного суду Сумської області Рунов В. Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення № 588/1323/17 за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 01 листопада 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець Сумської області м. Тростянець вул. Л.Татаренко, 5А/13

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки він не відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння, поліцейським був порушений порядок такого огляду, в протоколі про адміністративне правопорушення не були вказані свідки і огляд на стан спяніння проводився після сплину 2-х годин з моменту зупинки і доставки до Тростянецької ЦРЛ.

Постановою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 01.11.2017 ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Крім того, постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 320 грн. судового збору.

Відповідно до постанови судді, 16.09.2017 близько 18 год. ОСОБА_3 по вул. Благовіщенській в м. Тростянець Сумської області керував автомобілем ВАЗ 21099 н.з. ВМ2328АС з явними ознаками наркотичного (токсичного, алкогольного сп'яніння), від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан сп'яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 522222 від 16.09.2017 (а.с.2), суддя суду першої інстанції дійшла висновку про те, що ОСОБА_3 в порушення вимог п.2.5 ПДР України керував транспортним засобом з явними ознаками спяніння, від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан сп'яніння відмовився в закладі охорони здоров'я.

Зазначені висновки судді суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтуються на досліджених та перевірених в судах першої і апеляційної інстанціях доказах.

Зокрема, факт вчинення водієм ОСОБА_3 правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, крім зазначеного вище протоколу про адміністративне правопорушення, обєктивно підтверджується іншими доказами у справі, а саме:

? безпосередніми показаннями особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 в судовому засіданні 01.11.2017 при розгляді у відношенні нього протоколу про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції, згідно яких останній не заперечував, що свідомо відмовився від огляду на стан сп'яніння у закладі охорони здоров'я, оскільки поліцейським не був запропонований огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спецзасобу Драгер;

? висновком КЗ «Тростянецька центральна районна лікарня» від 16.09.2017 (а.с.5), згідно якого ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, висновком експерта тощо, а згідно ч.2 цієї норми Закону обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Аналізуючи зазначені положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Крім того, наведені вище докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і показаннями особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 щодо обставин правопорушення, який не заперечував факт його відмови від проходження в закладі охорони здоров'я медичного огляду на стан сп'яніння у встановленому порядку.

Адміністративна відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі, коли така особа відмовляється від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов'язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують транспортними засобами, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

У відповідності до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп'яніння.

Установленим порядком проходження медичного огляду, про який йдеться мова у п.2.5 ПДР України, є визначена у ст.266 КУпАП, розділі ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджена наказом МВС України 07.11.2015 № 1395, зареєстрована в МЮ України 10.11.2015 № 1408/27853), п.6 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена наказом МВС і МОЗ України 09.11.2015, зареєстрована в МЮ України 11.11.2015 № 1413/27858) і п.п.3-8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затверджений постановою КМУ 17.12.2008 № 1103, з послідуючими змінами), процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп'яніння і проведення такого огляду.

Згідно встановленої вказаним законодавством України процедури огляд водія на стан сп'яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку), а тому апеляційний суд не може прийняти до уваги твердження апеляційної скарги про порушення установленого порядку огляду на стан сп'яніння, оскільки зазначені положення законодавства України про адміністративні правопорушення щодо процедури направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння і проведення такого огляду не передбачають обовязковості дотримання якоїсь черговості у проходженні огляду на стан сп'яніння.

Що стосується підстав, за яких огляд на стан сп'яніння визнається недійсним, то вони чітко визначені у законі і не узгоджуються з позицією захисту особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, а тому доводи його апеляційної скарги в цій частині також є необґрунтованими.

Твердження ОСОБА_3 про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказані свідки, що тягне його недійсність, не заслуговують на увагу, оскільки в даному конкретному випадку факт відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан спяніння об'єктивно підтверджений висновком лікаря відповідного закладу охорони здоров'я, який є третьою, фактично незаінтересованою, неупередженою і безсторонньою особою. При цьому, як зазначалося вище, і сам ОСОБА_3 не заперечував і не заперечує факту його відмови від проходження медичного огляду в установленому порядку у закладі охорони здоров'я.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що його огляд на стан спяніння проводився після сплину 2-х годин з моменту зупинки і доставки його до Тростянецької ЦРЛ, не відповідають фактичним обставинам справи та є необґрунтованими, оскільки медичний огляд на стан сп'яніння ОСОБА_3 як водія, який керував транспортним засобом, у встановленому законом порядку так і не відбувся, оскільки останній відмовився від його проходження у категоричній формі, про що і було зазначено лікарем закладу охорони здоров'я, а тому на цю ситуацію дія приписів ч.5 ст.266 КУпАП не розповсюджується.

З огляду на викладене, враховуючи вказані вище вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні водія ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення були дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм та права і законні інтереси останнього, а тому доводи апеляційної скарги щодо невідповідності цього протоколу вимогам закону і відповідно недопустимості його як доказу у справі також є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення був розглянутий суддею суду першої інстанції на підставі наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів, які у своїй сукупності і взаємозвязку є достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, при розгляді справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_3 суддею суду першої інстанції в повному обсязі були дотримані положення ст.ст.268, 279 і 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 01 листопада 2017 року відносно ОСОБА_3 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіОСОБА_2.