Апеляційний суд міста Києва
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

31 жовтня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Тютюн Т.М. за участю ОСОБА_3 - особи, щодо якої винесено постанову, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. МалосілкаБердичівського району Житомирської області, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,

на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 27 липня 2017 року,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва м. Києва від 27.07.2017 року на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, з посиланням на протокол про адміністративне правопорушення, 7 травня 2017 року о 0 годин 50 хвилин ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_2 на вул. Петра Калнишевського, 6 в м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння ухилився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати і закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 07.05.2017 року близько 0 годин 10 хвилин разом з другом стояв біля входу в діагностичний центр, що на вул. П. Калнишевського, 6. Вони привезли ліки для товариша, який був у лікарні. До них під'їхали патрульні поліцейські, які не представилися, не пред'явили документи і стали вимагати документи на автомобіль "ВАЗ-2108", що стояв неподалік. Він відповів, що не має відношення до цього автомобіля, і на вимогу працівника поліції для встановлення особи надав паспорт громадянина України, оскільки інших документів при собі не мав. _________________________________________________________________________

Справа № 33/796/2431/2017 Постанова винесена суддею Тітовим М.Ю.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Через 5-10 хвилин поліцейський повернув паспорт і сказав, що він вільний. В момент спілкування, крім нього, товариша і двох працівників поліції, інших осіб не було.

Коли 22.07.2017 року отримав судову повістку про виклик на розгляд справи про адміністративне правопорушення, не міг зрозуміти в чому річ. У задоволенні клопотання про направлення справи за місцем реєстрації йому відмовили. На розгляд справи 27.07.2017 року з'явитися з не зміг у зв'язку з погіршенням стану здоров'я, про що свідчить медична довідка, і через дружину також попередив суддю. Однак суд першої інстанції незаконно притягнув його до адміністративної відповідальності, незважаючи на поважні причини неприбуття, і позбавив можливості довести свою невинуватість.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, а також повідомив про несвоєчасне отримання копії постанови судді, що слід розцінити як заяву про поновлення строку апеляційного оскарження; опитавши правопорушника, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, дослідивши інші докази в справі та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до таких висновків.

Згідно з ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подана 22.08.2017 року, тобто з пропуском встановленого законом строку. Справу розглянуто за відсутності ОСОБА_3, який своєчасно був сповіщений про місце і час її розгляду, про що сам зазначив в апеляційній скарзі, і не повідомив про поважні причини неявки, оскільки будь-які дані про це в справі відсутні. На підтвердження поважності причин неявки не було надано відповідні документи і в суді апеляційної інстанції. А тому немає підстав вважати, що було порушено його права, передбачені ст.268 КУпАП.

Водночас, дані про дату отримання правопорушником копії постанови у справі відсутні, а тому строк оскарження постанови пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суддя місцевого суду згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчиненого правопорушення, дав належну оцінку доказам і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, зафіксовані в: протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_3, про що зазначено раніше; письмових поясненнях свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, у присутності яких він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння; рапорті поліцейського Управління патрульної служби у м. Києві, згідно з яким 07.05.2017 року о 0 годин 50 хвилин під час чергування у складі автопатруля було зупинено автомобіль НОМЕР_2, водій якого ОСОБА_3 не надав на вимогу посвідчення водія і за наявності ознак алкогольного сп'яніння, як то запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, від проходження огляду на стан сп'яніння у присутності двох свідків відмовився, про що було складено протокол.

Оскільки вказані докази об'єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду.

На користь даних у рапорті свідчить і копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно з якою ОСОБА_3 всупереч вимогам п.2.1 "а" ПДР не мав при собі посвідчення водія.

Не спростовують таких висновків суду і пояснення ОСОБА_3, зміст яких аналогічний тим, що викладені в апеляційній скарзі.

За клопотанням правопорушника судом апеляційної інстанції також було заслухано пояснення свідків.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що, працюючи в гаражі, травмував руку і зателефонував ОСОБА_3, щоб відвіз його на таксі у лікарню, бо не мав грошей. ОСОБА_3 приїхав за ОСОБА_5 і на таксі його завезли в лікарню. Після отримання медичної допомоги він вийшов, і хлопці розповіли, що до них чіплялися працівники поліції з перевіркою, але він не з'ясовував, з якою. Потім всі порозходилися по домівках.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що проживає з ОСОБА_3 в гуртожитку на одному поверсі, і коли той зайшов до нього, повідомив, що знайомий потрапив у лікарню, і запропонував провідати, то погодився. Вони на таксі приїхали до лікарні, де їх зупинили поліцейські і попросили пред'явити документи. У нього документів не було, ОСОБА_3 дав документи, які перевірили та пішли. Пройти огляд на стан сп'яніння не пропонували. ОСОБА_3 заходив у травмпункт, був там десь півгодини і коли вийшов, вони поїхали. ОСОБА_4 того дня він не бачив.

Також судом апеляційної інстанції викликалися свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення. Однак свідки в судове засідання не прибули, не повідомивши про поважні причини, і забезпечити їх явку з урахуванням особливостей провадження по справі про адміністративне правопорушення суд позбавлений можливості.

Між тим, даючи оцінку поясненням правопорушника та свідків, слід зазначити, що вони не узгоджуються між собою.

Так, за поясненнями ОСОБА_3 він разом з ОСОБА_5 привіз ліки ОСОБА_4, який знаходився в лікарні. Цю ж версію підтвердив і ОСОБА_5, який пояснив, що разом з ОСОБА_3 приїхав провідати ОСОБА_4, але останнього не бачив.

У відповідності ж до свідчень ОСОБА_4, ОСОБА_3 і ОСОБА_5 привезли його в травмпункт разом і після надання медичної допомоги, яка полягала в огляді, рентгенограмі та накладенні фіксуючої пов'язки, вийшов, і хлопці розповіли про спілкування з працівниками міліції. При цьому пояснення ОСОБА_4 про обсяг наданої йому медичної допомоги, на підтвердження чого було надано довідку, суперечать поясненням ОСОБА_3, який нібито привіз ліки.

А тому пояснення правопорушника та свідків, які підтримують з ОСОБА_3 товариські стосунки, слід розцінити як намагання уникнути відповідальності за вчинене і не приймати до уваги.

Отже, обставини справи з'ясовані суддею місцевого суду повно, всебічно і об'єктивно, що спростовує доводи в апеляційній скарзі про протилежне, і винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Стягнення на ОСОБА_3 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає санкції відповідної частини статті.

Таким чином постанова судді є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_3 строк оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 27 липня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 27 липня 2017 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 /шестисот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 /десять тисяч двісті/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.М. Тютюн