Номер провадження: 33/785/109/17
Головуючий у першій інстанції Передерко Д. П.
Доповідач Джулай О. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя Джулай О.Б.,

за участю: представника Одеської митниці ДФС Ткаченка О.В.

розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою представника Одеської митниці ДФС Ткаченка О.В. на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси, від 21 листопада 2016 року,

встановив:

оскарженою постановою закрито адміністративне провадження відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 483 ч.1 МК України у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Із протоколу про порушення митних правил №1119/50000/16, від 19 вересня 2016 року, вбачається, що 02.09.2016 року до Одеської митниці ДФС надійшов лист ГУ ДФС у м. Києві, від 02.09.2016 року, №139393/7 щодо виявлення незаконної схеми експорту товарів українським підприємством ТОВ «Ніккар» (49098, м. Дніпро, Амур-Нижньодніпровський район, вул. Білостоцького, буд.98).

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_3 були вчинені дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України товару «пшениця 5-го, 6-го класу українського походження, врожаю 2016 року» загальною вагою 742 662 кг. вартістю 2 430 152, 19 грн. з приховуванням від митного контролю шляхом надання митному органу, як підстав для переміщення товарів, підроблених документів, чим було вчинено порушення митних правил, передбачене ч. 1ст. 483 МК України.

Оскарженою постановою провадження стосовно ОСОБА_3 за ст. 483 ч.1 МК України було закрите у зв'язку із відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись із оскарженою постановою, представник Одеської митниці ДФС Ткаченко О.В. з вернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій вказує на те, що постанова судді Малиновського районного суду м. Одеси, від 21.11.2016 року, є необґрунтованою, постановлена всупереч діючому законодавству, без об'єктивного та всебічного дослідження доказів по справі.

За таких обставин, представник Одеської митниці ДФС Ткаченко О.В. просить постанову Малиновського районного суду м. Одеси, від 21.11.2016 року, скасувати та постановити нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 483 ч.1 МКУ та накласти на ОСОБА_3 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 % вартості товарів-безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією вказаних товарів.

ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду апеляційної скарги у судове засідання не з'явився, у зв'язку з чим, відповідно до положень ч.6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за його відсутності.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши представника Одеської митниці ДФС, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з таких підстав.

Відповідно до протоколу про порушення митних правил №1119/50000/16 від 19 вересня 2016 року до Одеської митниці ДФС надійшов лист ГУ ДФС у м. Києві від 02.09.2016 року №139393/7 щодо виявлення незаконної схеми експорту товарів українським підприємством ТОВ «Ніккар»

В ході проведення перевірки наданої інформації було встановлено, що 10.08.2016 року до митного поста «Григорівка» Одеської митниці ДФС декларантом ТОВ « СМТ Южний ЛТД» ОСОБА_4 на підставі договору на брокерські митні послуги, від 02.08.2016, №РБ/188-16 було подано періодичну митну декларацію форми ЕК 10 РР №/2016/009440 на товар «пшениця 5-го, 6-го класу українського походження, врожаю 2016 року».

19.09.2016 року митним постом «Григорівка» Одеської митниці ДФС з метою випуску вказаних товарів за межі митної території України, на товар було оформлено додаткову митну декларацію форми ЕК 10 ДР №/2016/009901, подану декларантом ТОВ «СМТ Южний ЛТД» ОСОБА_4.

В якості підстав для вивезення задекларованих товарів за межі митної території України відповідно до вимог ст. 335 МК України разом з митною декларацією №/2016/009901 Одеській митниці ДФС надавались зокрема зовнішньо економічний контракт №5-07/16, укладений 05.07.2016 року між ТОВ «Ніккар» та литовською компанією JSK «PSYOPS CONSTRUCTIONS», специфікація, від 22.07.2016 року, №3 до контракту, рахунок-фактура №17/08 від 17.08.2016 року, довідка ТОВ «Ніккар » щодо походження товару, доручення на оформлення митної декларації, видане ТОВ «Ніккар».

Відповідно до митної декларації № /2016/009901 та наданих, як підстав для переміщення товарів документів, переміщенню через митний кордон України підлягав товар «пшениця 5-го, 6-го класу українського походження, врожаю 2016 року» насипом вагою 742 662 кг. Відправником товару є ТОВ «Ніккар», одержувачем - литовська компанія JSK «PSYOPS CONSTRUCTIONS». Відповідно до рахунку-фактури № 17/08 від 17.08.2016 року вартість товару складає 96546, 06 доларів, що дорівнює 2430 152, 19 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, товар було вивезено за межі митної території України 19.08.2016 року.

Із поданих до митного оформлення документів вбачається, що в рахунку-фактурі №17/08 від 17.08.2016 року наявний підпис директора ТОВ «Ніккар» ОСОБА_5 та проставлена печатка ТОВ «Ніккар».

Між тим, відповідно до листа ГУ ДФС у м. Києві від 02.09.2016 року №139393/7 та доданих до нього документів громадянин України ОСОБА_5, який був директором та головним бухгалтером ТОВ «Ніккар» отримав травму голови і з 31.07.2016 року перебував у комі; ІНФОРМАЦІЯ_2 не приходячи до тями, помер, що підтверджується медичною довідкою №188 від 04.08.2016 року та свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 09.08.2016 року.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03.06.2005 року №8 підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи з підробленими підписами, відбитками печаток та штампів».

Таким чином, рахунок-фактура №17/08 від 17.08.2016 року, який був наданий митниці як підстава для переміщення через митний кордон України товарів є підробленим, оскільки на ньому стоїть підпис ОСОБА_5, датований датою після його смерті.

Відповідно до матеріалів справи, проведеною перевіркою було встановлено, що документи для митного оформлення товарів надавалися представником ТОВ «Ніккар» за дорученням ОСОБА_3. Так, відповідно до пояснень декларантів ТОВ «СМТ Южний ЛТД» ОСОБА_4, ОСОБА_6 директора ТОВ «СМТ Южний ЛТД» ОСОБА_7 документи для митного оформлення вони отримували від ОСОБА_3, який діяв на підставі довіреності, виданої ТОВ «Ніккар» за підписом ОСОБА_5 та з 30.08.2016 року, відповідно до наказу ТОВ «Ніккар» №30/08-к є комерційним директором ТОВ «Ніккар».

ОСОБА_3 для підтвердження своїх повноважень надавав довіреність від ТОВ «Ніккар» на здійснення представницьких дій, яка була видана 01.07.2016 року, довіреність від ТОВ «Ніккар» на здійснення представницьких дій, яка була видана 19.08.2016 року та нібито підписану ОСОБА_5 (після його смерті), довіреність видану від ТОВ «Ніккар» ТОВ « СМТ Южний ЛТД» на здійснення митного оформлення товарів, нібито підписану 02.08.2016 року ОСОБА_5.( який на той час перебував у комі), власноруч написану ОСОБА_3 заяву на підтвердження навантаження товарів від 19.08.2016 року.

Крім того, в наданому митниці договорі на брокерські мині послуги, від 02.08.2016 року, №РБ/188/16 та в довідці про походження товарів, від 03.08.2016 року, також проставлений підпис ОСОБА_5, на момент перебування його в комі. Вказаний факт, вказує на те, що підписи поставлені на наданих митниці документах, як підстави для переміщення товару, є підробленими.

Як вбачається з оскарженої постанови, під час перевірки протоколу про порушення митних правил, районний суд прийшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Між тим, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість оскарженої постанови, виходячи з таких підстав.

Відповідно до положень ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В матеріалах справи міститься заперечення на протокол про порушення митних правил №1119/50000/16 від 19.09.2016 року, подане ОСОБА_3, в якому останній вказує на те, що митна декларація №/2016/009440 та додаткова митна декларація №/2016/009901 були подані декларантами ТОВ « СМТ Южний ЛТД», яке діяло на підставі договору на брокерські митні послуги, від 02.08.2016 року № РБ/188/16.(а.с.99).

Крім того, із наданих заперечень вбачається, що ОСОБА_3 не здійснив жодної дії, спрямованої на приховування товарів від митного контролю, а ст. 266 МК України не передбачено обов'язку та відповідальності декларанта за автентичність підпису власника вантажу, від імені якого здійснюється декларування.

Між тим, в апеляційній скарзі представник Одеської митниці ДФС обгрунтовано вказує на те, що в розумінні ст. 265 МК України декларантом є ТОВ «Ніккар», оскільки саме ТОВ «Ніккар» в даному випадку переміщувало товари через митний кордон України на підставі укладеного зовнішньоекономічного договору з литовською компанією JSK «PSYOPS CONSTRUCTIONS».

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 для підтвердження своїх повноважень були надані довіреності від ТОВ «Ніккар» на здійснення представницьких дій після смерті директора ОСОБА_5, вказані обставини вказують на фальсифікацію документів ОСОБА_3 та свідчить про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається з оскарженої постанови, ОСОБА_3 пояснив, що він особисто був знайомий з ОСОБА_8, однак документи на митне оформлення товарів отримував від незнайомої йому особи на ім'я ОСОБА_9. Крім того, ОСОБА_3 стверджував, що не знав чи працювала вказана особа на момент передачі документів у ТОВ «Ніккар».

Проте, апеляційний суд вважає необгрунтованим доводи ОСОБА_3 стосовно того, що документи він отримав у невідомої йому особи, оскільки на момент вчинення дій, спрямованих на розмитнення товарів, він був комерційним директором ТОВ «Ніккар». Наведені обставини свідчать про те, що на момент підписання документів, тобто після смерті директора ТОВ «Ніккар», ОСОБА_3 мав печатку зазначеного підприємства, відбиток якої містився на заяві ( а.с.41).

Викладені обставини свідчать про те, що на момент написання вказаної заяви, та оформлення довіреності на право представляти інтереси ТОВ «Ніккар», тобто 19.08.2016 року, ОСОБА_3 фактично керував вказаним підприємством, що вказує на його обізнаність про факт смерті ОСОБА_5.

Таким чином, ОСОБА_3 були вчинені дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України товару: пшениця 5-го, 6-го класу українського походження, врожаю 2016 року, загальною вагою 742 662 кг, вартістю 2 430 152,19 грн. з приховуванням від митного контролю, шляхом надання митному органу, як підстави для переміщення товарів, підроблених документів, чим було вчинено порушення митних правил, передбачених ч.1 ст. 483 МК України.

Відповідно до положень ст. 483 МК переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Положення ч.2 та ч.3 ст. 265 МК України встановлюють, що декларантами можуть бути тільки резиденти, в тому числі підприємства, за умови перебування їх на обліку в органах доходів та зборів.

Відповідно до ч.5 ст. 265 МК декларант може здійснювати декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення самостійно або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що встановлені обставини справи вказують на те, що декларантом було ТОВ «Ніккар», інтереси якого представляв ОСОБА_3.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3, для підтвердження своїх повноважень, надав довіреність на здійснення представницьких дій від ТОВ «Ніккар» та інші документи для митного оформлення, за підписом директора ТОВ «Ніккар», після смерті останнього, що свідчить про неможливість їх отримання ОСОБА_3 легальним шляхом.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_3, будучи уповноваженою особою ТОВ «Ніккар», розумів, що документи, щодо яких він стверджував про їх надання йому неуповноваженою та незнайомою йому особою, мають ознаки підроблених документів, розумів наслідки вчинення ним таких дій, надав завідомо підроблені документи митному органу, що свідчить про наявність у нього умислу на вчинення протиправних дій.

Вирішуючи питання про вид та розмір адміністративного стягнення, враховуючи те, що товар залишив митну територію України і застосування конфіскації є неможливим, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги і накладення на ОСОБА_3 штрафу в розмірі вартості переміщеного товару, що складає 2 430 152, 19 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 280, 293, 294 КУпАП апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу представника Одеської митниці ДФС Ткаченка О.В. - задовольнити частково.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси, від 21 листопада 2016 року, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 483 МК України було закрито, - скасувати.

Постановити нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, ч.1 ст. 483 Митного кодексу України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 % вартості товару - безпосереднього предмету порушення митних правил, що складає 2 430 152, 19 грн ( два мільйони чотириста тридцять тисяч сто п'ятдесят дві гривні 19 копійок).

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області (підпис) О.Б. Джулай

Згідно з оригіналом.

Суддя апеляційного суду

Одеської області О.Б. Джулай