Справа № 136/1718/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2017 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Кривенко Д.Т., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника Липовецького відділення поліції Немирівського відділу ГУ Національної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не притягуваного до адміністративної відповідальності,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Із протоколу встановлено, що 28.10.2017 о 04:30 год. в м. Липовець по вул. В. Липківського, водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження медичного огляду в установленому законом порядку на визначення стану алкогольного спяніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5. ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав. Суду пояснив, що 28.10.2017 о 04:30 він дійсно керував транспортним засобом в м. Липовець Липовецького району та був зупинений працівниками поліції. Він поспішав у справах, був тверезим, інших порушень правил дорожнього руху не допускав, однак працівник поліції зобовязав його проїхати з ним до медичного закладу для проходження огляду на визначення стану його алкогольного спяніння, що його обурило, оскільки правових підстав для цього не було. На місці зупинки транспортного засобу працівники поліції йому не пропонували пройти огляд за допомогою приладу Драгер, хоча він наполягав на цьому, а одразу розпочали складати протокол, свідків не запросили при цьому, пояснення надати можливості не дали.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вивчивши та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку про таке.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП несуть водії у разі керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Згідно п.6 розділу 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858, огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоровя).

Із письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 встановлено, що вони були присутніми 28.10.2017 о 04:40 як працівники поліції запропонували гр.. ОСОБА_4 пройти тест на стан спяніння через прилад Драгер чи в лікарні м. Липовець, на що вказаний громадянин відмовився, від останнього було чути запах алкоголю з ротової порожнини.

З метою перевірки вказаних обставин, зазначені свідки викликались до суду для дачі особистих пояснень. Свідок ОСОБА_3 в судове засідання не зявився за викликом, будучи належним чином повідомленим, про причини неявки до суду не повідомив.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що дійсно 28.10.2017 року в пізню пору доби була запрошена поліцейськими в якості свідка. При ній, ОСОБА_2, ОСОБА_4 транспортним засобом не керував, а стояв біля транспортного засобу, поліцейський не пропонував йому, ОСОБА_4, пройти огляд на стан спяніння за допомогою приладу Драгер, запаху алкоголю з ротової порожнини вона не чула і жодних протиправних дій останній не вчиняв, вона лише проставила підписи у графах, на які вказав поліцейський не читаючи змісту документа.

У п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 23.12.2005, № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зазначено, що якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи зібрані у справі докази, судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів, які б вказували, що водій ухилявся від огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Також не спростовано пояснення особи, яка притягується до відповідальності щодо надання йому можливості пройти огляд на встановлення стану алкогольного спяніння на місці.

Разом з цим, суд вважає, що протокол про адміністративні правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не може бути доказом на доведення вини ОСОБА_4 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст..130 ч.1 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, сп'яніння, оскільки суть правопорушення суперечить обставинам, що були встановлені та перевірені в ході судового розгляду.

Таким чином, суд дійшов висновку, що працівники поліції не дотримались передбаченого ст. 266 КУпАП порядку проведення огляду особи на стан алкогольного сп'яніння, а тому такий огляд згідно частини п'ятої зазначеної статті вважається недійсним.

За таких обставин, суд дійшов до переконання, що в діях ОСОБА_4 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин, суд закриває провадження у даній справі, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.130 ч.1, 221, п.1 ч.1 ст.247, 283, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч.1 ст.130 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Д.Т. Кривенко