Справа № 163/2879/17 Провадження №33/773/1006/17 Суддя в 1 інстанції: Чишій С. С.
Категорія:ст.471, 472 МК України Доповідач: Борсук П. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" грудня 2017 р. місто ОСОБА_1

Суддя Апеляційного суду Волинської області Борсука П.П. з участю представника Волинської митниці ДФС ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу заступника начальника Волинської митниці ДФС ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 17 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

Зазначеною постановою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1, -

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Провадження у справі відносно ОСОБА_3 за ст. 472 МК України закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу порушення митних правил.

Вилучений за даним протоколом вживаний двигун до автомобіля «Фольксваген Джетта» повернути ОСОБА_3 для проведення митного оформлення згідно з чинним законодавством.

Стягнуто із ОСОБА_3 в дохід держави 320 (триста двадцять) гривень судового збору.

ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, він,

слідуючи 13.10.2017 року з ОСОБА_4 в Україну через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС автомобілем «Пежо», номерний знак LCD045, порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, переміщуючи понад неоподатковувану норму вживаний двигун до автомобіля «Фольксваген Джетта» вагою 131,9 кг та вартістю 13382,05 гривень, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.471 МК України.

Крім цього, ОСОБА_3 ставилось у вину те, що він, при тих же обставинах, не задекларував за встановленою формою вказаний товар, який згідно із ч. 2 ст.374 МК України підлягав обовязковому письмовому декларуванню, використавши всупереч вимог ст.ст.366, 374 МК України смугу руху зелений коридор, як форму декларування, шляхом вчинення дій, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 472 МК України.

В поданій апеляційній скарзі заступник начальника Волинської митниці ДФС ОСОБА_1 зазначає, що суддя першої інстанції безпідставно дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України. Посилається на те, що ОСОБА_3 не задекларував за встановленою формою товар, який згідно ч.2 ст.374 МК України підлягав обовязковому письмовому декларуванню, використавши всупереч вимогам ст.ст. 366, 374 МК України смугу руху «зелений коридор» як форму декларування шляхом вчинення дій, а тому вважає, що в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 472 МК України. Просить постанову судді скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким ОСОБА_3 визнати винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 471, 472 МК України та накласти стягнення в межах санкції даних статей.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши представника Волинської митниці ДФС ОСОБА_2, який підтримав подану апеляційну скаргу, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов'язаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги Закону суддею першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Висновки судді про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Факт вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, в апеляційній скарзі заступника начальника митниці не оспорюється.

Також суддя першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку і про відсутність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

Відповідно до ст.471 МК України передбаченим у цій статті адміністративним правопорушенням є порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через "зелений коридор" товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Таким чином, за переміщення через митний кордон України товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення, особа, яка формою проходження митного контролю обрала смугу спрощеного митного контролю, несе відповідальність за ст.471 МК України, за що ОСОБА_3 обґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності.

У відповідності до вимог ст.472 МК України адміністративним правопорушенням є недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обовязковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Об'єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується дією (недостовірне декларування), або ж бездіяльністю (недекларування). Тобто, це незаявлення за встановленою письмовою, усною, або будь-якою іншою формою відомостей або заявлення недостовірних відомостей про товари, їх митного режиму і інших відомостей для митної мети.

В протоколі про порушення митних правил, складеному відносно ОСОБА_3 не розкрито обєктивної сторони правопорушення за ст.472 МК України, яка передбачає відповідальність за незаявлення за встановленою формою точних і достовірних відомостей про товари, які підлягають обовязковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

З протоколу незрозуміло, в чому полягало дане правопорушення, якими діями правопорушника воно вчинено і чим це підтверджується.

Суддею першої інстанції обґрунтовано враховано ч.6 ст.366 МК України, згідно якої, обравши проходження через "зелений коридор", особа звільняється від подання письмової митної декларації, а тому посилання в апеляційній скарзі та протоколі про порушення митних правил на те, що ОСОБА_3, «слідуючи смугою руху спрощеного митного контролю «зелений коридор», вчинивши декларування шляхом вчинення дій, не задекларував за встановленою формою вказаний товар», є безпідставним.

В ході судового розгляду, у відповідності до досліджених матеріалів справи, встановлено, що при перетині кордону по смузі спрощеного митного контролю «зелений коридор» товар, який переміщував ОСОБА_3, знаходився відкрито у автомобілі, що обєктивно спростовує його намір на недекларування товару.

Вищенаведене без сумніву вказує на те, що під час перетину митного кордону ОСОБА_3, усно задекларував вилучений товар.

Статтею 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмово, усно, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Крім цього, судом встановлено, що митна декларація для письмового декларування товару ОСОБА_3 не надавалась, що доводиться відсутністю такої у матеріалах справи, як і відсутністю протоколу, у якому зафіксовано факт відмови останнього від заповнення митної декларації і подання її до митного контролю.

Зі змісту статей 257, 366 МК України та диспозиції статті 472 МК України вбачається, що за ст.472 МК України кваліфікуються діяння осіб, які переміщуються через митний кордон України смугою митного контролю «червоний коридор» і допустили зазначене у диспозиції цієї статті Митного кодексу порушення митних правил.

ОСОБА_3 допустив порушення порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, що повністю охоплюється диспозицією ст.471 МК України і такі дії додаткової кваліфікації за ст.472 МК України не потребують.

В поданій апеляційній скарзі доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, апелянт не навів.

На підставі наведеного, вважаю, що суддя першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, та закриття провадження у справі в цій частині на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова судді є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі заступника начальника Волинської митниці, не вбачається.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника начальника Волинської митниці ДФС ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 17 листопада 2017 року щодо ОСОБА_3 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя