АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Чмель І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу адвоката Чмель І.М. подану в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 25 липня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови, 03.07.2017 року о 03 год. 00 хв., в м. Києві по вул. Якуба Коласа, 2, водій ОСОБА_2 керував автомобілем «АЗЛК»д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився в закладі охорони здоров'я, за результатами якого складено висновок №004918 від 03.07.2017 року, де зазначено, що ОСОБА_2 перебуває в стані алкогольного сп'яніння.

Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

На зазначену постанову судді адвокат Чмель І.М. подав в інтересах ОСОБА_2 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 25.07.2017 року, порушення при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, а провадження в справі відносно ОСОБА_2 закрити.

При цьому, зазначає, що суд першої інстанції неповністю з'ясував фактичні обставини справи, не витребував додаткових доказів вини останнього, не вислухав пояснень свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6, які були присутні до та під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не прийняв до уваги доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_2 хоча і знаходився за кермом, не здійснював керування транспортним засобом.

Також вказує, що в порушення вимог п.п. 2, 3 ч.3 ст. 283 КУпАП, суддя не зазначив у своєму рішенні модель транспортного засобу та якими технічними засобами доведено керування автомобілем марки «АЗЛК» ОСОБА_2, а висновки суду про те, що дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме за порушення п.2.9 ПДР України, вчиненого повторно протягом року не відповідають дійсності. Вважає, що вина ОСОБА_2 не може бути доведена лише Висновком з КМНКЛ «Соціотерапія» від 03.007.2017 року, оскільки він не заперечував, що перебував в стані алкогольного сп'яніння однак не керував транспортним засобом, а лише допомагав своєму брату завести двигун з несправністю стартера в межах парковки, про що зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення.

Посилаючись на п.24 Постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 року, захисник вважає, що суд першої інстанції розглянув справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, ігноруючи його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Доповівши матеріали справи за апеляційною скаргою, вислухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Чмель І.М., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення свідків ОСОБА_4 ОСОБА_5 та ОСОБА_7, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та апеляційні доводи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, у відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, цих вимог закону дотримано не було, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, який в порушення п. 2.9а Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, суддя, на спростування доводів правопорушника про те, що він не керував транспортним засобом, а намагався лише завести двигун в межах парковки, та на підтвердження перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп»яніння, послався на висновок Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія від 03.07.2017 року як на доказ винуватості останнього, однак не дав належної оцінки поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що призвело до неповноти з'ясування фактичних обставин справи, і як наслідок прийняття незаконного та необґрунтованого рішення.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_2 пояснив, що 02.07.2017 року у його матері був день народження, він випив 200 гр. горілки. Після дня народження, приблизно о 23 годині він з братами зустрілися з другом ОСОБА_6 та поїхали гуляти. Керував автомобілем його двоюрідний брат ОСОБА_8, який алкогольні напої не вживає. Вночі, приблизно о 02.45 хв. вони під»їхали до магазину «Пчелка» по вул. Якуба Колоса де живе ОСОБА_6, зупинились на парковці, сходили в магазин, випили кави, ОСОБА_6 пішов додому, а вони хотіли їхати додому, але автомобіль не заводився через несправність стартера. Потім він сів за кермо, щоб спробувати завести автомобіль і в цей час під»їхали працівники поліції. Він не заперечував, що вживав алкогольні напої, але автомобілем не керував, оскільки він був у нерухомому стані, а лише намагався завести двигун. Проте його відвезли до лікарні, де склали висновок.

Ці обставини також підтвердили під час апеляційного розгляду свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 При цьому зазначили, що коли поліцейські повезли ОСОБА_2 до лікарні, вони відкатили автомобіль від того місця на протилежну сторону і також поїхали на таксі до лікарні за братом, а через деякий час до лікарні під»їхав інший поліцейський патруль і його працівники повідомили, що їх автомобіль, який вони залишили на дорозі пограбували, після чого вони разом з поліцейськими поїхали на місце пригоди, де були складені відповідні процесуальні документи.

Переглядаючи дану справу в межах поданої апеляційної скарги, вважаю, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом АЗЛК - 412 д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп'яніння та зупинки працівниками поліції даного транспортного засобу, і як наслідок порушення ним п. 2.9а Правил дорожнього руху, оскільки підстави та процедура проведення огляду на стан сп'яніння чітко регламентована «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», де пунктом 6 розділу 1 передбачено, що огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів. При цьому згідно п.6 розділу 2 цієї Інструкції огляд на стан сп"янінн на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Таким чином, оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів на підтвердження того, що працівники поліції зупинили водія ОСОБА_2 під час керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, за ч.1 ст. 130 КУпАП, в даному випадку, не можна вважати належним доказом керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, оскільки процедура такого огляду була проведена з порушенням вимог ст. 266 КУПАП, а тому з огляду на положення ч. 5 цієї статті та вимог п. 22 вказаної Інструкції такий огляд вважається недійсним.

За наведеного, оскаржувана постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 25 липня 2017 року як незаконнапідлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - адвоката Чмель І.М. задовольнити.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 25 липня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження в справі відносно ОСОБА_2 закрити на підстав п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв»язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/796/2113/2016 Категорія КУпАП: ч.1 ст. 130 КУпАП

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.