АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/2889/2017 Суддя у першій інстанції: Притула Н.Г.
Категорія: ч. 4 ст.122 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Фрич Т.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, його представника за довіреністю ОСОБА_4, який є фахівцем в галузі права, іншого учасника ДТП ОСОБА_5, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2017 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, директора ТОВ «КУА «ПІС», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2017 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір, що на день винесення постанови становить 320 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2017 року та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх доводів вказує на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи. Так, він здійснював маневр з нерухомого стану автомобіля, який перебував в крайній лівій смузі руху. Починаючи маневр він попередньо переконався у безпечності свого маневру і лише потім завершив його, однак, не зважаючи на його пояснення та на дані, зафіксовані відео реєстратором, які були досліджені в судовому засіданні, суд прийшов до помилкового висновку про те, що ним здійснено маневр, який створив аварійну ситуацію.

Також апелянт зазначає, що порушення п. 1.5 ПДР України не передбачене диспозицією частини 1-3 статті 122 КУпАП, що робить неможливим кваліфікацію його діяння за частинною 4 даної статті. Відтак кваліфікація його дій за ч. 4 ст. 122 КУпАП є помилкова.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3 його представника за довіреністю ОСОБА_4, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, іншого учасника ДТП ОСОБА_5 яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважала постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245,280,256 КУпАП України, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно оскаржуваної постанови, 07.09.2017 року приблизно о 09 год. 20 хв. в м.Києві по бул. Шевченка, 9/28 водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Мазда» державний номерний знак НОМЕР_4, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, чим створив аварійну обстановку водію автомобіля «Форд» державний номерний знак НОМЕР_2, який рухаючись в попутному напрямку, різко змінив напрямок руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Хонда» державний номерний знак НОМЕР_3. В результаті зіткнення автомобіль «Форд» державний номерний знак НОМЕР_2 та автомобіль «Хонда» державний номерний знак НОМЕР_3отримали механічні пошкодження, чим ОСОБА_3 порушив вимоги п. 1.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Таке рішення суду першої інстанції вважаю законним та обґрунтованим, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Згідно з положеннями п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Так ч. 4 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Так, в суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_3, пояснив, що він свою вину в порушенні ПДР України не визнає, так як фактичні обставини справи викладені в протоколі не вірно, зокрема, здійснювати маневр він почав з нерухомого стану автомобіля, який перебував в крайній лівій смузі руху. Починаючи маневр (змінюючи смугу руху) він попередньо переконався у безпечності маневру і лише потім завершив його. За таких умов взагалі не можна говорити про різку зміну напрямку руху, яка змусила іншого учасника дорожнього руху також різко змінити напрям руху та про створення аварійної обстановки. Також зазначив, що його дії не підпадають під кваліфікацію ч. 4 ст. 122 КУпАП, так як для зазначеної кваліфікації необхідним є вчинення однієї з дій, передбачених частинами 1-3 ст. 122 КУпАП, а тому просив закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях адміністративного правопорушення.

В той же час відповідно до пояснень водія автомобіля «Форд» ОСОБА_5, яка як в суді першої інстанції, так у судді апеляційної інстанції дала аналогічні показання, з яких убачається, що 07.09.2017 року приблизно о 09 год. 20 хв. в м.Києві по бул. Шевченка керувала автомобілем Форд» державний номерний знак НОМЕР_2 в середній смузі для руху. Раптово з крайньої лівої смуги «вискочила» «Мазда» державний номерний знак НОМЕР_4, створюючи аварійну ситуацію. Вона почала екстренно гальмувати та сигналити, але бачила, що не встигає загальмувати, почала зсуватися праворуч, уникаючи від удару, де сталося зіткнення з автомобілем «Хонда» державний номерний знак НОМЕР_3, що рухався в правій смузі.

Також судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з камери відео реєстратора водія ОСОБА_3, з якого убачається, що саме водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Мазда» державний номерний знак НОМЕР_4, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, чим створив аварійну обстановку, що в свою чергу спростовує доводи апелянта, що починаючи маневр він попередньо переконався у безпечності свого маневру і лише потім завершив його, вважаю їх безпідставними, так як відео з відеорестратора навпаки підтверджує, вчинення вказаного правопорушення водієм ОСОБА_3

Також апеляційним судом було витребувано матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_5 за вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, які безпосередньо досліджено в судовому засіданні.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вислухавши пояснення ОСОБА_3, його представника та водія автомобіля «Форд» ОСОБА_5, дослідивши письмові пояснення водія автомобіля «Хонда» ОСОБА_7 дослідивши матеріали справи, які надійшли на запит апеляційного суду стосовно водія автомобіля «Форд» ОСОБА_5, оцінивши їх в сукупності з іншими матеріалами справи, погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що водій ОСОБА_3 своїми діями порушив п. 1.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Стосовно доводів апелянта, що порушення п. 1.5 ПДР України не передбачене диспозицією частини 1-3 статті 122 КУпАП, що робить неможливим кваліфікацію його діяння за частинною 4 даної статті, вважаю їх не обґрунтованими, та такими які не ґрунтуються на вимозі закону.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її зміни чи скасування, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи викладене, вважаю, що апеляційну скаргу ОСОБА_3, слід залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2017 року, - без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, - залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.В.Фрич