Номер провадження: 33/785/503/17
Номер справи місцевого суду: 522/369/17
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 24.02.2017 року відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого по найму, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права на керування транспортними засобами строком на 1 рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн.

Відповідно до постанови суду, 22 грудня 2016 року, о 02 год. 10 хв., ОСОБА_2 керував автомобілем «Audi 100» державний номер НОМЕР_1 по вул. Разумовська, 24 в м. Одесі з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації, порушення мови та поведінки. Від медичного огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 «Правил дорожнього руху».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що оскаржувана постанова прийнята з неналежним з'ясуванням обставин справи, з порушенням норм процесуального та матеріального права, з огляду на наступне:

- суд 1-ої інстанції розглянув справу за його відсутності, не переконавшись в тому, що він своєчасно повідомлений про час та місце судового розгляду справи, зокрема повістка про виклик особи до суду чи будь-які інші докази про своєчасне повідомлення судом про час розгляду справи в матеріалах справи відсутні;

- також суд порушив його право на ознайомлення з матеріалами справи, право давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою та оскаржувати постанову суду;

- суд не врахував той факт, що він взагалі не керував транспортним засобом, а водієм була інша особа, а він лише знаходився в автомобілі, шукаючи свої загублені документи, а також той факт, що в нього не було ключів від автомобілю;

- суд 1-ої інстанції наклав на нього адміністративне стягнення із порушенням вимог закону, не врахував його особу, його майновий стан, пом'якшуючі обставини, тощо. В матеріалах справи відсутні факти дослідження та врахування цих аспектів судом.

За таких обставин, ОСОБА_2 просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі.

Окрім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, в якому ОСОБА_2 зазначив, що отримав зазначену постанову лише 01 березня 2017 року, підтвердженням чого є запис на останній сторінці справи, тому просить поновити йому строк на оскарження постанови.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 підтримали доводи апеляційної скарги та просили скасувати оскаржувану постанову і провадження у справі закрити за відсутністю події адміністративного правопорушення.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Згідно ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності .... протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Частина 3 зазначеної ст. також передбачає, що копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Згідно ст. 268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за відсутністю цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи, і, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В матеріалах справи є відомості про виклик ОСОБА_2 в судове засідання суду 1-ої інстанції, підтвердженням чого є повідомлення з «Укрпошти» (а.с.12-13), про вручення судової повістки за вказаною в протоколі про адміністративне правопорушення адресою, однак вказана адреса є адресою медичної установи, а саме КУ «ООМЦПЗ». Крім того, на вказану адресу також була відправлена копія оскаржуваної постанови. Відповідно до довідки КУ «ООМЦПЗ» №230 від 03.02.2017 року за вказаною адресою апелянт ОСОБА_2 не проживає, на лікуванні не знаходиться та не працює на будь-якій посаді.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду підлягає поновленню як пропущений з поважних причин.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що 22.12.2016 року він дійсно знаходився у своєму автомобілі «Audi 100» державний номер НОМЕР_1 по вул. Разумовська, 24 в м. Одесі, але автомобілем він не керував. Він чекав на свого брата ОСОБА_4, знаходився у стані алкогольного сп'яніння та спав в зазначеному автомобілі, про що він повідомив працівникам поліції, які складали відносно нього матеріали. Чому в протоколі про адміністративне правопорушення його місце проживанням зазначено: АДРЕСА_3, він пояснити не може.

Оцінюючи пояснення ОСОБА_2 у співвідношенні з іншими доказами, апеляційний суд вважає їх направленими на уникнення від відповідальності за вчинення правопорушення, оскільки вони спростовуються наступними доказами по справі, визнаними судом апеляційної інстанції належними та допустимими, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №023634 від 22.12.2016 р., згідно з яким ОСОБА_2 керував автомобілем «Audi 100» державний номер НОМЕР_1 по вул. Разумовська, 24 в м. Одесі в стані алкогольного сп'яніння, (а.с. 2);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 22.12.2016 р., згідно з якими, в їх присутності ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння в медичному закладі, а також від тестування за допомогою алко-тесту «Drager» та від підпису протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.4-6).

Окрім того, з метою повного, об'єктивного та всебічного розгляду справи, апеляційний суд задовольнив клопотання захисника ОСОБА_3 викликав та допитав у якості свідків ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

Допитана у якості свідка інспектор 3-ї роти 2 батальйону УПП в м. Одесі ОСОБА_7 суду пояснила, що 22.12.2016 року приблизно о другій годині ночі вона знаходилась на чергуванні у складі патрульного екіпаж та дійсно бачила автомобіль «Audi 100», який рухався по вул. Разумовська в м. Одесі та при перестроюванні не увімкнув сигналу повороту, тому був зупинений. Коли водій, як пізніше було встановлено, ОСОБА_2 вийшов з автомобілю, він знаходився у стані алкогольного сп'яніння, при цьому в нього були відсутні посвідчення водія та техпаспорт, а в наявності був лише паспорт громадянина України. ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою алко-тесту «Драгер» та у медичному закладі, але він категорично відмовився від освідування та від підпису протоколу в присутності свідків. Свідки засвідчили факт відмови ОСОБА_2 від освідування та підписали протокол про адміністративне правопорушення. Адреса правопорушника вказана в протоколі з його слів, а номер свого телефону він також відмовився назвати. Автомобіль, за кермом якого знаходився ОСОБА_2 не був евакуйований на арешт-майданчик, в зв'язку з відсутністю технічної можливості.

Свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що вночі 22.12.2016 року він йшов пішки по вул. Разумовська в м. Одесі та був зупинений працівниками поліції, одним з яких була дівчина, для підтвердження факту відмови особи, як пізніше він дізнався, ОСОБА_2 від проходження освідування на стан алкогольного сп'яніння. В його присутності та в присутності ще одного свідка, якого він не знає, ОСОБА_2 категорично відмовився від освідування та від підпису в протоколі, натомість, з його поведінки можливо було зробити висновок, що він був у стані алкогольного сп'яніння. Разом з тим, він не бачив як ОСОБА_2 керував автомобілем.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_4 є братом ОСОБА_2, працює разом з ним та пояснив суду, що 22.12.2016 року ОСОБА_2 дійсно знаходився в стані алкогольного сп'яніння та попросив його відвезти на вокзал. Також він сказав, що загубив документи. Його не було не більше пів години, а коли він повернувся, то автомобіль стояв на тому місці де він його залишив, а брат йому розповів про те, що коли він спав в автомобілі до нього підійшли працівники поліції та склали на нього протокол про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Аналізуючи показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_5, суд апеляційної інстанції, вважає, що вони поза розумним сумнівом підтверджують наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Підстав не довіряти показанням зазначених свідків, у суду не має.

Натомість, апеляційний суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_4, оскільки він є двоюрідним братом ОСОБА_2 та фактично був відсутній при тому, як працівники поліції зупинили автомобіль під керуванням останнього та пропонували пройти освідування.

Таким чином, апеляційний суд вважає що суд 1-ої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Що стосується доводів ОСОБА_2 про те, що накладаючи на нього стягнення, суд не врахував його особу, ступінь вини, характер вчиненого правопорушення, пом'якшуючі обставини, тощо апеляційний суд не може прийняти їх до уваги, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

При цьому, апеляційний суд також враховує те, що умисні дії ОСОБА_2 були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки - автомобіля, тому вважає, що суд 1-ої інстанції правильно прийшов до висновку про необхідність накладення на нього стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оцінивши викладені вище обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що судом 1-ої інстанції докази досліджені належним чином та їм надана вірна оцінка, тому не має підстав для скасування або зміни постанови суду.

Керуючись ст.ст. 280, 285, 294 КУпАП, апеляційний суд -

постановив:

Клопотання ОСОБА_2 - задовольнити та поновити йому процесуальний строк на оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 24.02.2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 24.02.2017 року про накладення стягнення на ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца