А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

22.03.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Стана І.В., за участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Марамигіна П.О., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 лютого 2017 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Ужгород Закарпатської області, мешканець АДРЕСА_1, гр. України, українець, працюючий у ТОВ «БровоМК»,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути зі ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320,00 гривень у дохід держави.

Згідно постанови, 10 січня 2017 року о 18-й годині 22 хвилини ОСОБА_1 у с. Стрипа Ужгородського району, керував автомобілем марки "ВАЗ 2101", державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода). Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння відмовився, чим порушив вимоги передбачені п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - Правил).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною, такою, що винесена без всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставин справи. Посилається на те, що суд не звернув увагу на те, що працівник поліції безпідставно склав щодо нього протокол; що в матеріалах справи відсутні які-небудь докази, які б свідчили про його відмову на місці зупинки керованого ним автомобіля від проходження огляду на стан сп'яніння. Вказує і на те, що працівник поліції не роз'яснив йому права та порядок огляду на стан сп'яніння; повідомив йому, що немає технічного пристрою, яким можна провести огляд на стан алкогольного сп'яніння, що медичний заклад знаходиться далеко, у зв'язку із чим складає протокол і, якщо він - ОСОБА_1 його підпише, то не понесе ніякої відповідальності; у порушення вимог ст. 266 КУпАП не відсторонив його від керування транспортним засобом, а після складання протоколу повернув йому документи, і побажав щасливої дороги; зазначених у протоколі свідків працівник поліції знайшов та попросив надати анкетні дані, і підписати протокол уже після його складання. Крім того, посилається на те, що приблизно через півтора години після складання протоколу він звернувся до медичного закладу, де пройшов огляд на стан сп'яніння, за результатами якого лікар ОСОБА_3 видав заключення про те, що він - ОСОБА_1 тверезий, що у свою чергу свідчить про відсутність адміністративного правопорушення. Просить постанову скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Марамигіна П.О., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1, повторна неявка якого з урахуванням вимог ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. З матеріалів справи вбачається, що апеляційним судом ОСОБА_1 було своєчасно надіслано повідомлення, у якому указувалось про час та місце розгляду справи, і яке останній отримав 16.03.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. При цьому враховується те, що в розгляді справи приймав участь представник ОСОБА_1 - адвокат Марамигін П.О., який вказував на те, що ОСОБА_1 відомо про розгляд справи, що останній просив розглянути справу за його відсутності.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова судді є незаконною, такою, що винесена без всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставин справи, винесеною всупереч вимог чинного законодавства України, не підлягають задоволенню з таких підстав.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії АП 2 № 529607 підтверджено, що 10 січня 2017 року о 18-й годині 22 хвилини ОСОБА_1 у с. Стрипа Ужгородського району керував автомобілем марки "ВАЗ 2101", державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода), від проходження медичного огляду на стан сп'яніння відмовився, чим порушив вимоги передбачені п. 2.5 Правил. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 своїми підписами в протоколі підтвердив, що права та обов'язки йому роз'яснені, зі змістом протоколу ознайомлений, його копію отримав, що до протоколу внесені правильні дані. У графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення» ОСОБА_1 зазначив, що випив 50 грам горілки (а. с. 1).

З наявних у матеріалах справи письмових пояснень громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які були залучені інспектором СРПП № 4 Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП у Закарпатській області Голубка В.С. в якості свідків відмови ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп'яніння, вбачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння (а. с. 2, 3).

З наявного в матеріалах справи рапорту, який інспектор СРПП № 4 Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП у Закарпатській області Голубка В.С. написав начальнику Ужгородського РВП Ужгородського ГУНП у Закарпатській області Мацолі В.В. вбачається, що 10 січня 2017 року о 18-й годині 10 хвилин у с. Стрипа Ужгородського району ним було зупинено автомобіль марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1, на якому не був освітлений номерний знак, і яким керував водій ОСОБА_1. Під час перевірки документів і усунення несправностей з освітленням номерного знаку у водія були виявлені ознаки алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода). На його прохання поїхати в медичний заклад для проходження огляду на стан сп'яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків і пояснив, що вживав горілку, у зв'язку із чим на останнього було складно протокол про адміністративне правопорушення (а. с. 4).

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор СРПП № 4 Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП у Закарпатській області Голубка В.С. був упереджений та необ'єктивний при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь належні докази, таких ОСОБА_1 не додав до апеляційної скарги, і на такі не вказував його представник - адвокат Марамигін П.О. під час розгляду справи апеляційним судом.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що працівник поліції безпідставно склав щодо ОСОБА_1 протокол; що в матеріалах справи відсутні які-небудь докази, які б свідчили про його відмову на місці зупинки автомобіля від проходження огляду на стан сп'яніння ; що працівник поліції не роз'яснив йому права та порядок огляду на стан сп'яніння, а лише повідомив йому, що немає технічного пристрою, яким можна провести огляд на стан алкогольного сп'яніння, що медичний заклад знаходиться далеко, у зв'язку з чим складає протокол і, якщо він - ОСОБА_1 його підпише, то не понесе ніякої відповідальності; що в порушення вимог ст. 266 КУпАП працівник поліції не відсторонив його від керування транспортним засобом, а після складання протоколу повернув йому документи, і побажав щасливої дороги; що зазначених у протоколі свідків працівник поліції знайшов та попросив надати анкетні дані, і підписати протокол уже після його складання, апеляційний суд, враховуючи вищенаведене, відхиляє як такі, що не підтверджені якими-небудь доказами й у підтвердження яких апеляційному суду не надані будь-які дані, у зв'язку із чим визнає їх необґрунтованими, голослівними й такими, що спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного розгляду справи апеляційним судом не встановлено й даних у підтвердження наявності у вищевказаного інспектора підстав для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, - на такі не вказував як ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, так і не вказувалось його представником - адвокатом Марамигіним П.О. під час розгляду справи апеляційним судом, а також не має даних у зацікавленості інспектора у фальсифікації протоколу чи результатах розгляду справи.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд приходить до висновку, що інспектор СРПП № 4 Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП у Закарпатській області Голубка В.С. при виконанні своїх функціональних обов'язків діяв у межах наданих йому повноважень.

Крім того, під час апеляційного розгляду справи апеляційним судом не встановлено й даних про те, що в громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які були залучені інспектором СРПП № 4 Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП у Закарпатській області Голубка В.С. в якості свідків відмови ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп'яніння, письмові пояснення яких наявні в матеріалах справи, були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема, у відмові від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, - на такі також не вказує як ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, так і не вказувалось його представником - адвокатом Марамигіним П.О. під час розгляду справи апеляційним судом.

Доводи апеляційної скарги про те, що приблизно через півтора години після складання протоколу ОСОБА_1 звернувся до медичного закладу, де пройшов огляд на стан сп'яніння, за результатами якого лікар ОСОБА_3 видав заключення про те, що він - ОСОБА_1 тверезий, що у свою чергу свідчить про відсутність адміністративного правопорушення, апеляційний суд відхиляє з огляду на наступне.

Як убачається з наявного в матеріалах справи протоколу медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп'яніння, то такий виданий щодо громадянина ОСОБА_1, тобто щодо іншої особи; наявний на протоколі штамп не містить дату (число, місяць та рік) його видачі; у тексті протоколу наявні як суперечності та виправлення щодо дати освідчення (датою освідчення зазначено 10.01.2016, а у графі «ким і коли направлений на освідчення» є виправлення щодо числа освідчення), так і виправлення щодо результату дослідження, тобто кількості виявленого у крові особи, яка проходила освідчення, відсотку проміле.

У зв'язку з наведеним, указаний протокол медичного освідчення, не може бути визнаний як належний та допустимий доказ того, що громадянин ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп'яніння й жодним чином не впливає на висновок судді про те, що ОСОБА_1 відмовився від запропонованого інспектором проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння. Поряд із цим, ураховується й те, що в такого роду документах не повинні бути які-небудь виправлення чи неточності, а при їх наявності неточності повинні бути обумовленими.

При оцінці доказів, відхиленні доводів апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд також враховує й те, що чинною Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (розділ ІІІ п. п. 15-16), передбачено, що за результатами огляду особи на стан сп'яніння та лабораторними дослідженнями лікарем встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду, на підставі якого видається висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що також передбачено пунктом 13 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року N 1103, і що в свою чергу свідчить про те, що вказаними нормативно-правовими актами не передбачена видача протоколів медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп'яніння.Крім того, апеляційний суд зазначає, що пунктом 7 указаного Порядку передбачено, що поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин із моменту виявлення відповідних підстав, у зв'язку із чим апеляційний суд приходить до висновку, що самостійне звернення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров'я для проходження огляду на стан сп'яніння вже після відмови від проходження такого на пропозицію поліцейського в присутності двох свідків, суперечить вимогам указаного Порядку.

Вищенаведені докази в їх сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.5 Правил дорожнього руху України і винуватість останнього у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення доведена.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду Ставинського М.П. обґрунтовано визнано винним у порушенні передбачених пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України вимог та скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення накладено на нього в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази; те, що учасники процесу не заявляли клопотань про приєднання або витребування доказів по справі; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту жодних належних та допустимих доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги надано не було, у тому числі не були надані дані з журналу реєстрації звернення осіб до медичного закладу, копія акту медичного огляду та висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1, залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 лютого 2017 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП й накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та постановлено стягнути судовий збір в розмірі 320,00 грн., - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Стан