№522/8397/17, 3/522/3943/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2017 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Гаєва Л.В., за участю секретаря Говорової А.М., за участю прокурора Острик О.В., за участю захисника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2, за участю ОСОБА_1,

розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Управління захисту економіки у м. Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності, обєднаної в одне провадження, відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, який працював на посаді т.в.о директора Департаменту «Агенство з питань інвестиції та розвитку», проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 «А», кв.39, який раніше до адміністративної відповідальності не притягався,

за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.172-7 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

Як вбачається, із матеріалів адміністративної справи, згідно розпорядження голови Одеської обласної державної адміністрації від 21.01.2016 року №30/к-2016 «Про виконання обовязків директора Департаменту «Агентство з питань інвестицій та розвитку» Одеської обласної державної адміністрації» ОСОБА_1 призначено тимчасово виконуючим обовязки директора Департаменту «Агентство з питань інвестицій та розвитку» Одеської обласної державної адміністрації, а 18.01.2016 року ним прийнято присягу державного службовця.

13.01.2016 року ОСОБА_1 попереджено про, встановлені Законами України «Про державну службу» та «Про запобігання корупції» обмеження під час прийняття на державну службу та її проходження, а отже з 13.01.2016 року відповідно до п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» він є субєктом відповідальності за корупційні правопорушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено про те, що ОСОБА_1, виконуючи обовязки директора Департаменту «Агентство з питань інвестицій та розвитку» Одеської обласної державноїадміністрації, тобто будучи особою, уповноваженою на виконання функцій держави, подав за своїм підписом на адресу голови Одеської обласної державної адміністрації лист №01.1-14/30/3 від 29.01.2016 року, в якому просив голову обласної державної адміністрації надати згоду на преміювання співробітників Департаменту «Агентство з питань інвестицій та розвитку» Одеської обласної державної адміністрації, в тому числі і себе за якісно проведену роботу з підготовки презентації Одеської області в рамках візиту голови обласної державної адміністрації та представників органів місцевої влади і ділових кіл регіону в м. Стамбул (Турецька республіка), який відбувся 25-29 січня 2016 року.

Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , ані під час подання листа, ані після його узгодження, не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та негайно не повідомив про наявність конфлікту інтересів голову (заступників) Одеської обласної державної адміністрації, а натомість підписав Наказ Департаменту «Агентство з питань інвестицій та розвитку» Одеської обласної державної адміністрації №5/А від 29.01.2016 «Про преміювання працівників Департаменту «Агентство з питань інвестицій та розвитку» Одеської обласної державної адміністрації у січні 2016 року», згідно якого преміював співробітників та себе у розмірі 9 000 гривень, що є 889% відповідно довідки про нарахування премії працівникам Департаменту «Агентство з питань інвестицій та розвитку» Одеської обласної державної адміністрації підписаною ОСОБА_3, що згідно постанови КМУ від 9 березня 2006 р. № 268 не є обовязковою надбавкою та мінімальний її розмір складає 10%, та не відповідає п.1.1 положення Одеської обласної державної адміністрації про затвердження положення про порядок преміювання працівників Департаменту «Агентство з питань інвестицій та розвитку» яке затверджено 20.11.2015 року, та розроблено відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів».

У протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено про те, що ОСОБА_1 не вжив всіх необхідних заходів, спрямованих на запобігання конфлікту інтересів, який виник у нього , під час підписання та подання вищезазначеного листа про преміювання та видачі відповідного Наказу, чим порушив вимоги ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», п.п. 9, 10 ст. 8 Закону України «Про державну службу», відповідальність за що передбачена ч. 1 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається, із іншого протоколу про адміністративне правопорушення, в подальшому, 29.01.2016 року, після узгодження зазначеного листа головою Одеської обласної державної адміністрації, ОСОБА_1 видав за своїм підписом Наказ Департаменту «Агентство з питань інвестицій та розвитку» Одеської обласної державної адміністрації №5/А від 29.01.2016 року «Про преміювання працівників Департаменту «Агентство з питань інвестицій та розвитку» Одеської обласної державної адміністрації у січні 2016 року», згідно якого преміював співробітників та себе, вчинив дії (подання листа) та прийняв рішення (видання Наказу) в умовах реального конфлікту інтересів, чим порушив вимоги ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», п.п.9,10 ст. 8 Закону України «Про державну службу», відповідальність за що передбачена ч.2 ст.172 - 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також , відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, у пункті 2 частини 2 статті 6 Закону України «Про державну службу» керівників структурних підрозділів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та інших державних органів, їх заступників, керівників територіальних органів цих державних органів та їх структурних підрозділів, їх заступників віднесено до посад категорії «Б» державної служби.

Тобто, посада директора Департаменту «Агентство з питань інвестицій та розвитку» Одеської обласної державної адміністрації відноситься до посад категорії «Б» державної служби.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що відповідно до п.9 ст.8 Закону України «Про державну службу», державний службовець зобовязаний додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції, а відповідно до п. 10 цього ж Закону - зобовязаний запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби.

Також відповідно до протоколу, згідно з підпунктом «в» пункту 1 ч.1 ст.3 та ч.1 ст.65 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктами на яких поширюється дія цього Закону , та які несуть відповідальності за корупційні правопорушення є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в тому числі, посадові особи місцевого самоврядування, які за вчинення корупційних або повязаних з корупцією правопорушень, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно - правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Також у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначено, що стаття 1 Закону дає визначення таким термінам:

приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у звязку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях;

реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або

неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

правопорушення, повязане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Також у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що стаття 28 Закону України «Запобігання та врегулювання конфлікту інтересів» передбачає, що особи, зазначені у пункті 1 частини першої статті 1 цього Закону, зобов'язані:

вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

У протоколі про адміністративне правопорушення є також посилання на статтю 35 Закону «Особливості врегулювання конфлікту інтересів, що виник у діяльності окремих категорій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» встановлює, що правила врегулювання конфлікту інтересів в діяльності депутатів місцевих рад визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб та засади організації відповідних органів. У разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом. Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу. У разі якщо неучасть особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу, у прийнятті рішень цим органом призведе до втрати правомочності цього органу, участь такої особи у прийнятті рішень має здійснюватися під зовнішнім контролем. Рішення про здійснення зовнішнього контролю приймається відповідним колегіальним органом.

У протоколі про адміністративне правопорушення указано, що зазначена норма є відсильною та у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування визначає модель поведінки такого субєкта. Разом з тим, у випадку втрати правомочності органу за умови неучасті субєкта у прийнятті рішень колегіальним органом, участь такої особи у прийнятті рішень має здійснюватися під зовнішнім контролем. Рішення про здійснення зовнішнього контролю приймається відповідним колегіальним органом. У такому разі вказана норма відсилає також для застосування ст. 59-' «Конфлікт інтересів» Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні», яка встановлює, що: депутат міської ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання; здійснення контролю за дотриманням вимог частини першої цієї статті, надання зазначеним у ній особам консультацій та розяснень щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, поводження з майном, що може бути неправомірною вигодою та подарунками покладається на постійну комісію, визначену відповідною радою.

Як указано у протоколі про адміністративне правопорушення, разом з тим, 29.01.2016 року ОСОБА_1, виконуючи обовязки директора Департаменту «Агентство з питань інвестицій та розвитку» Одеської обласної державної адміністрації, подав за своїм підписом на адресу голови Одеської обласної державної адміністрації лист №01.1-14/30/3 від 29.01.2016 року, в якому просив голову обласної державної адміністрації надати згоду на преміювання співробітників Департаменту «Агентство з питань інвестицій та розвитку» Одеської обласної державної адміністрації, в тому числі і себе.

У протоколі про адміністративне правопорушення указано про , що це було обставинами, що викликало суперечність між приватним інтересом ОСОБА_1 та його представницькими повноваженнями, що впливало на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, та у ОСОБА_1 виник реальний конфлікт інтересів.

Як напечатано у протоколі, відповідно до п.9 ст.8 Закону України «Про державну службу» державний службовець зобовязаний додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції, а відповідно до п. 10 цього ж Закону - зобовязаний запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби.

Як зазначено у протоколах про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 навмисно порушив ст.ст. 28, 35 Закону України «Про запобігання корупції», ст.8 Закону України «Про державну службу», видавши наказ №01.1-14/30/3 від 29.01.2016 року, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП, та в подальшому видав Наказ №5/А від 29.01.2016 року «Про преміювання працівників Департаменту «Агентство з питань інвестицій та розвитку» Одеської обласної державної адміністрації у січні 2016 року», чим вчинив дії (подання листа) та прийняв рішення (видання Наказу) в умовах реального конфлікту інтересів, тобто навмисно порушив ст.ст. 28, 35 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 8 Закону України «Про державну службу», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП.

У судовому засіданні прокурор Острик О.В. просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 3400 грн. на користь держави.

ОСОБА_1на виклики у судові засідання не зявлявся, з поважних причин, але потім зявився до суду , вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав, та просив закрити адміністративну справу за відсутністю складів адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 просив закрити провадження по указаній адміністративній справі з будь яких підстав, або за відсутністю складу адміністративних правопорушень, або у звязку із закінченням строків для

притягнення до адміністративної відповідальності, без встановлення вини.

Відповідно до ч.3 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Відповідно до вимог п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до висновку Узагальнення науково консультативного висновку ОСОБА_4 при Вищому адміністративному суді України ученого секретаря НКР при ВАСУ ОСОБА_5, ученого секретаря секції загальної теорії адміністративної юстиції НКР при ВАСУ ОСОБА_6, ученого секретаря секції адміністративного права НКР при ВАСУ ОСОБА_7, під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП, вина особи не встановлюється тому, що на думку зазначеної науково - консультативної ОСОБА_4, це є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за правилами ст.284 КУпАП рішенням , що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Як вбачається, з матеріалів справи, про вчинення ОСОБА_1 29.01.2016 року дій, що зазначені у протоколах про адміністративні правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП , було відомо Департаменту захисту економіки Національної поліції України 13.02.2017 року , про що свідчить штемпель вх. №2875 від указаного числа.

Строки для притягнення ОСОБА_1 за правопорушення, що були зазначені у протоколах про адміністративні правопорушення, що надійшли до суду, 3 місяці з дня виявлення, але ці строки сплинули 14.05.2017 року, адміністративні справи надійшли для розгляду судді - 15.05.2017 року, тобто після закінчення строків, указаних у ч.3 ст.38 КУпАП .

На підставі вище зазначеного, враховуючи науково консультативний висновок Науково консультативної ОСОБА_4 при Вищому Адміністративному суді України, про те, що винність особи при закритті адміністративної справи , згідно до ч.3 ст.38 КУпАП , не встановлюється, строки для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 сплинули до надходження справ для розгляду до судді , тому суд приходить до висновку про те, що провадження по справі , відносно ОСОБА_1 , необхідно закрити , не встановлюючи , чи винний він у вчиненні зазначених вище адміністративних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 221, 283, п.3 ч.1 ст.284, п.7 ст.247 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 , ч.2 ст.172 7 КУпАП закрити у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративні правопорушення строків , передбачених ст.38 цього Кодексу.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Гаєва Л.В.

08.12.2017