Справа № 163/2654/17 Провадження №33/773/1019/17 Суддя в 1 інстанції: Павлусь О. С.
Категорія:ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Лівандовська-Кочура Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2017 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області ОСОБА_1, з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 15 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючий, РНОКПП -НОМЕР_1 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів громадян, що відповідно становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 320 грн. судового збору.

ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 25 серпня 2017 року о 07 годині 05 хвилин на 17 кілометрі автодороги Т-03-02 керував автомобілем марки «Фольксваген Гольф», реєстраційний номер LCH 35079 в стані алкогольного спяніння, не виконав вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу чим порушив п.п. 2.4, 2,9 (а) Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає постанову судді незаконною та необґрунтованою. Посилається на те, що ОСОБА_2 не був повідомлений про час та місце розгляду справи в суді першої інстанції. Зазначає, що за кермом автомобіля не перебував, а тому не є субєктом даного правопорушення. Просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження по справі закрити.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали подану апеляційну скаргу, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено з пояснень ОСОБА_2 на адресу його місця проживання надсилалось повідомлення про час та місце розгляду справи, яке було отримане його батьком. Тоді як сам ОСОБА_2 в період з 11 жовтня 2017 року по 16 листопада 2017 року перебував за кордоном, що стверджується листом Державної прикордонної служби України за № 0.64-42 111/0/15-17 від 07 грудня 2017 року.

Згідно із ч. 1 ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 не був присутній під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, даних про належне його повідомлення щодо розгляду справи матеріали справи не містять, на момент розгляду справи перебував за кордоном, а тому апеляційний суд вважає, що він був позбавлений передбаченого законодавством права на захист.

Оскільки суддя першої інстанції при розгляді справи порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачений ч.1 ст.268 КУпАП, тобто допустив порушення норм процесуального права, то оскаржувана постанова судді підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови, як це передбачено п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно протоколів про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 ставиться у провину порушення п.п. 2.4, п.2.9 (а) ПДР України та вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Вчинення ОСОБА_2 вищевказаних адміністративних правопорушень підтверджуються зібраними у справі та дослідженими судом доказами:

- протоколами про адміністративні правопорушення серії АП2№ 536197, АП2№ 536197 від 25 серпня 2017 року, відповідно до яких ОСОБА_2 керував автомобілем марки «Фольксваген Гольф», перебуваючи в стані алкогольного спяніння та не виконав вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу;

- висновком щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння №271 від 25 серпня 2017 року, згідно якого ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного спяніння.

А тому, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи, і доказів протилежного останнім надано не було.

Водночас, відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

За ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що адміністративні правопорушення ОСОБА_2 вчинив 25 серпня 2017 року.

Оскільки за наслідками апеляційного розгляду оскаржувана постанова судді скасовується з прийняттям нової відповідно до п. 3 ч. 8 ст.294 КУпАП, а також враховуючи ту обставину, що на час розгляду справи апеляційним судом 21 грудня 2017 року закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч. 2 ст. 38 КУпАП, тому провадження в даній справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 15 листопада 2017 року скасувати.

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП, і у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя