Справа № 175/616/17
Провадження № 3/175/272/17
Постанова

Іменем України

29 березня 2017 року смт. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Ребров С.О., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції у м. Дніпрі про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого там же ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, працюючого машиністом крана металургійного виробництва в Інтерпайп сталь,

за ч.2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу серії БР №108381 від 18.02.2017 року, 18.02.2017 року о 02:00 годині по вул. Лісній в с. Любимівка, Дніпровського району, Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 повторно на протязі року керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння.

Огляд на стан спяніння проводився за допомогою приладу «ALKOTEST 6820» (показ приладу 1,29 проміле) в присутності двох свідків.

Таким чином ОСОБА_1 інкримінується порушення п.2.9«а» ПДР України, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, - повторне протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння.

ОСОБА_1 та його адвокат ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечили проти обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення. Пояснив що дійсно 18.02.2017 року, приблизно о 02:00 годині він разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, після вживання спиртних напоїв у кафе «Пятий віраж» пішли по вулиці Лісній в селі Любимівка подивитися на стан автомобіля НОМЕР_2, при цьому, він ним не керував і останній стояв без руху біля жилих будинків, оскільки в ньому закінчилося пальне. Проте, коли він підійшов до свого транспортного засобу до нього підійшли працівники поліції з вимогою предявлення водійського посвідчення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Однак на його пояснення проте, що він не керував автомобілем, внаслідок чого необхідних документів у нього не має та знаходяться вдома, після чого працівники поліції відвезли до Самарського РВП, де в присутності двох свідків, зробивши за допомогою приладу «ALCOTEST 6820» тест на спяніння та склали відносно нього протокол про керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Допитані за клопотанням ОСОБА_1, свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, у судовому засіданні пояснили, що 18.02.2017 року вони дійсно разом з ОСОБА_1 перебували на вул. Лісна в с. Любимівка, але останній ніяким автомобілем не керував а знаходився поруч з транспортним засобом, після чого до них підійшли працівники поліції і почали розмовляти з ОСОБА_1, а вони пішли з місця події, оскільки були у не тверезому стані.

У свою чергу інспектор роти №8 батальйону №3 УПП в м. Дніпрі лейтенант поліції ОСОБА_5, який складав протоколи про адміністративні правопорушення, до суду не з'явився, про причину неявки суд не повідомляв та жодних додаткових доказів до справи не долучав.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, його адвоката ОСОБА_2, свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що провадження відносно ОСОБА_1 по факту інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Частина 2 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за повторне на протязі року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, сп'яніння.

Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Всупереч наведеному, на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, зокрема, що саме він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, будь-які належні та допустимі докази в матеріалах про адміністративне правопорушення відсутні.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були запрошені лише для фіксування показань приладу «ALKOTEST 6820» в приміщенні Самарського РВП по вул. Гаванській, №4 в м. Дніпрі, однак відомостей про те, що зазначені свідки бачили як ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або з явними його ознаками, матеріали справи та особисті пояснення свідків не містять, у зв'язку з чим визнати такі пояснення свідків як належними та допустимими доказами, суд вважає не можливо.

Враховуючи вищевикладені обставини справи та приймаючи до уваги норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі ст.247 ч.1 КУпАП - за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, відповідно до ст. 40-1 у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір розмір і порядок якого встановлений законом.

Оскільки відносно ОСОБА_1 не винесено постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, судовий збір не підлягає сплаті.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130 ч.2, 247, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови для відома вручити ОСОБА_1 та надіслати начальнику Управління патрульної поліції у м. Дніпрі.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду через місцевий суд.

Постанова набрала законної сили ___ ____________ 2017 року.

Суддя С.О. Ребров