Справа № 343/1517/17
Провадження № 33/779/449/2017
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Керніцький І. І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1, за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, захисників ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

розглянувши його апеляційну скаргу на постанову судді Долинського районного Івано-Франківської області від 19 вересня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ :

Постановою судді встановлено, що ОСОБА_2, будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, при наступних обставинах: 27 серпня 2017 року о 18:00 год. в м. Долині по вул. Шевченка керував автомобілем Фольксваген Пассат номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

На вказану постанову подано апеляційну скаргу, в якій ОСОБА_2 просить скасувати її та закрити провадження у справі. Такі вимоги мотивує тим, що при винесенні постанови суд грубо проігнорував та порушив норми матеріального та процесуального права. Вважає, що суд незаконно та безпідставно не допустив до участі у розгляді даної справи представника за довіреністю ОСОБА_5 та письмово не мотивував причини відмови у цьому. Зазначає, що суд не зясував обставини, що мають значення для справи, без проведення судового засідання прийшов до висновків, що суперечать на не відповідають фактичним обставинам справи, не дав належної оцінки доказам, зазначив неправдиві дані про його неявку в судове засідання, що потягало за собою необґрунтоване покарання за адміністративне правопорушення, яке він не вчиняв. Вважає, що суд однобічно, упереджено та в порушення діючого законодавства України, без проведення судового засідання, що підтверджується відсутністю будь-якої фіксації судового засідання, без виклику свідків ОСОБА_6 (про яку відсутні дані у протоколі), ОСОБА_7, ОСОБА_8 (колишнього працівника поліції, на пояснення якого суд не посилається у постанові), працівника поліції ОСОБА_9, на підставі висновку щодо результатів медичного огляду, де зазначено, на його думку, анкетні дані іншої особи, бо у нього інша дата народження, без допуску до участі у справі представника за довіреністю ОСОБА_5 та ввівши його в оману, прийшов до висновку про його винуватість на підставі суперечливих та фіктивних матеріалів без їх належної оцінки. В той час він Правила дорожнього руху України не порушував, транспортним засобом, вказаним у протоколі він не керував, працівники поліції не тільки не були очевидцями керування ним автомобілем, а й не зупиняли його під час руху, не вимагали ні посвідчення водія, ні реєстраційного доручення на транспортний засіб, не пропонували пройти освідування на стан спяніння. Оскільки за кермом автомобіля була інша людина він відмовився від огляду, відмовився підписувати запропоновані документи. Жодних протоколів про адміністративне правопорушення у його присутності ніхто з працівників поліції не складав, не знайомив з текстом і підписувати документи не пропонував, пояснення у нього ніхто не відбирав, жодної копії документів ніхто не надавав. Зазначає, що ОСОБА_5 суддя не допустив до участі справі, мотивуючи тим, що він не адвокат, та не прийняв від нього жодних документів, клопотань. Коли він підійшов до залу засідань, йому сказали зачекати 20 хв., а потім помічник дала йому копію постанови. Вказує, що таким чином суддя розглянув справу без участі сторін. Посилається на те, що працівник поліції не давав йому документів на вимірювальний прилад та на місці нібито проведеної ним зупинки транспортного засобу не запропонував йому пройти освідування за допомогою спеціального пристрою в присутності двох свідків. При винесенні постанови судді були обмежені його права, передбачені КУпАП. Зазначає про відсутність будь-яких правових підстав і доказів того, що він в той час та тому місці, які вказані у протоколі, керував автомобілем з ознаками алкогольного спяніння, під час цього поліцейський ОСОБА_9 його зупиняв, що він відмовився від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку, що по вул. Яворницького в м. Долина о 19 год. 30 хв. поліцейським у присутності відповідних свідків було складено протокол і він відмовився від підпису, що в розділі «Огляд на стан спяніння» взагалі відсутні будь які дані, що до протоколу долучено медичний висновок. Наголошує на порушенні порядку проходження огляду на стан алкогольного спяніння. На його думку, висновок судді щодо фактичних обставин адміністративного правопорушення повністю суперечить зібраним по справі доказам. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання апеляційного суду з'явилась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, якому роз'ясненні права, передбачені ст. 268 КУпАП, захисник ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_4, яким роз'ясненні права, передбачені ст. 271 КУпАП.

ОСОБА_2, його захисники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали доводи апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній, просили постанову судді скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_3 завив клопотання про приєднання доказів та про допит свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_5, яке задоволено.

Свідкам ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_5 розяснені права, передбачені ст. 272 КУпАП.

Приєднані докази по справі про адміністративне правопорушення досліджено в судовому засіданні апеляційного суду.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги постановою апеляційного суду від 03 жовтня 2017 року витребувано з ОСОБА_12 Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників поліції, які причетні до складання протоколу про адміністративне правопорушення від 27 серпня 2017 року серії АП2 № 169275, а також відеозапис з відеореєстратора відповідної патрульної машини.

На виконання постанови органом патрульної поліції відповідні відеозаписи не надано у звязку з відсутністю витребуваних доказів. Як вбачається з листа від 13 жовтня 2017 року вих. № 7065, що надійшов до суду 20 жовтня 2017 року, в ОСОБА_12 відсутня архівація відеозаписів за 27 вересня 2017 року із автомобільного відео реєстратора, а працівники, що несуть службу в групі реагування патрульної поліції ОСОБА_12, не забезпечені нагрудними камерами (відеореєстраторами).

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, захисників ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, постанову судді місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі, з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи, цих вимог закону суддею у повній мірі дотримано не було.

Вважаю доводи апеляційної скарги про те, що суд не вжив вичерпних заходів для з'ясування обставин справи про адміністративне правопорушення слушними, а висновки суду першої інстанції щодо обставини події передчасними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення, оскільки вони спростовуються доказами, що містяться в матеріалах справи.

Так, зі змісту постанови судді вбачається, що суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, висновок судді про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, не є обґрунтованим, оскільки не підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами по справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 27 серпня 2017 року серії АП2 № 169275 (а.с. 1), ОСОБА_2 27 серпня 2017 року о 18 год. в м. Долина по вул. Шевченка керував автомобілем «Фольксваген Пассат», номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. Порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Суддя, розглядаючи справу, повинен, дослідивши докази у справі, переконатися шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться особі у вину згідно з протоколом про адмінправопорушення та з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, і прийти до висновку чи містять дії, які суддя вважає доведеними, ознаки саме такого правопорушення.

За приписами п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Так, згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого спяніння є адміністративним правопорушенням і тягне за собою відповідальність аналогічно, як і за керування транспортним засобом у стані спяніння.

Однак, зміст викладених у протоколі обставин адміністративного правопорушення не узгоджується сукупністю інших доказів по справі, які були предметом перевірки під час апеляційного розгляду.

В апеляційній скарзі та в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 наполягав на тому, що він Правила дорожнього руху України не порушував, транспортним засобом не керував.

Враховуючи досліджені в судовому засіданні суду апеляційної інстанції докази, пояснення надані свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в суді апеляційної інстанції, приходжу до висновку, що рішення судді про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП прийнято без належного дослідження факту керування ним транспортним засобом.

Так, свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що 27 серпня 2017 року він був в ОСОБА_12 парку під час святкування дня міста. Приблизно о 14 год. він там зустрів ОСОБА_13, а потім і ОСОБА_2. Юрій повідомив, що в парк приїхав на машині, однак автомобіль не заводиться. З того всього вони вирішили випити пива. У звязку з цим, коли зустріли ОСОБА_11, ОСОБА_2 попросив його допомогти, а саме завести машину і доставити її додому. ОСОБА_14 сам сів за кермо, однак машину завести не зміг. Потім ОСОБА_11 попросив ОСОБА_14 вийти з машини, сам сів за кермо автомобіля, а їх попросив підштовхнути його. Коли машина завелась ОСОБА_2 сів на місце пасажира з боку водія. В цей час побачив, як до машини підбігли невідомі, витягнули ОСОБА_2 з неї та між ними почалась шарпанина. Через деякий час підбігли працівники поліції, не менше чотирьох чоловік. Вони заломили ОСОБА_2 руки за спину і відразу ж повезли його в невідомому напрямку. Юрій їм опору не чинив. Ніхто нічого не складав. Все відбувалося миттєво. До автомобіля ніхто з працівників поліції не підходив. Не було понятих. Він залишився в парку, а ОСОБА_11 сказав, що віджене машину на подвір`я ОСОБА_2.

Вважаю пояснення, надані ним в судовому засіданні, належним та допустимим доказом.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що 27 серпня 2017 року близько 16 год. він в міському парку м. Долина зустрівся зі своїм товаришем ОСОБА_2, зустрів також ОСОБА_10 та ОСОБА_15. Про зустріч з хлопцями він не домовлявся. Тоді святкували день міста Долина, в парку був концерт, проводились якісь масові змагання. Того дня спиртного він не вживав взагалі. ОСОБА_16 пили пиво. ОСОБА_2 розповів йому, що з автомобілем якась проблема, він не заводиться. Також попросив відігнати автомобіль до нього додому. Від погодився та попросив показати в чому проблема з автомобілем. ОСОБА_2 спочатку сів за кермо автомашини, однак завести її так і не зміг. Тоді сів за кермо він і попросив хлопців штовхнути автомобіль для того, що завести двигун. Через деякий час двигун завівся і він зробив декілька прогазовок для того, щоб підзарядити акумулятор. В той час, коли на пасажирське сидіння збоку сів ОСОБА_2, до автомобіля підбігли невідомі люди, які витягнули його з салону і почали шарпати та штовхати останнього. Вони так в не зрозуміли, що сталося, і в цей час підбігли працівники поліції, їх було 4-5 чоловік. Вони схопили ОСОБА_2, заломили йому руки і повели в невідомому напрямку. Опору працівникам поліції ОСОБА_2 не чинив взагалі. До машини з працівників поліції взагалі ніхто не підходив, в тому числі і до нього. Потім доставив автомобіль до ОСОБА_2 в двір. В автомобілі буди документи на машину та телефони ОСОБА_2. Не було ніяких понятих.

Вважаю вказані пояснення належним та допустимим доказом.

З пояснень письмових пояснень свідка ОСОБА_6 (а.с. 3) від 27 серпня 2017 року, що відібрані начальником сектору ОСОБА_12 майором міліції ОСОБА_17 вбачається, що вона 27 серпня 2017 року протягом дня знаходилася разом зі своїм чоловіком та дітьми на концерті в ОСОБА_12 міському парку, присвяченому Дню міста Долина. В цей день близько 18 год. вона з чоловіком та дітьми пішли в пивну палатку на квас. Коли вона сиділа за столиком і пила квас, помітила як візуально знайомий їй чоловік, який з вигляду перебував у нетверезому стані, при ходьбі хитався, спотикався, образливо чіпався до перехожих, сів в автомобіль марки «Фольксваген Пассат» номерний знак НОМЕР_1, завівши його, почав виїздити з місця, де стояв, автомобіль при цьому рухався назад і в перед, сильно газуючи. Через це до нього підійшли невідомі їй чоловіки, які витягли його із-за керма і не допустили, що він пяним втік або здійснив наїзд на відпочиваючих.

З пояснень письмових пояснень свідка ОСОБА_7 (а.с. 4) від 27 сепрня 2017 року, що відібрані начальником сектору ОСОБА_12 майором міліції ОСОБА_17 вбачається, що 27 серпня 2017 року він перебув в м. Долина в міському парку на святкуванні Дня міста. Близько 18 год. невідомий чоловік, перебуваючи в нетверезому стані, так як він при ходьбі хитався, спотикався, а також пив пиво неподалік пивних палаток, сів у автомобіль марки «Фольксваген Пассат» сірого кольору номерний знак НОМЕР_1, ввімкнувши замок запалювання завів автомобіль і почав їхати назад та вперед, при цьому сильно газував. В цей час до нього підійшли невідомі чоловіки, які почали робити йому зауваження та намагалися витягнути водія, який перебував у стані алкогольного спяніння, для того, що не допустити наїду на людей.

Аналізуючи зміст письмових пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які долучені до матеріалів вбачається, що пояснення свідків стосуються не ідентифікованої ними особи, тобто без конкретної вказівки на прізвище та імя. Також, вказані пояснення свідчать, що вказана подія відбувалась за відсутності працівників поліції.

Таким чином, сукупність встановлених під час апеляційного розгляду обставин, а саме того, що працівник поліції, який складав протокол, не був очевидцем події та не зупиняв ОСОБА_2 під час здійснення ним керування транспортним засобом, також з урахуванням письмових пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які прямо не вказують саме на ОСОБА_2 як на водія, аналогічно з урахуванням пояснень свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які вказали, що останній транспортним засобом не керував, а також враховуючи відповідь поліції щодо нездійснення відеофіксації вказаної події, доходжу до висновку, що в досліджуваній ситуації, в розумінні норм закону, ОСОБА_2 неможливо визнати водієм.

Так, відповідно до п. 1.10 ПДР України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі;

Відповідно до пункту 27 Постанови ПВССУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 18, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом.

Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Тому, з огляду на зміст п. 1.10 ПДР України та зміст ст. 130 КУпАП, ОСОБА_2 в досліджуваній ситуації неможливо визнати водієм, оскільки матеріали справи та пояснення свідків не містять відомостей, які б підтверджували факт керування ним транспортним засобом.

Крім іншого, до протоколу долучено копію постанови серії БР № 821728, прийняту начальником сектора № 2 ОСОБА_12 відділу поліції капітаном поліції ОСОБА_9 про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 126 КУпАП про те, що він 27 серпня 2017 року о 18 годині в. м. Долина по вул. Шевченка керував автомобілем не маючи при собі посвідчення водія та реєстраційного документа на ТЗ.

Разом з тим, з поданої під час апеляційного розгляду копії постанови Долинського районного суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2017 року визнано дії начальника сектора № 2 ОСОБА_12 відділу поліції капітана поліції ОСОБА_9 протиправними та скасовано вищенаведену постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 126 КУпАП, так як він транспортним засобом не керував.

Вказана сукупність обставин свідчить про відсутність в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Таким чином, твердження апелянта про те, що у працівників поліції не було підстав вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного спяніння, оскільки він транспортним засобом не керував, знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Вважаю слушними доводи апелянта про те, що працівниками поліції не дотримано, а суддею суду першої інстанції не перевірено дотримання порядку проведення огляду у на стан алкогольного спяніння.

В протоколі про адміністративне правопорушення та висновку щодо результатів медичного огляду зазначено, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду саме в медичному закладі ОСОБА_12 ЦРЛ (а.п. 1, 2).

Апелянт вважає, що наявний в матеріалах справи висновок щодо результатів медичного огляду, містить, на його думку, анкетні дані іншої особи, бо у нього інша дата народження. Дійсно дата народження апелянта «26 листопада 1982 року», а в висновку зазначено «06 листопада 1982 року». Зважаючи, що ОСОБА_2 сам посилається, що був у медичному закладі, вважаю що помилка в його даті народження є очевидною опискою.

Між тим, у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП, приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі Порядку), для проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння водія транспортного засобу в закладах охорони здоров'я є три підстави:

1) незгода водія на проведення огляду на стан сп'яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу;

2) незгода водія з результатами огляду на стан сп'яніння, проведеного працівником поліції на місці зупинки транспортного засобу;

3) скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, що, в такому випадку, є обовязковим.

Аналізуючи сукупність письмових доказів по справі про адміністративне правопорушення, доходжу висновку, що матеріали справи не містять жодних відомостей, які б свідчили про необхідність проведення огляду на стан алкогольного спяніння щодо ОСОБА_2 безпосередньо в медичному закладі, відповідно про те, що працівниками поліції у даному випадку було порушено порядок проведення огляду на стан алкогольного спяніння.

Аналогічно, пояснення свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які викладені вище не містять відомостей про виконання працівниками поліції обовязку запропонувати особі пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу.

Крім того, з наданої відповіді ОСОБА_12 Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області на запит адвоката ОСОБА_3 вих. № 7573 від 30 жовтня 2017 року вбачається, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водія ОСОБА_2 було доставлено до ОСОБА_12 ЦРЛ для проведення огляду на стан алкогольного спяніння. До ОСОБА_12 Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області 27 серпня 2017 року ОСОБА_2 не доставлявся.

Зміст вказаного листа також підтверджує, що на місці події ОСОБА_2 працівники поліції не пропонували пройти огляд за допомогою спеціальних технічних засобів.

ОСОБА_2 стверджує, що під час складання протоколу йому не розяснювалися його права і обовязки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Доказів, які б свідчили про те, що дійсно працівниками поліції ОСОБА_2 розяснювалися його права та обовязки, матеріали справи не містять, таких відомостей не здобуто і під час апеляційного розгляду, оскільки допитані свідки спростовують даний факт.

Встановлені обставини розцінюю порушенням ч. 4 ст. 256 КУпАП, вважаю суттєвими та такими, що порушують право на захист ОСОБА_2

Апелянт посилається на те, що суддя з метою не проведення судового розгляду (що, на його думку, підтверджується відсутністю будь-якої фіксації судового засідання), коли він підійшов, повідомив його про необхідність зачекати в приміщенні коридору, а натомість за час очікування виготовив незаконну та необґрунтовану постанову - таким чином розглянув справу без його участі.

Разом з тим, чинним законодавством не передбачено обовязкового здійснення технічної фіксації судового засідання при здійсненні судового розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП.

Також, посилання судді у постанові про те, що ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, та доводи апелянта про те, що він був у суді, чекав в приміщенні коридору, отримав копію постанови не є взаємовиключними чи суперечливими.

Зі змісту пояснень ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду слідує, що він фактично знаходився біля суду та зявився безпосередньо в приміщення суду після прийняття рішення по справі, а справу було розглянуто без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у звязку з його неявкою в судове засідання на встановлений час, та відсутністю його клопотання про відкладення розгляду справи.

Несвоєчасне прибуття особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в судове засідання, після прийняття рішення по суті справи, не зобовязує суддю розпочинати розгляд справи спочатку, оскільки це не ґрунтується на нормах закону, тому вказаний довід є неслушним.

Твердження апелянта про порушення права на захист у звязку з відмовою у допуску до участі в судовому розгляді у якості представника ОСОБА_5 не є слушним з огляду на наступне.

Так, згідно з ст. 268 КУпАП та виходячи зі змісту Рішення КСУ №13-рп/2000 від 16 листопада 2000 року» дозволяється допуск до участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Разом з тим, така особа зобовязана предявити докази на підтвердження професійного фахового рівня (дипломом про здобуття повної вищої юридичної освіти) та повноваження на ведення справи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи не вбачається факту надання ОСОБА_5 таких документів, які б підтверджували, що він є фахівцем у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Надана копія довіреності від імені ОСОБА_2, якою він уповноважив ОСОБА_5 бути його представником «у всіх судових інстанціях, в судах загальної юрисдикції будь-якої територіальної спеціалізації та інстанційності з усіма правами, які надано законом позивачу, відповідачу, третій особі та потерпілому», не підтверджує повноваження на ведення справ, які розглядаються в порядку Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому суддя мав підстави відмовити ОСОБА_5 в допуску до участі в справі як представника.

Твердження апелянта про те, що свідок ОСОБА_8, вказаний в протоколі, є колишнім працівником поліції, а тому не може бути свідком, не є слушними, оскільки ст. 272 КУпАП. не містить таких обмежень.

Крім того, суд в постанові не посилався на пояснення вказаного свідка, як на доказ.

Аргументи апелянта про відсутність відомостей про свідка ОСОБА_6 у протоколі є хибними, оскільки зі змісту протоколу вбачається, що до нього долучено пояснення ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Таким чином, вищевикладене у своїй сукупності свідчить про відсутність в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому постанову судді належить скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Долинського районного Івано-Франківської області від 19 вересня 2017 року скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло

Згідно з оригіналом

Суддя В.В. Повзло