Справа № 526/1856/17
Провадження № 3/526/473/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року м. Гадяч

Суддя Гадяцького районного суду Полтавської області Горошко А.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, непрацюючого, РНОКПП невідомий,

за ч. 1 ст. 164 КУпАП, -

встановив:

Від Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП, зі змісту якого вбачається, що 11.08.2017 року о 12 год. 05 хв. у м. Гадяч, вул. Гетьманська,17, ОСОБА_1 проводив господарську діяльність з перевезення пасажирів на таксі транспортним засобом ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1, без оформлення як субєкта господарювання та ліцензії на даний вид господарської діяльності.

ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що того дня він вперше в своєму житті дійсно вирішив підзаробити та спробувати когось один раз підвезти на автомобілі за гроші, в звязку з чим на транспортний засіб, яким керував правомірно шляхом передачі йому власником свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, почепив відповідну фішку. Разом з тим, не встигнувши перевезти жодного пасажира, був зупинений працівниками поліції та Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області. В подальшому, він так і жодного разу не здійснив перевезення пасажирів за гроші.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та дослідивши матеріали справи, слід дійти наступних висновків.

Так, протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, який повинен відповідати певним вимогам, зокрема, містити відомості про суть адміністративного правопорушення (ч. 1 ст. 256 КУпАП).

Обов'язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає (ч. 1 ст. 254 КУпАП та ч. 2 ст. 251 КУпАП), та не може бути перекладено на суд.

У протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості щодо обов'язкових ознак об'єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, що унеможливило повний та всебічний розгляд справи відносно останнього та з'ясування всіх обставини.

Так, у протоколі не зазначено: в чому полягало провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів на таксі (сукупність дій), тобто не розкрито зміст і суть правопорушення, що є неприпустимим, так як порушує право на захист особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; за яких обставин ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність, що має правове значення для вирішення питання про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП України.

Крім цього, відповідно ч. 1 ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як визначено диспозицією ч. 1 ст. 164 КУпАП України, відповідальність за дане правопорушення настає у разі провадження господарської діяльності без державної реєстрації як субєкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Дана норма статті є бланкетною, поміж тим в протоколі відсутнє посилання на конкретну норму закону, яка передбачає здійснення даного виду господарювання за ліцензією.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 3 ГК України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Згідно ст. 55 ГК України, суб'єктами господарювання є:

1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Як вбачається з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про підприємництво», підприємництво - це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб'єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення можливе за наявності достатніх доказів, які підтверджують існування всіх ознак підприємницької діяльності, основними з яких є: самостійність, ініціативність та систематичність.

Відповідні розяснення також містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» від 25.04.2003 року № 3, згідно якого під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб'єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов'язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

До протоколу додано фото автомобіля, проте доказів на підтвердження того, що автомобіль був сфотографований саме за обставин, зазначених в протоколі, не додано.

Також, до протоколу не додано витягів з реєстрів, які б свідчили про наявність чи відсутність державної реєстрації ОСОБА_1 як субєкта господарювання та відсутність його даних в реєстрах на ліцензування. Після повернення справи на доопрацювання, до протоколу додано довідку, в якій вказано, що ОСОБА_1 не має ліцензії на перевезення пасажирів автомобільним транспортом. Однак дана довідка ніким не підписана та не містить жодних реквізитів, які вимагаються до довідки, як документа.

Разом з тим, вищезазначені докази не підтверджують те, що ОСОБА_1 безпосередньо самостійно, систематично надає послуги з перевезення пасажирів на таксі.

При цьому, у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження неодноразового надання ОСОБА_1 послуг по перевезенню пасажирів на таксі, тобто це був одиничний випадок.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

Проте, немає жодних даних про обладнання автомобіля спеціальними пристроями для приймання та виконання замовлень на перевезення пасажирів та розпізнавальних знаків «таксі», а з фотографії неможливо встановити навіть колір приладу, вставленого на даху автомобіля.

До матеріалів справи не додано жодних пояснень свідків чи очевидців, які б могли підтвердити факт перевезення ним пасажирів в режимі «таксі», кількість таких перевезень, періодичність.

Таким чином, будь-яких доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, зазначеного в протоколі, особою, яка склала протокол не надано і посилання на них в самому протоколі не наведено, а тому констатація факту вчинення ним адміністративного правопорушення в протоколі є припущенням, яке не ґрунтується на доказах. Такі докази не були здобуті судом і під час розгляду справи. Всі можливості по збиранню нових доказів по справі вичерпані.

За положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у звязку за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки в ході судового розгляду, незважаючи на вжиті судом заходи, не добуто належних та допустимих доказів, які б беззаперечно свідчили про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, тому відповідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 221, 247, 251, 252, 256, 280, 284 КУпАП, суддя, -

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП відносно ОСОБА_1 у звязку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд Полтавської області.

Суддя А. М. Горошко