АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Гайдамаченко Т.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 17 травня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20 400,00 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Згідно постанови суду, ОСОБА_2, 10.04.2017 року, приблизно о 22 год. 30 хв., керував автомобілем марки «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1, в м. Києві по вул. Зодчих, 36 з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Оскільки ОСОБА_2, будучи притягнутим 05.12.2016 року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, повторно протягом року вчинив порушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, його дії кваліфіковано за ч.2 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді від 17.05.2017 року, а провадження в справі відносно ОСОБА_2 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування своїх вимог, зазначає, що матеріали справи не містять доказів доведеності вини ОСОБА_2 у порушені ним вимог Правил дорожнього руху, а висновки суду, викладені в оскаржуваній постанові, не підтверджуються матеріалами справи.

Також вказує, що докази винуватості ОСОБА_2, на які послався суд в оскаржуваній постанові, не можна вважати належними та допустимими доказами. Так, в порушення вимог ст. 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення, не зазначено ні прізвище, ні адреси свідків, а є лише посилання на пояснення двох свідків, з відеозапису з відеореєстратора працівників патрульної служби, що був наданий на запит суду, вбачається, що ОСОБА_2 взагалі немає на даному записі, як і немає двох свідків, а лише голоси невідомих осіб. Крім того, працівником поліції було запропоновано ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння, на що останній погодився, але в присутності двох свідків.

Звертає увагу, що ОСОБА_2 запропонував пройти медичний огляд на встановлення факту сп'яніння у медичному закладі у відповідності до положень Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена Наказом МВС та МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року, однак його пропозиція проходження медичного огляду була проігнорована працівниками поліції.

Крім того, перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський повинен проінформувати особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, чого також зроблено не було.

Таким чином адвокат Гайдамаченко Т.П. вказує, що огляд ОСОБА_2 на стан сп'яніння був проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та вищезазначеної Інструкції, що тягне за собою недійсність такого огляду.

Також зазначає, що суд першої інстанції проігнорував заявлене клопотання про направлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за підсудністю до Деснянського районного суду м. Києва, а саме за місцем реєстрації і проживання останнього та за місцем реєстрації транспортного засобу, що свідчить про недотримання судом п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 11.06.2004 року «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 КУпАП».

Переглядаючи справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, вислухавши його пояснення та пояснення його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили скасувати оскаржувану постанову судді від 17.05.2017 року, а провадження в справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та апеляційні доводи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, цих вимог закону дотримано не було, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_2 у порушенні ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України, суддя послався на протокол про адміністративне правопорушення серії БР №140871 від 10.04.2017 року, складений відносно ОСОБА_2, письмові пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та відеозапис з нагрудної камери працівників поліції, правопорушення вчиненого, як на докази винуватості ОСОБА_2 однак належним чином їх не перевірив та не дав належної оцінки поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що призвело до неповноти з'ясування фактичних обставин справи, і як наслідок прийняття незаконного та необґрунтованого рішення.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_2 пояснив, що ввечері 10.04.2017 року він не керував транспортним засобом, а за кермом був його дядько ОСОБА_7, якому він надав автомобіль, оскільки вранці наступного дня він мав намір їхати до м. Херсон. Зустрівшись з ОСОБА_7 він передав ключі від автомобіля, після чого дядько сів за кермо і по дорозі додому заїхали разом до «Макдональдсу» щоб поїсти. Через деякий час він вийшов з «Макдональдсу» та побачив біля свого автомобіля поліцейських, які приїхали за викликом, оскільки його автомобіль заблокував виїзд іншому автомобілю, водій якого і викликав поліцію.

Підійшовши до автомобіля, поліцейські одразу почали звинувачувати, що він перебуває в стані алкогольного сп'яніння та вимагали пройти тест на «Драгері». У відповідь на такі вимоги, він повідомив, що не є водієм, однак незважаючи на це, склали відносно нього протокол про відмову від проходження огляду на стан сп'яніння.

За клопотанням захисника під час апеляційного розгляду справи був допитаний ОСОБА_7, який підтвердив зазначені ОСОБА_2 обставини та пояснив, що коли ОСОБА_2 пішов до машини, знаючи, що вони заблокували інший автомобіль, він залишився всередині, а коли вийшов на вулицю побачив біля їхнього автомобіля працівників поліції, які поводили себе агресивно та склали відносно ОСОБА_2 протокол за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння.

Також за клопотанням захисника під час апеляційного розгляду справи був допитаний ОСОБА_5, який згідно матеріалів справи був свідком відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння та пояснив, що 10.04.2017 року він приїхав до своїх знайомих та коли ввечері збирався їхати додому підійшов до свого автомобіля і побачив, що автомобіль «Шкода» заблокував йому виїзд, при цьому водія в автомобілі не було, у зв'язку з чим він викликав поліцію. Після приїзду працівників поліції майже одразу до автомобіля «Шкода» підійшов чоловік, який щось пояснював працівникам поліції, однак в цей час він перебував в салоні свого автомобіля, а тому не знає про що йшла мова. Приблизно через 10 хвилин вказаний автомобіль від'їхав, після чого на прохання поліцейського він написав пояснення та одразу поїхав додому.

При цьому також пояснив, що на той час йому здалось, що особа, яка підійшла до автомобіля «Шкода» перебуває в стані алкогольного сп'яніння, про що він і написав у своїх поясненнях, однак не може стверджувати напевно, оскільки було темно і він майже одразу поїхав з місця події.

Для перевірки доводів апеляційної скарги, апеляційним судом до Управління патрульної поліції м. Києва було направлено судові повістки про виклик в судове засідання інспектора поліції ОСОБА_8, який складав відносно ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення, для дачі пояснень щодо обставин вчинення останнім адміністративного правопорушення, однак на неодноразові виклики апеляційного суду інспектор поліції в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив.

Частиною 2 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, яка протягом року повторно вчинила будь-яке з порушень передбачених частиною першою цієї статті.

Отже, переглядаючи справу в межах поданої апеляційної скарги, вважаю, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом марки «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння та зупинки працівниками поліції даного транспортного засобу, і як наслідок порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП.

Що стосується наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, на який послався суд першої інстанції, як на доказ винуватості ОСОБА_2 у вчиненні даного адміністративного правопорушення, то з вказаного відеозапису не вбачається, що останній керував транспортним засобом та взагалі не видно особу водія.

Таким чином, оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів на підтвердження того, що працівники поліції зупинили водія ОСОБА_2 під час керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, за ч.2 ст. 130 КУпАП, в даному випадку, не можна вважати належним доказом керування ОСОБА_2 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння, оскаржувана постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 17 травня 2017 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 17 травня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження в справі відносно ОСОБА_2 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/796/1503/2017 Категорія КУпАП: ч.2 ст. 130 КУпАП

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.