АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№ 33/796/2973/2017 Постанова винесена суддею Бірса О.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_3 та представника потерпілого ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_5 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року стосовно

ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в

м. Стаханов Луганської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 320 грн.

Як встановив суддя місцевого суду, ОСОБА_3 15 вересня 2017 року о 12 год.

10 хв., на вул. Попудренка, 28 в м. Києві, керуючи транспортним засобом «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_2, при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності свого маневру та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Mercedes Benz Е250», державний номерний знак НОМЕР_1, який рухався по головній дорозі, що призвело до пошкодження транспортних засобів, завдання матеріальних збитків та порушення вимог п.п. 2.3(б),

10.1 ПДР України, тобто скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, вважаючи зазначену постанову незаконною та необґрунтованою, такою, що прийнята через неповноту з'ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить її скасувати та накласти на ОСОБА_3 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Обґрунтовуючи свою вимогу, апелянт зазначає, що суддя місцевого суду не дотримав вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, оскільки неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам щодо скоєння грубого порушення порядку користування правом керування транспортним засобом, а саме явне і умисне нехтування ОСОБА_3 Правил дорожнього руху, порушення правил перетинання перехресть, виїзд на смугу зустрічного руху, невжиття необхідних заходів для уникнення зіткнення з автомобілем під його керуванням, що потягло наслідки у вигляді завдання значної шкоди. Таким чином, вважає, що суддя формально підійшов до розгляду справи, допустивши при цьому порушення вимог ст. 269, 277-2, 278 КУпАП, оскільки позбавив його законних прав та інтересів, як потерпілої сторони по справі, а також порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, визначений КУпАП та Законом України «Про судоустрій і статус суддів». При цьому безпідставно врахував щире каяття особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та в порушення вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП застосував до ОСОБА_3 занадто м'яке стягнення у виді штрафу.

В суд апеляційної інстанції ОСОБА_5, будучи належним чином сповіщений про час і місце розгляду справи, не прибув,клопотання про відкладення розгляду справи не подав, а тому його неявка, з огляду на положення ч.ч. 5, 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному перегляду постанови судді місцевого суду.

Заслухавши пояснення представника потерпілого ОСОБА_4, яка підтримала доводи апеляційної скарги, просила скасувати постанову суду першої інстанції в частині накладення стягнення та прийняти нову постанову, якою накласти на ОСОБА_3 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції

ст. 124 КУпАП, вислухавши пояснення ОСОБА_3, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважав судове рішення законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В суді апеляційної інстанції знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про неналежне виконання суддею місцевого суду положень ст. 277-2 КУпАП при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_3, а відтак і недотримання вимог ст. 269 КУпАП. У той же час, як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_5 подав до суду письмові пояснення з додатками, які, при прийнятті рішення, були проаналізовані та оцінені суддею згідно зі ст. 252 КУпАП.

Крім того, при розгляді справи в апеляційному суді ОСОБА_5 отримав можливість для реалізації всіх своїх прав, передбачених ст. 269 КУпАП, та скористався нею в спосіб, обраний ним самостійно, а саме через свого представника, тобто його права були відновлені.

Що стосується інших доводів апелянта, то вони є непереконливими, з огляду на наступне.

За змістом ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Цих вимог закону суддею при розгляді даної справи було дотримано.

Так, винуватість ОСОБА_3 у порушенні 15 вересня 2017 року в м. Києві по

вул. Попудренка, 28, п.п. 10.1, 2.3(б) ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доведена дослідженими по справі доказами. Висновки судді місцевого суду в цій частині не оспорюються в апеляційній скарзі ОСОБА_5, а тому не є предметом апеляційної перевірки.

Що стосується доводів в апеляційній скарзі щодо м'якості накладеного стягнення, то вони є непереконливими.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Санкція ст. 124 КУпАП передбачає альтернативні види стягнення за вчинення цього правопорушення, а саме штраф або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

В той же час за змістом ст. 30 КУпАП позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Обираючи вид і розмір адміністративного стягнення ОСОБА_3 за вчинене ним порушення пунктів 10.1, 2.3(б) ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, суддя місцевого суду врахував характер вчиненого ОСОБА_3 правопорушення, особу правопорушника, який свою винуватість визнав та щиро розкаявся у скоєному, відсутність обставин у провадженні, що обтяжують відповідальність, ступінь вини ОСОБА_3 та вважав, що для досягнення мети, визначеної ст. 23 КУпАП, до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу, з огляду на альтернативну санкцію закону, за порушення якого він притягнутий до відповідальності.

Таке рішення суддя місцевого суду в постанові достатньо мотивував, не взявши до уваги позицію ОСОБА_5 щодо доцільності позбавлення ОСОБА_3 права керування транспортними засобами.

При цьому, обставини, на які ОСОБА_5 звернув увагу судді, а саме вчинення ОСОБА_3 15 вересня 2017 року інших, окрім передбаченого ст. 124 КУпАП, адміністративних правопорушень, які залишилися без реагування поліцейськими, використання під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП документів, які, на його думку, містять ознаки підробки, завдання значної матеріальної шкоди, не залишилися поза увагою судді місцевого суду, який дійшов з цього приводу в постанові правильного висновку, що такі обставини не підтверджені доказами та не можуть враховуватися під час вирішення питання про вид адміністративного стягнення, який слід обрати щодо ОСОБА_3

До того ж матеріали провадження не містять даних про те, що ОСОБА_3 вчинив грубе правопорушення, отже, на переконання апеляційного суду, стягнення у виді штрафу, яке суддя місцевого суду наклав на нього, в даному випадку є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових правопорушень, тобто досягнення мети, передбаченої ст. 23 КУпАП.

За відсутності жодних доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги в частині порушення суддею місцевого суду порядку розгляду справи про адміністративне правопорушеннящодо ОСОБА_3, визначеного КУпАП та Законом України «Про судоустрій і статус суддів», твердження ОСОБА_5в цій частині не заслуговують на увагу.

З огляду на те, що всі доводи апеляційної скарги ОСОБА_5, в яких він ставить під сумнів законність постановленого в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 рішення, в тому числі й щодо м'якості застосованого стягнення, не ґрунтуються на матеріалах справи і вимогах закону, за відсутності підстав для скасування постанови судді місцевого суду від 24 жовтня 2017 року, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва О.П. Павленко