Провадження № 33/795/147/2017
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2017 року місто Чернігів

Суддя судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області Короїд Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07 березня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07 березня 2017 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 275,60 грн.

Судом першої інстанції ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 17.12.2016, о 17.40, у м. Чернігові, по вул. Козацькій, 20-а, керував автомобілем «ВАЗ-21703», державний номерний знак НОМЕР_1 та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив про відсутність доказів, які б прямо указували на наявність у нього ознак спяніння, оскільки свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 засвідчили лише його відмову, не вказуючи при цьому наявність ознак спяніння, що і ним заперечується. Тому вважає, що у працівників поліції не було підстав направляти його на огляд, а в нього, відповідно, і обовязку його проходити.

Крім того, вказує на порушення судом його права на захист, яке виразилося у розгляді справи у його відсутність, попри його заяви з проханням відкласти розгляд справи, відповідні довідки медичних закладів про перебування його на стаціонарному лікуванні з 10.01.2017 по 23.01.17 в Чернігівській міській лікарні №1, з 30.01.2017 по 10.02.2017 та з 02.03.2017 по 10.03.2017 у Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні.

Тому вважає, що суд дійшов передчасного висновку про його неявку в судові засідання без поважних причин, що потягло за собою порушення його права на захист та неповноту судового розгляду.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп'яніння, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суд першої інстанції на підставі перевірки та належної оцінки зібраних по справі доказів, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 3), поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які стверджували, що у їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження перевірки на стан алкогольного спяніння, при цьому у водія спостерігалися явні ознаки спяніння (характерний запах із ротової порожнини та нестійка хода) (а.с. 4, 5). Також факт порушення ПДР України підтверджується рапортом інспектора роти №3 БУПП в м. Чернігові ДПП ОСОБА_4 (а.с. 7) та відеозаписом із нагрудної відеокамери № 00272 від 17.12.2016 року (диск а.с. 22), на якому зафіксовано водія ОСОБА_1, який перебував на місці ДТП і у нього спостерігалися явні ознаки спяніння, внаслідок чого працівниками поліції йому було запропоновано пройти медичний огляд, він відмовився, відмова зафіксована в протоколі про адміністративне правопорушення, засвідчена двома свідками.

За таких обставин, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Твердження апелянта про те, що в нього не було явних ознак спяніння, внаслідок чого він не мав проходити медогляд, апеляційний суд розцінює як захисну версію з метою уникнення відповідальності за вчинене, оскільки дане твердження не знайшло свого підтвердження суді апеляційної інстанцій та спростовується вищевказаними доказами.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки спяніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Працівниками поліції в присутності двох свідків складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому належним чином зафіксовано дії водія та ознаки сп'яніння, а тому даний протокол є належним доказом по справі. Твердження апелянта, що свідки засвідчили лише факт відмови підписати протокол є необґрунтованими, оскільки в поясненнях свідки вказують, що водій відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, при цьому у нього спостерігалися явні ознаки такого.

Згідно вимог, викладених у статтях 245, 280, 283 КУпАП, обставини правопорушення судом повинні бути зясовані всебічно, повно й обєктивно в їх сукупності. Судовий розгляд даної адміністративної справи судом першої інстанції відбувся з додержанням вказаних норм законодавства, всебічно, повно і обєктивно досліджені докази по справі і зроблений висновок, виходячи із сукупності всіх зібраних доказів та підтверджених в суді апеляційної інстанції, тому твердження апелянта про відсутність достатніх доказів з приводу скоєння ним зазначеного адміністративного правопорушення не заслуговують на увагу.

Разом тим, апеляційний суд підтримує позицію місцевого суду з приводу того, що ОСОБА_1 неодноразово належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а його постійні клопотання про відкладення розгляду даної справи через перебування на стаціонарному лікуванні, періоди яких співпадали із датами судових засідань та подання клопотань особисто ОСОБА_1, а не поштою, вказують на можливість останнього за станом здоровя прийняти участь у розгляді справи, тому судом такі його дії цілком обґрунтовано розцінено як намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення через сплив строків накладення адміністративного стягнення.

Крім того, правопорушнику була надана можливість надати пояснення особисто в суді апеляційної інстанції, однак останній, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився.

Згідно ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Відповідно, вказане правопорушення було скоєно ОСОБА_1 17 грудня 2016 року, а постанова Новозаводського районного суду, якою останнього притягнуто до відповідальності винесена 07 березня 2017 року, тобто в межах передбаченого законодавством строку, протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення, подальше відкладення розгляду справи потягнуло б за собою безпідставне закриття провадження у справі.

Таким чином, адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.

За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону, і законних підстав для її скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 23, 33, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Новозаводського районного суду м.Чернігова від 07 березня 2017 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_5