Апеляційний суд міста Києва
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Тютюн Т.М. за участю захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,

на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 9 жовтня 2017 року,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09.10.2017 року на ОСОБА_4 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, 15 серпня 2017 року о 2 годині 30 хвилин ОСОБА_4, керуючи автомобілем Audi Q7 д/н НОМЕР_2 на перехресті пр-ту Науки - вул. Ракетної в м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння ухилився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 зазначає про незаконність постанови судді, оскільки викладені в ній висновки не відповідають обставинам справи та поясненням свідків. Так, пояснення про те, що він керував транспортним засобом, він не давав, як і свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, а також інспектор патрульної поліції ОСОБА_7 Не відповідають дійсності і спростовуються відеозаписом і висновки про те, що автомобіль було зупинено працівником поліції. У випадку, що мав місце, він знаходився в припаркованому в дозволеному місці автомобілі і розмовляв по телефону. На вимогу пройти огляд на стан сп'яніння відмовився, оскільки така вимога застосовується до водія, яким він не являвся.

Вважає, що суддя формально розглянув справу, не дослідив докази, не допитав свідків, і невідомо, чи свідки, взагалі, викликалися, а також повідомив, що відеозапис з Управління патрульної поліції у м. Києві не надійшов, хоча цей доказ є у справі.

________________________________________________________________________

Справа № 33/796/2848/2017 Постанова винесена суддею Рудиком І.В.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

З огляду на викладене ОСОБА_4 вказує на відсутність події та складу адміністративного правопорушення, просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_4, будучи повідомлений про дату, час і місце, не прибув і не повідомив про поважні причини. А тому згідно з ч.6 ст.294 КУпАП його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

У поданих суду апеляційної інстанції письмових поясненнях ОСОБА_4 частково викладає доводи апеляційної скарги та зазначає, що автомобілем "Audi Q7" керував його брат ОСОБА_6, і коли працівники патрульної поліції під'їхали до припаркованого автомобіля, він знаходився на передньому сидінні. Двигун і фари були вимкнені. Про це він вказав у протоколі про адміністративне правопорушення. Ця обставина підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_5, які вони дали в суді першої інстанції, відеозаписом нагрудної камери працівників поліції, який не був досліджений судом, оскільки надійшов після прийняття рішення. Крім того, у постанові викривлено його та свідків пояснення щодо тієї обставини, що нібито він керував транспортним засобом і його зупинили працівники поліції.

Також ОСОБА_4 звертає увагу на те, що останнім днем притягнення його до адміністративної відповідальності згідно з ч.2 ст.38 КУпАП є 15.11.2017 року. А тому, посилаючись на висновки в ухвалі Верховного Суду України, Узагальненому науково-консультативному висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України, судовій практиці Апеляційного суду міста Києва, вважає, що суд за спливом строку не вправі з'ясовувати обставини вчинення правопорушення та визнавати особу винною чи невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення захисника ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, зафіксовані в: протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_4; письмових поясненнях свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9, у присутності яких ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння; поясненнях інспектора УПП в м. Києві ОСОБА_7, опитаного безпосередньо в суді першої інстанції, про те, що екіпажем було зупинено автомобіль "Audi Q7", що рухався в нічний час без ввімкненого світла фар і водій якого ОСОБА_4, від якого було чути запах алкоголю, відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

Оскільки вказані докази об'єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду.

Перевірити відповідність пояснень ОСОБА_4, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_5 в суді першої інстанції тим, що викладені в постанові, апеляційний суд не має можливості, оскільки іншим чином вони не зафіксовані.

Водночас, на записі нагрудної камери (відеореєстратора) працівника Управління патрульної поліції у м. Києві, який надійшов на запит суду першої інстанції вже після прийняття рішення, зафіксовано тривале протягом кількох годин (з 02:30 до 05:26 годин) спілкування ОСОБА_4 з працівниками поліції. Працівник поліції повідомив, що автомобіль зупинено тому, що він рухався в темну пору доби без ввімкненого світла фар, що узгоджується з поясненнями свідка ОСОБА_7, а ОСОБА_4, який знаходився на місці водія в автомобілі, заперечив факт керування транспортним засобом та відмовився проходити огляд на стан сп'яніння. Як логічно слідує з письмових пояснень правопорушника, свідки, які підтвердили, що він транспортним засобом не керував, знаходились неподалік. Однак жодних осіб, крім ОСОБА_6 і працівників поліції, а надалі свідків та водія евакуатора, на записі зафіксовано не було. До того ж, стверджуючи про те, що він автомобілем не керував, у разі присутності поблизу вказаних осіб, ОСОБА_4 мав можливість вказати на водія, чого ним зроблено не було.

Посилання на вказаний запис як на доказ невинуватості не можуть бути враховані, оскільки запис розпочався з того моменту, як працівник поліції підходить до транспортного засобу, який не перебуває в русі.

У справі міститься інформація про виклик судом свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, та дані про отримання ОСОБА_8 судової повістки, що спростовує твердження в апеляційній скарзі. Однак вказані особи в судове засідання не з'явилися, і у суду відсутні процесуальні можливості забезпечити в примусовому порядку їх явку в межах провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Між тим, у справі наявні письмові пояснення цих осіб, їх підписи містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, і свідки зафіксовані на відеозаписі, а тому не довіряти відомостям у протоколі та поясненнях немає підстав.

Таким чином обставини справи встановлені суддею всебічно, повно і об'єктивно, що спростовує доводи про протилежне, і винуватість ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Стягнення на ОСОБА_4 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає санкції відповідної частини статті.

Оскільки обставини справи були з'ясовані суддею місцевого суду протягом трьох місяців з дня вчинення адміністративного правопорушення, і, відповідно, в межах цього ж строку накладено стягнення, пояснення правопорушника у тій частині, що суд не вправі з'ясовувати обставини вчинення адміністративного правопорушення та визнавати особу винною чи невинуватою, є недоречними.

Отже, постанова судді місцевого суду є законною та обґрунтованою, і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 9 жовтня 2017 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 600 /шестисот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 /десять тисяч двісті/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.М. Тютюн