Провадження № 33/780/267/17 Доповідач у 2 інстанції Ященко
Категорія 147 05.04.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

« 5 » квітня 2017 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області в складі судді Ященко І.Ю., з участю особи притягнутої до адмінвідповідальності ОСОБА_2, захисника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 4 січня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, гр.України, мешканця АДРЕСА_1, непрацюючого, -

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП і піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 5.11.2016р. близько 21 год. 20 хв. у м. Біла Церква по б-ру Олександрійський, керував автомобілем «Hyundai Sonata», д.н.з. «НОМЕР_1», з явними ознаками алкогольного сп'яніння; від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказану постанову скасувати, як незаконну та необґрунтовану, а провадження по справі щодо нього закрити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначив, що суд формально та однобічно підійшов до розгляду справи, без встановлення дійсних обставин справи, розглянув справу у його відсутність в період хвороби, чим порушив його право на захист, не перевірив докази, не викликав свідків, належним чином не дослідив протокол про адмінправопорушення, не обґрунтував обрання виду адмінстягнення, стверджує, що в стані алкогольного сп»яніння він не перебував, а дії працівників поліції розцінює як помсту у зв»язку з конфліктом, який виник у нього з ними через складання адмінпротоколу на його сина ОСОБА_7

Також апелянт просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки повідомлення про розгляд справи не отримував, копію постанови отримав лише 7.02.2017р., а тому вважає строк пропущеним з поважних підстав.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_1, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Доводи апеляційної скарги про необхідність поновлення строку на оскарження постанови є обґрунтованими.

З постанови суду вбачається, що ОСОБА_2 участі в судовому засіданні не брав, належним чином про розгляд справи повідомлений не був, оскільки sms-повістка була направлена ОСОБА_2 за номером телефону НОМЕР_2, в той час коли номер телефону, вказаний ОСОБА_2 в його заяві є НОМЕР_3; копію постанови від 4.01.2017р. апелянт отримав лише 6.02.2017р.

За таких обставин причини порушення строку на оскарження постанови є поважними, а тому строк на оскарження постанови підлягає поновленню.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності є обґрунтованими.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об»єктивне з»ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган(посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов»язаний з»ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом»якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з»ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.4 розділу IX «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом міністра внутрішніх справ від 07.11.2015 року № 1395 огляд на стан алкогольного сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків, відповідно до чинного законодавства.

Згідно п.6 вказаного розділу, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення.

Перевіряючи матеріали адміністративного провадження апеляційний суд дійшов висновку про те, що при складанні адміністративного протоколу працівником поліції та прийняті рішення судом, зазначені вимоги в повній мірі виконані не були.

З постанови судді вбачається, що визнано доведеним те, що ОСОБА_2 5.11.2016р. близько 21 год. 20 хв. у м. Біла Церква по б-ру Олександрійський, керував автомобілем «Hyundai Sonata», д.н.з. «НОМЕР_1», з явними ознаками алкогольного сп'яніння; від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В обґрунтування доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП суд послався на протокол про адміністративне правопорушення в якому зазначено, що ОСОБА_2 мав ознаки алкогольного сп»яніння, від проходження огляду на стан сп»яніння відмовився та вказані свідки відмови : ОСОБА_4, ОСОБА_5; пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Висновок судді про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, на думку апеляційного суду, зроблений на неповно досліджених обставинах справи, а тому є необґрунтованим.

Так, сам ОСОБА_2, під час розгляду апеляційної скарги, винним себе у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнав, пояснивши, що в стані алкогольного сп»яніння під час керування автомобілем не перебував, на місці зупинки автомобіля працівниками поліції йому не було запропоновано провести огляд на стан сп»яніння, ніяких свідків під час його зупинки та під час складання протоколу не було, вважає, що його переслідування працівниками поліції велося у зв»язку з конфліктом, який за декілька днів до цього відбувся між ним та поліцейськими, які його зупинили, з приводу складання адмінпротоколу на його сина ОСОБА_7, такі дії поліції розцінює як незаконні.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 298427 від 5.11.2016 року вбачається, що свідками ознак сп»яніння у водія ОСОБА_2 та його відмови від проходження огляду на стан сп»яніння зазначені : ОСОБА_4 та ОСОБА_5, пояснення яких також наявні в матеріалах провадження.

Разом з тим, допитані під час апеляційного розгляду свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили, що дійсно 5.11.2016р. були зупинені працівниками поліції, які їм запропонували проїхати у відділ поліції для підписання протоколу про адмінправопорушення відносно зупиненого ними водія, який зі слів працівників поліції, перебував у стані алкогольного сп»яніння та відмовлявся проходити огляд на стан сп»яніння, приїхавши у відділ вони підписали протокол та пояснення складені працівником поліції, які не читали, так як довіряли поліції, обставини зазначені в поясненнях складених працівником поліції від імені оголошені під час апеляційного розгляду, не відповідають дійсності, оскільки самого водія на якого склали протокол, вони взагалі не бачили, тому не можуть стверджувати у якому стані він перебував і чи відмовлявся проходити огляд на стан сп»яніння. Під час апеляційного розгляду вказані свідки заявили, що присутнього ОСОБА_2 вони бачать вперше.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, який є одним з основних джерел доказів і документом, що офіційно засвідчує факт неправомірних дій має містити поряд з даними про особу правопорушника і прізвища, адреси свідків, які підписують протокол.

Оскільки свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечили факт своєї присутності під час відмови водія ОСОБА_2 від проходження ним огляду на стан сп'яніння, апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУПАП складений з порушеннями вимог діючого законодавства, так як містить відомості, які не відповідають фактичним обставинам справи.

Враховуючи те, що протокол про адміністративне правопорушення, який є основним джерелом доказів, складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом міністра внутрішніх справ від 07.11.2015 року № 1395, інших беззаперечних доказів того, що ОСОБА_2 мав ознаки алкогольного сп»яніння і при цьому відмовився від проходження огляду на стан сп»яніння в присутності двох свідків, суду не надано, постанова суду підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови, якою провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміправопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

На підставі наведеного і керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Поновити строк ОСОБА_2 на апеляційне оскарження постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 4 січня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 4 січня 2017 року щодо ОСОБА_2 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ________________