ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/247/17

29 березня 2017 року

Суддя Костопільського районного суду Рівненської області Цвіркун О. С.

розглянувши матеріали, що надійшли від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у місті Рівному про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що 01 лютого 2017 року об 03 год. 05 хв. інспектором роти №2 батальйону УПП в м. Рівне ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР №253345, відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно вказаного протоколу, 01 лютого 2017 року о 02 год. 15 хв., на 145 км а/д Городище-Рівне-Старокостантинів, ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоналізатора «ALKOTEST №6810» та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисник вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнали у зв'язку з тим, що інспектором який складав протокол про адміністративне правопорушення порушено порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, визначений ст. 266 КУпАП, Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 року, наказом МВС України/МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, а саме не роз'яснено водієві принцип дії газоаналізатора та не оформлено направлення на проходження медичного огляду з метою виявлення стану сп'яніння. Зазначили, що у справі відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Звернули увагу суду на те, що пояснення свідків суперечать Протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки вони відібрані о 02 год. 15 хв. де свідки зазначають, що були присутні при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, а протокол складено о 03 год. 05 хв. Крім того свідки давали пояснення на 145 км а/д Городище-Рівне-Старокостантинів, а не в закладі охорони здоров'я.

Суд, заслухавши пояснення представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, дослідивши письмові докази у справі приходить до наступних висновків.

Статтею 266 КУпАП встановлений порядок огляду на стан сп'яніння осіб, які керують транспортними засобами.

Частиною другою вказаної статті встановлено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його

результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

З системного аналізу вказаної норми випливає, що це норма імперативного характеру і не дає права вибору поліцейському обирати, яким чином проводити огляд водія на стан сп'яніння, чи на місці зупинки транспортного засобу, чи в медичному закладі, а чітко визначає порядок проведення такого огляду спочатку на місці зупинки транспортного засобу, а в разі відмови водія проходити такий огляд або не згоди з результатами огляду, поліцейський зобовязаний оформити направлення в медичний заклад для проходження медичного огляду і запропонувати водієві пройти такий огляд в медичному закладі.

Формою пропозиції поліцейського водієві транспортного засобу, щодо якого є підстави вважати, що він перебуває у стані сп'яніння, є оформлення направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров'я, який має право проводити такий огляд.

Згідно ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні норми визначені у Наказі МВС № 1395 від 07 листопада 2015 року. де вказано, що направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан спяніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.

Відповідно до п. 3 Постанови КМУ №1103 від 17.12.2008 року "Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, і проведення такого огляду" огляд проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів або лікарем закладу охорони здоров'я (в сільській місцевості за відсутності лікаря-фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Пунктом 6 цієї Постанови встановлено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я. Форма направлення на огляд наведена в додатку 1 до Інструкції, затвердженої Наказом МВС МОЗ від 09.11.2015 №1452/735.

Судом встановлено, що 01 лютого 2017 року інспектором №2 батальйону УПП в м. Рівне ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2, ОСОБА_1 не було запропоновано у встановленому законом порядку пройти огляд на стан сп'яніння, а саме поліцейський не поінформував його про порядок застосування спеціального технічного засобу, як того вимагає п.5 розділу ІІ Наказу МВС МОЗ від 09.11.2015 №1452/735, що стверджується поясненнями свідків, які дані ними о 02 год. 15 хв., тобто в момент зупинки транспортного засобу (момент зупинки транспортного засобу, зафіксований у рапорті інспектора від 01.02.2017 року) та не оформив, у встановленому законом порядку направлення до відповідного закладу охорони здоров'я, для проходження огляду на стан сп'яніння, оскільки воно не додано до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №253345 та відсутнє в матеріалах справи.

Пунктом 8 Постанови КМУ від 17.12.2008 року №1103, встановлено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до п. 6 вказаної постанови КМУ водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Згідно п. 7 Постанови КМУ №1103 поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Разом з тим, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Суд ставиться критично до пояснень свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки свідки, даючи пояснення на 145 км а/д Городище-Рівне-Старокостантинів стверджують, що ОСОБА_5 відмовився проходити медичний огляд у закладі охорони здоров'я.

Судом не здобуто належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 пропонувалось у встановленому законом порядку пройти огляд на стан сп'яніння.

Інспектор поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення є суб'єктом владних повноважень і відповідно до ст. 19 Конституції України зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд приходить до висновків, що порушуючи встановлений законом порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп'яніння і проведення такого огляду інспектор не забезпечив проведення огляду водія транспортного засобу ОСОБА_1 в закладі охорони здоров'я протягом двох годин з моменту зупинки транспортного засобу, оскільки ОСОБА_1 не направлявся і не доставлявся працівниками Національної поліції до закладу охорони здоров'я. Даний факт підтверджується тим, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено не в закладі охорони здоров'я, а на 145 км а/д Городище-Рівне-Старокостантинів. Викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини не доводяться сукупністю належних і допустимих доказів.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У нещодавно прийнятому рішенні у справі «ОСОБА_4 проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). Суд зауважує, що рішення у справі «ОСОБА_4 проти Росії» на даний момент не набрало законної сили, але суд погоджується з одностайною позицією семи суддів ЄСПЛ, викладеною в цьому рішенні.

За таких обставин, відповідно до положень ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Справу відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП закрити в зв'язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адмінправопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі скарги через Костопільський районний суд.

СуддяОСОБА_6