АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/1264/17 Головуючий у І-й інстанції Стрельников О.О.
Справа № 192/1738/17-п Головуючий в ІІ інстанції Мазниця А.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2017 року, якою

ОСОБА_1, 1992 року жовтня місяця 03 дня народження, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, 17 вересня 2017 року на 437 км автодороги Н-08, ОСОБА_1 керував автомобілем ДАФ, номерний знак НОМЕР_1, з напівпричепом КРОЖ, номерний знак НОМЕР_2, з явними ознаками наркотичного спяніння (бліде обличчя, тремтіння рук, зіниці очей не реагують на світло), і на вимогу працівників поліції пройти в установленому законом порядку огляд на стан спяніння в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження, вказану постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити через відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи вимоги свого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апелянт зазначив, що його не було повідомлено про розгляд справи належним чином, а копію оскаржуваної постанови він отримав поштою лише 03.11.2017 року.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, апелянт зазначає, що належні докази його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відсутні, а протокол про адміністративне правопорушення та пояснення понятих, на які посилається суд у своїй постанові, не є належними доказами, про існування інших доказів судом взагалі не зазначено. Крім того, судом під час розгляду провадження не було належним чином встановлено всіх обставин справи, зокрема не було допитано поліцейського, що склав протокол.

Зазначає, що судом першої інстанції були проігноровані всі наявні порушення з боку працівників поліції та недоліки протоколу а саме те, що в протоколі не зазначено всіх необхідних відомостей та його складено в порушення Інструкції щодо оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху за №1408/27853.

Апелянт також акцентує увагу та тому, що в протоколі зазначено про події, які мали місце 17.09.2011 року, без зазначення часу, так само зазначено про місце а саме 437 кілометр дороги Н-08, проте даний автошлях має довжину 434,9 кілометрів, крім того вказує, що судом не було з'ясовано, чи відстороняли його від керування транспортним засобом.

Одночасно ОСОБА_1 зазначає про те, що обставини, зазначені у протоколі та постанові суду, суперечать фактичним обставинам подій, оскільки після його зупинки працівниками поліції він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння та в подальшому працівники поліції відпустили його, а протокол склали за його відсутності. Між іншим зазначає, що понятих ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які були залучені поліцейськими, йому не представили, останні при ньому своїх пояснень не писали.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши захисника ОСОБА_4, що апеляційну скаргу підтримала, на її задоволенні наполягала, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Вирішуючи клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його задовольнити, оскільки згідно матеріалам справи він участі у судовому розгляді не брав та отримав її копію лише 03.11.2017 р. (а.с. 13), а отже є підстави для висновку, що строк апеляційного оскарження був пропущений ним з поважної причини.

Аналізуючи оскаржувану постанову з урахуванням доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи, які підтверджуються доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 17.09.2017 р. складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; поясненнями ОСОБА_5 та ОСОБА_3, які були залучені в якості понятих при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, з яких вбачається, що в їх присутності саме водій ОСОБА_1 відмовився на вимогу працівників поліції пройти огляд у встановлено законом порядку для встановлення стану наркотичного спяніння; письмовими поясненнями самого ОСОБА_1, який зазначив про свою категоричну відмову від проходження медичного огляду для встановлення стану наркотичного сп'яніння (а.с. 2).

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення кореспондують з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності обєктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки наркотичного спяніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд у медичному закладі охорони здоров'я.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не було допитано у судовому засіданні поліцейського, що склав протокол про адміністративне правопорушення не можуть бути прийняті до уваги, оскільки законність складання зазначеного протоколу підтверджується наявними в матеріалах провадження доказами, зокрема письмовими поясненнями понятих ОСОБА_5 та ОСОБА_3, зазначених у протоколі від 17.09.2017 року, які відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджують доцільність його складання.

Що стосується доводів апелянта про наявність порушень та недоліків у протоколі про адміністративне правопорушення, які, на його думку, мали місце, втім були проігноровані судом, то їх суд апеляційної інстанції вважає неприйнятними, оскільки з урахуванням наявних в матеріалах провадження доказів вони не спростовують факту відмови останнього від проходження медичного огляду та правильності висновків суду в цілому.

Всі інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, апеляційним судом не приймаються до уваги, оскільки наявними доказами в матеріалах провадження не підтверджуються, мають формальний характер, не спростовують правильності оскаржуваної постанови суду та спрямовані на ухилення останнього від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Апеляційним судом не встановлено порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, у зв'язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги апелянта є неприйнятними.

При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Тому, опираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Суд апеляційної інстанції погоджується з посиланнями захисника на те, що в оскаржуваній постанові дата народження ОСОБА_1 вказана не у відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення, втім розцінює це як описку, що може бути виправлена самим судом, що виніс постанову, яка не свідчить про неправильність або незаконність останньої та не може бути підставою для її скасування.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Строк апеляційного оскарження, - поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_6