Справа № 131/1661/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Стадник С.І., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від начальника Іллінецького ВП Гайсинського ВП ГУ Національної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого заступником начальника з охорони в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Іллінецьке", який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 за ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Липовецького районного суду Вінницької області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 178398 слідує, що 19.10.2017 року о 18:00 год. в с. Іллінецьке громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем Opel Astra д/н WSC78CS з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з ротової порожнини), від проходження огляду на стан алкогольного спяніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив суду, що 19.10.2017 року до ТОВ "Іллінецьке" на мирний мітинг приїхало близько 120 студентів, які фактично блокували роботу підприємства. Виїхавши з роботи близько 17:00 год. він побачив студентів, які встановили палатку біля поля, яке обробляє ТОВ "Іллінецьке", при цьому останні ламали кукурудзу для того щоб розпалити вогнище. Зупинившись поряд з ними, він вийшов з автомобіля і зробив їм зауваження, після чого завіз товариша в м. Іллінці, а сам поїхав додому. Вдома його чекав товариш ОСОБА_2, який забрав його до себе додому щоб допомогти по бджільництву. Згодом до нього зателефонувала дружина, яка повідомила про приїзд працівників поліції, які повідомили їй, що він здійснив наїзд на людину перебуваючи в стані алкогольного спяніння. У звязку з цим він поїхав додому де на його телефон зателефонували працівники поліції і запропонували зустрітись, на що він сказав щоб вони приїжджали. Надалі приїхали працівники поліції з двома студентами, при цьому запропонували пройти огляд на стан спяніння за допомогою приладу Drager Alcotest. Оскільки працівник поліції на його вимогу відмовивсь надати документи на прилад, яким мав проводитись огляд на стан спяніння, він відмовивсь його продувати, при цьому він зателефонував на "102" і викликав поліцію, яка по приїзду відібрала у нього пояснення. Після того як він повідомив працівникам поліції, що зараз має приїхати його адвокат, останній не зволікаючи запросили свідків і скали протокол, після чого сіли в автомобіль і поїхали. Пройти огляд на стан спяніння в закладі охорони здоровя, працівники поліції йому не пропонували.

Свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що 19.10.2017 року близько 19:30 год. він їхав на роботу в м. Іллінці, проте на виїзді з м. Липовець був зупинений працівником поліції, який повідомив, що пяний чоловік збив дитину і втік. Надалі працівник поліції заповнив пояснення, які він підписав. В його присутності працівник поліції не пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан спяніння в закладі охорони здоровя. Обставини викладені в письмових поясненнях не відповідають дійсності, оскільки були ним підписані не читаючи і поспіхом.

Порушення Правил дорожнього руху за яке передбачено застосування адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом за своєю суттю підпадає під дію кримінального аспекту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Лутц против Германии (Lutz v. Germany), пункт 182; Шмауцер против Австрии (Schmautzer v. Austria); Малиге против Франции (Malige v. France)).

Підпункт (d) пункту 3 статті 6 Конвенції визначає, що кожний обвинувачений має право допитати свідка, який свідчить проти нього або ж мати право на те, щоб ці свідки були допитані, а також право на виклик і допит свідків на його користь на таких самих умовах, як і для свідків, що показують проти нього (Трофимов против России (Trofimov v. Russia), пункт 33; Садак против Турции (№ 1) (Sadak and Others v. Turkey (no. 1)), пункт 67).

Можливість очної ставки обвинуваченого з важливим свідком в присутності судді є суттєвим елементом справедливого судового розгляду (Тарау против Румынии (Tarau v. Romania), пункт 74; Гравиано против Италии (Graviano v. Italy), пункт 38).

Будучи повідомленими про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, інспектор СРПП №1 Іллінецького ВП ОСОБА_4, інспектор СРПП №2 Ілліницького ВП ОСОБА_5, свідки - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судове засідання не зявилися.

За таких обставин особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, не могла заперечити пояснення свідків в судовому засіданні і допитати останніх.

В такому випадку, суд приймає до уваги позицію Європейського Суду з прав людини у справі Корнєв і Карпенко проти України (п. 54 Рішення), де Суд визначив, що пункти 1 і 3(с1) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, як загальне правило вимагають надання підсудному відповідної та належної можливості заперечувати докази свідка обвинувачення і допитати його або під час надання останнім своїх показань, або пізніше.

Європейський Суд зазначив, що обвинувачення не може ґрунтуватися виключно чи вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не може заперечити. Із цього випливає, що якщо засудження виключно або вирішальною мірою ґрунтується на показаннях особи, допитати яку чи домогтися допиту якої підсудний не мав можливості ані під час досудового слідства, ані під час судового розгляду, права захисту виявляються обмеженими в тій мірі, що є несумісною з гарантіями, передбаченими статті 6 Конвенції, що має місце у даній справі.

З наведених вище мотивів письмові пояснення свідків не можуть бути покладені в основу винності ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 статті 130 КУпАП.

Переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

Матеріали справи не містять допустимих доказів відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння в закладі охорони здоровя, при цьому судом враховано пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, які узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_3, який в судовому засіданні підтвердив, що в його присутності працівник поліції не пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного спяніння в закладі охорони здоровя і як наслідок останній не відмовлявсь.

Суд, керуючись принципом "поза розумним сумнівом" вважає, що протокол про адміністративне правопорушення як юридичний документ, що містить дані про обставини вчиненого правопорушення, за відсутності інших допустимих доказів щодо обставин правопорушення є недостатнім для твердження про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що обставини наведені в протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли підтвердження в ході судового розгляду. Оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, провадження у справі слід закрити на підставі статті 247 ч.1 п.1 КУпАП.

Керуючись ст. 130 ч.1, 221, 247, 251, 252, 284, 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області через Липовецький районний суд Вінницької області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя С.І. Стадник