П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 569/3437/17 24 березня 2017 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Наумова С.В.,

при секретарі Слакві-Марчук Н.В.,

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Рівне департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, за ч. 1 ст. 130 КУпАП.,

- зміст ст. 268 КУпАП., ОСОБА_1 розяснено, -

В С Т А Н О В И В:

24 лютого 2017 року об 14 год. 43 хв. інспектором роти №1 батальйону УПП в м. Рівне ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР №252125 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно вказаного протоколу, 24 лютого 2017 року об 13 год. 52 хв. в м. Рівне по вул. Уласа Самчука, 20, ОСОБА_1 керував автомобілем, марки «Хонда» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку проводився в медичному закладі КЗ "РОЦПЗН", що підтверджується висновком №274 від 24.02.2017 року.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав та пояснив суду, що 24 лютого 2017 року керував транспортним засобом по вул. Клима Савури в м. Рівне, був безпідставно зупинений працівниками поліції. Працівники поліції запропонували провести поверхневий огляд його транспортного засобу на що він погодився, після огляду транспортного засобу запропонували проїхати в КЗ "РОЦПЗН" для проходження медичного огляду на стан сп'яніння. ОСОБА_1 погодився та проїхав з поліцейськими до медичного закладу. Зазначив, що медичний огляд проводився за допомогою газоаналізатора "Алкотест", який показав позитивний результат. Не погодившись з вказаним результатом медичного огляду ОСОБА_1 написав заяву для повторного проходження медичного огляду з використанням лабораторних досліджень. За результатами такого огляду складено Акт медичного огляду №275 та Висновок щодо результатів медичного огляду від 24.02.2017 року, відповідно до якого вміст алкоголю в крові ОСОБА_1 менший за допустиму норму.

Захисник в судовому засіданні пояснила, що письмовим доказом Висновком щодо результатів медичного огляду від 24.02.2017 року, який складений на підставі Акту медичного огляду №275 підтверджується відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки при лабораторному дослідженні біологічного середовища ОСОБА_1 було виявлено допустиму норму алкоголю, а саме 0,15 проміле етанолу в крові і 0,11 проміле у видихувальній суміші. Крім того захисник вважає неналежним та недопустимим доказом Висновок від 24.02.2017 року, зроблений на підставі медичного акту №274, оскільки огляд ОСОБА_1 проводився з порушенням встановленого ст. 266 КУпАП, Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 року, наказом МВС України/МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, оскільки ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції не пропонувалось пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, відповідно він не відмовлявся пройти такий огляд, а тому у патрульних були відсутні підстави для направлення ОСОБА_1 в заклад охорони здоров'я для проходження відповідного огляду. Покликаючись на ч. 5 ст. 266 КУпАП вважає, що огляд є недійсним.

Свідок лікар ОСОБА_4, в судовому засіданні пояснила, що складала обидва медичні акти: №274 та №275 від 24 лютого 2017 року на підставі яких було складено Висновки щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість. Показала суду, що медичний акт №274 від 24.02.2017 року було складено на підставі висновків, зроблених за допомогою газоаналізатора, а акт №275 від 24.02.2017 року на підставі лабораторного дослідження біологічного середовища крові, відібраної у ОСОБА_1

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника, свідка, а також дослідивши письмові докази у справі суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Статтею 266 КУпАП встановлений порядок огляду на стан сп'яніння осіб, які керують транспортними засобами.

Частиною другою вказаної статті встановлено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

З системного аналізу норма закону випливає, що вказана норма є нормою імперативного характеру і не дає права вибору поліцейському обирати, яким чином проводити огляд водія на стан сп'яніння, чи на місці зупинки транспортного засобу, чи в медичному закладі, а чітко визначає порядок проведення такого огляду спочатку на місці зупинки транспортного засобу, а в разі відмови водія проходити такий огляд або не згоди з результатами огляду, оформити направлення в медичний заклад для проходження медичного огляду і запропонувати водієві пройти такий огляд в медичному закладі.

Дана норма кореспондується з вимогами наказу МВС № 1395 від 07 листопада 2015 року. Відповідно до якого направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан спяніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Відповідно до п. 3 Постанови КМУ №1103 від 17.12.2008 року "Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, і проведення такого огляду" огляд проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів або лікарем закладу охорони здоров'я (в сільській місцевості за відсутності лікаря-фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Пунктом 6 цієї Постанови встановлено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Судом встановлено, що 24 лютого 2017 року об 13 год. 52 хв., на місці зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1, в м.Рівне, по вул. Уласа Самчука,20 поліцейський не пропонував пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, що стверджується Протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №252125 та поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Інспектор поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення є суб'єктом владних повноважень і відповідно до ст. 19 Конституції України зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 266 КУпАП, Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 року "Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, і проведення такого огляду", наказом МВС України/МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 "Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" встановлено певний порядок, тобто спосіб, у який зобов'язані діяти працівники поліції при виявленні у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 5 ст. 266 КУпАП встановлено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Судом встановлено, на підставі письмових доказів протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №252125 від 24.02.2017 року, направлення на проходження медичного огляду з метою виявлення стану сп'яніння від 24.02.2017 року та пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, Постанови КМУ №103 від 17.12.2008 року та наказу МВС/МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року, оскільки ОСОБА_1 поліцейський не запропонував пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, а оформив направлення в медичний заклад без достатніх на те підстав, а отже відповідно до закону суд визнає його недійсним.

Крім того суд приймає до уваги письмовий доказ Висновок КЗ "РОЦПЗН" РОР від 24.02.2017 року, який складений о 15 год. 40 хв., щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 в якому зазначено, що в крові обстежуваного допустима норма алкоголю - 0,14%, а згідно висновоку "Alcotester Drager" - 0,11%. Даний доказ спростовує твердження, щодо вчинення останнім правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення.

Єдиним доказом перебування особи у стані алкогольного чи іншого сп'яніння може бути лише Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

У нещодавно прийнятому рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

На підставі викладеного, вважаю, що обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення та не доводяться сукупністю належних і допустимих доказів, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при цьому суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому приходить до переконання, що провадження у справі слід закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, відповідно до положень ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 130, 247, 266 КУпАП суд,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП., - закрити в звязку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду С.В. Наумов