Справа № 159/4364/17
Провадження № 3/159/2574/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Бойчук П.Ю., розглянувши справу, що надійшла від Ковельського відділу поліції ГУ НП України у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого,

передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 13.10.2017 року о 20 год. 30 хв. в с. Облапи Ковельського району, по вул. Радгоспній керував автомобілем марки «Рено Кенго», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння - нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка, яка не відповідала обстановці, та на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку, в присутності свідків, відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні по розгляду даної справи ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що 13.10.2017 року він разом зі знайомими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 поїхали до ОСОБА_4 з приводу викрадення останнім електродрилі. Однак, під час зясування обставин крадіжки, ОСОБА_4 викликав працівників поліції, та, на час прибуття останніх, конфлікт було вичерпано. Приблизно через 20-30 хвилин після відїзду працівників поліції, він поїхав разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до місця проживання. Однак, відїхавши близько кілометра від місця проживання ОСОБА_4, були зупиненні працівниками поліції. Зазначив, що за кермом автомобіля перебував ОСОБА_2 та після зупинки транспортного засобу працівниками поліції з автомобіля вийшли він та ОСОБА_3 з правої сторони. Після цього працівниками поліції йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння на спеціальному приладі. Він відмовився від проходження такого огляду на місці зупинки транспортного засобу, оскільки не вважав себе таким, що перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Мотивувати підстави такої відмови в судовому засіданні не зміг. Вказував на те, що він не перебував за кермом автомобіля, який належить саме йому. За кермом вказаного автомобіля в цей час перебував ОСОБА_2, а працівники поліції незаконно доправили його до лікарні для проходження огляду на стан сп'яніння.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка інспектор СРПП № 1 Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 суду показав, що 13.10.2017 року, перебуваючи в добовому наряді патрульної поліції Ковельского ВП ГУНП у Волинській області отримав повідомлення від чергового Ковельського ВП ГУНП у Волинській області про необхідність виїзду по виклику ОСОБА_4 за вказаною заявником адресою. По прибуттю в с. Облапи по вул. Радгоспна, 10, було встановлено, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_1Д виник конфлікт з приводу позики коштів та зникнення електродрилі. Після вичерпання інциденту на місці події, працівники поліції від'їхали з місця події, попросивши перед цим ОСОБА_4 повідомити їх про час відїзду ОСОБА_1 від місця проживання ОСОБА_4 З часом було отримано від останнього повідомлення про те, що ОСОБА_1 відїхав від його будинку на автомобілі за кермом. Після отримання вказаного повідомлення, працівниками поліції було вижито заходів для зупинки автомобіля марки «Рено Кенго», оскільки задній номерний знак останнього не освічувався належним чином. В цей час виникла підозра про керування ОСОБА_1 вказаним транспортним засобом у стані алкогольного спяніння. В результаті зупинки вказаного транспортного засобу було встановлено, що в автомобілі перебуває ОСОБА_3 та ОСОБА_1, які залишили автомобіль, вийшовши з нього з правої сторони від водія. Після цього ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння на приладі «Драгер», однак останній відмовився від вказаного огляду. В подальшому ОСОБА_1 було доставлено до лікарні, де він також відмовився від такого огляду.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 суду показав, що 13.10.2017 року він разом з візуально знайомими ОСОБА_1 та ОСОБА_3 поїхали до ОСОБА_4 з приводу викрадення останнім електродрилі. Однак, після прибуття працівників поліції по місцю проживання ОСОБА_4 та зясування усіх обставин справи, приблизно через 25 хвилин після відїзду працівників поліції, він поїхав разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до місця проживання. За кермом автомобіля перебував саме він. Відїхавши близько кілометра від місця проживання ОСОБА_4, їх транспортний засіб був зупинений працівниками поліції шляхом ввімкнення проблискових маячків на службовому автомобілі останніх. Після зупинки транспортного засобу працівниками поліції, з автомобіля він не виходив, однак з автомобіля вийшли ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з правої сторони цього автомобіля автомобіля та попрямували до працівників поліції. Після цього ОСОБА_1 та ОСОБА_3 сіли в патрульний автомобіль працівників поліцій, а він чекав повернення останніх. Оскільки останні поїхали кудись з працівниками поліції, через деякий час він зателефонував до ОСОБА_1 та запитав, що робити з автомобілем. Останній повідомив про те, що автомобіль треба доставити за місцем його проживання. Крім цього, ОСОБА_2 зазначив, що саме він керував автомобілем, належним ОСОБА_1, оскільки останній перебував в стані алкогольного спяніння.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 суду показав, що 13.10.2017 року він разом зі знайомими ОСОБА_1 та ОСОБА_2 поїхали до ОСОБА_4 з приводу викрадення останнім електродрилі. Однак після прибуття працівників поліції по місцю проживання ОСОБА_4 та зясування усіх обставин справи, працівники поліції поїхали. Він та ОСОБА_1 сіли в автомобіль останнього, за кермом якого перебував ОСОБА_2, та поїхали в напрямку м. Ковель. Відїхавши певний проміжок дороги від місця проживання ОСОБА_4, автомобіль був зупинений працівниками поліції за допомогою проблискових маячків. Він та ОСОБА_6, після того, як вони вийшли з автомобіля, були затримані працівниками поліції та доставлені до лікарні для проходження ОСОБА_1 медичного огляду на стан сп'яніння. Крім цього зазначив, що за кермом автомобіля перебував саме ОСОБА_2С, однак під час зупинки транспортного засобу працівниками поліції з автомобіля вийшли ОСОБА_1 та він з правої сторони. Після зупинки працівниками поліції транспортного засобу, ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу, у звязку з чим їх повезли до лікарні.

З огляду на зазначені вище показання свідків, обрана ОСОБА_1 категорична невизнавальна позиція є не інакше, як обраний спосіб самозахисту, який є виключно голослівним, оскільки жодним іншим доказом не підтверджений та свідчить про його вперте намагання у такий спосіб уникнути від відповідальності.

Незважаючи на повне невизнання ОСОБА_1 своєї вини у відмові від проходження огляду на стан алкогольного спяніння при керуванні транспортним засобом у вищезазначену дату та годину, його вина у вчиненні даного адміністративного правопорушення повністю доводиться зібраними та дослідженими судом доказами.

Так, показання інспектора поліції за своїм змістом відповідають доданим до матеріалів справи рапортам, що складені кожним інспектором патрульної служби, які прибули на місце події.

З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 428 від 13.10.2017 року вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння.

Наведені показання свідків беззаперечно підтверджують факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного спяніння, що визнано останнім в ході розгляду справи.

Показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в своїй сукупності суперечать поясненням самого ОСОБА_1 навіть з приводу того, що останньому не пропонувалось пройти медичний огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Підстав не вірити чи сумніватись у показаннях допитаного в якості свідка працівника поліції ОСОБА_5 у суду немає, оскільки вказані показання в повній мірі узгоджуються з приєднаними до матеріалів справи рапортами та поясненнями інших свідків у справі, не містять жодних суперечностей та в повному обсязі відтворюють картину розвитку подій, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення від моменту зупинки ОСОБА_1 до часу складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Зокрема, попри категоричне заперечення ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом у вказані в протоколі дату та час, його пояснення спростовується наявними в справі рапортами працівників поліції та письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 13.10.2017 року, згідно яких ОСОБА_1 від'їхав від його будинку за кермом автомобіля "Рено Конго".

Крім цього, суперечливі між собою пояснення в судовому засіданні свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3 та самого ОСОБА_1, в сукупності з поясненнями свідка ОСОБА_5 дають підстави вважати, що за кермом автомобіля "Рено Кенго" в момент зупинки цього автомобіля працівниками поліції, був саме ОСОБА_1

Сам факт відмови останнього від проходження огляду на стан сп'яніння підтверджується як його усними поясненнями в судовому засіданні, так і письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 від 13.10.2017 року.

Решта доводів ОСОБА_1 про те, що він не керував вказаним вище транспортним засобом та не перебував в стані алкогольного сп'яніння, не спростовують зазначених вище висновків, є свідченням того, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, за будь-яку ціну намагається уникнути відповідальності за вчинене, а тому суддя відхиляє ці доводи за безпідставністю.

Таким чином, враховуючи вищенаведені докази, які в своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи і узгоджуються між собою, слід дійти висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому останнього слід визнати винним у керуванні транспортним засобом та у відмові при цьому від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку.

Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення, у відповідності до вимог ст.ст.33, 34 КУпАП, яке слід накласти на ОСОБА_1, суд враховує фактичні обставини справи, характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до порушення правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, особу правопорушника, відсутність обставин, що помякшують та обтяжують відповідальність винного, вимоги санкції статті, згідно якої останній притягується до відповідальності, та приходить до висновку, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка не містить альтернативи, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Крім цього, у відповідності до Закону України Про судовий збір з ОСОБА_1 слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 320,00 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 35, 36, 221, 280, 283, 284, 287, 294 КУпАП, Законом України Про судовий збір -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 ( десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1, на користь держави судовий збір в сумі 320 (триста двадцять ) гривень 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ковельського міськрайонного судуОСОБА_10