АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва Васильєва М.А.,

за участю:

захисника ОСОБА_1

особи, провадження щодо якої закрито ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 17 серпня 2017 року , якою

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та провадження у справі закрито у зв'язку з закінченням строків на момент розгляду справи, передбачених ст. 38 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_2 визнана винуватою в тому, що 1 квітня 2017 року приблизно о 16.40 год. керувала автомобілем НОМЕР_1 по вул. Кільцева дорога навпроти вул. Зодчих, 64 в м. Києві, при зміні напрямку руху не впевнилась в безпеці маневру, не дотрималась бокового інтервалу до автомобіля «Рено» державний номерний знак НОМЕР_2, який рухався у попутному напрямку, що призвело до зіткнення та пошкодження обох транспортних засобів.

Суд першої інстанції дійшов висновку про закриття провадження у справі, оскільки на момент розгляду справи пройшло більше 3-х місяців.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченного ст. 124 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправомірно та однобічно розглянув справу, проігнорував клопотання про проведення експертизи, помилково прийшов до висновку про її винуватість у ДТП, яка сталась 1 квітня 2017 року, при цьому вказав, що це відбулося внаслідок зміни руху транспортного засобу та не переконанні в безпеці маневру. Проте, як зазначає апелянт в скарзі, руху вона не змінювала, а, навпаки, намагалась уникнути зіткнення з автомобілем «Рено».

Також ОСОБА_2 зазначає, що сама викликала поліції, а до моменту приїзду поліції водій транспортного засобу «Рено» вибачався, а свідки робили йому зауваження щодо його неправомірних дій.

Крім того, як зазначає апелянт, при зверненні до працівників поліції при наданні їй протоколу для підпису, останні повідомили їй, щодо встановлення її винуватості у ДТП, поліцейський відповів, що вину встановлює суд, де вона все може розповісти.

ОСОБА_4, - другий учасник ДТП, який неодноразово викликався до суду апеляційної інстанції за зазначеної в матеріалах справи адресою, до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим апеляційний суд вважає можливим проводити апеляційний розгляд на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та додатково надані докази, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, апеляційний суд доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Цих вимог закону суддя місцевого суду, розглядаючи справи, не дотримався.

Так, визнаючи ОСОБА_2 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, суддя неповно з'ясував обставини справи, заливши поза увагою дані, наявні у поясненнях учасників ДТП, схемі ДТП.

В обґрунтування прийнятого рішення у постанові суддя послався на протокол про адміністративне правопорушення, схему ДТП, письмові пояснення учасників ДТП, без розкриття змісту зазначених доказів (ас. 25). Між тим, пояснення учасників ДТП, які вони давали одразу після ДТП, належало зіставити з іншими доказами у справі, проаналізувати їх у сукупності, викласти результати цього аналізу у постанові і, лише після цього, постановити рішення по справі.

Так, з пояснень ОСОБА_2, які нею надані одразу після ДТП, вбачається, що вона проїжджала ділянку дороги по вул. Зодчих, 64, де відбувались ремонтні роботи. Їхала зі швидкістю 5 км/год. за фурою. Позаду неї їхала фура державний номерний знак НОМЕР_3, яка намагалася газувати, заганяючи її просто в кут. При наявності сигналу лівого повороту, машина, що їхала за нею (ОСОБА_2), добре її бачила, але не дала можливості проїхати. Пригальмувавши, вона вже почула скрегіт металу (ас. 3).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснила, що 1 квітня 2017 року рухалась на автомобілі НОМЕР_1 по Кільцевій дорозі, де велись дорожні роботи. Дорога була вся перекрита. Рухалась в крайній правій смузі. Перед нею та поза нею рухались фури. Швидкість її автомобіля становила близько 5 км/год. Перша фура пішла на поворот, а друга фура, яка рухалась спочатку позаду нею в іншій смузі руху, перед її (ОСОБА_2) автомобілем почала здійснювати маневр повороту праворуч. В дзеркала заднього виду вона побачила, що фура почала збільшувати швидкість, трохи займаючи її смугу руху, тим самим витісняти її. В даній ситуації фура скоротила дистанцію до мінімуму, і їй (ОСОБА_2) потрібно, мабуть, було випаруватись з дороги або збити стовпчик, щоб уникнути зіткнення. Фура в'їхала в її автомобіль в задні ліві двері та проїхала по всьому лівому боку автомобіля. Вона (ОСОБА_2) викликала поліцію. По прибуттю патрульного екіпажу, при її зверненні до одного з поліцейських щодо винуватця ДТП, то у відповідь отримала, що суд все встановить. Підписали протокол, але через те, що спішила у справах не дивилась, що підписала. Інший учасник ДТП ОСОБА_4 сказав їй (ОСОБА_2), що вона буде відремонтовувати йому автомобіль. Свідка, який був очевидцем ДТП, патрульний не опитав, послався на те, що зазначена особа не має жодного відношення до пригоди.

Відповідно до пояснень ОСОБА_4, наявних у справі, він керував транспортним засобом «Рено» державний номерний знак НОМЕР_2 по вул. Окружній дорозі в м. Києві. Напроти вул. Зодчих, 54, велись дорожні роботи, змінювали смугу руху справа на ліво. Потім, по ходу руху направо потрібно було об'їхати дорожні знаки, світлову сигналізацію. Довжина фури 17 м. Для того він взяв радіус на відстані близько 1,5-2 метра від знаків при повороті ліворуч. При повороті праворуч розрахував відстань 1,5-2 метра від дорожніх знаків та світлової сигналізації. Коли почав повертати ліворуч на відстані від знаків 1,5-2 метра, між його автомобілем та дорожнім знаком і світловою сигналізацією, автомобіль НОМЕР_1 вирішив обігнати його праворуч між знаками і світловою сигналізацією. Відстань між його автомобілем та світловою сигналізацією 1,5-2 метра. Він пропустив автомобіль ліворуч, і уходив лівіше, щоб при повороті праворуч на вузьку дорогу не зачепив дорожні знаки та світлову сигналізацію, ніяк не міг брати праворуч тому, що не вписувався в правий поворот (ас. 4).

Згідно до схеми ДТП, наявної в матеріалах справи, на якій зафіксоване положення автомобілів після ДТП, вбачається, що перша смуга руху в напрямку руху автомобілів під керуванням ОСОБА_2 та ОСОБА_4 огороджена, як і в подальшому рух по всі дорозі у цьому напрямку. Автомобілі з даного боку дороги для проїзду у необхідному напрямку руху здійснюють поворот праворуч на зустрічну смугу руху. При цьому автомобіль під керуванням ОСОБА_2 знаходиться на певній відстані від огорожі, а автомобіль під керуванням ОСОБА_4 з лівого боку від автомобіля під керуванням ОСОБА_2 (ас. 2).

При цьому, зі зворотнього боку схеми вказані пошкодження, які отримали автомобілі внаслідок ДТП: автомобіль під керуванням ОСОБА_4: передній бампер, ковпак колеса, пластиковий підкрилок, переднє крило з правого боку, підніжка з правого боку; автомобіль під керуванням ОСОБА_2: заднє крило з лівого боку, задні, передні двері з лівого боку, переднє крило з лівого боку, передній бампер, зовнішнє ліве дзеркало заднього виду, ковпак колеса з лівого боку, ручки дверей з лівого боку (ас. 2 зв.).

Наявність вказаних в автомобілі пошкоджень свідчить, що саме автомобіль під керуванням ОСОБА_4 передньою правою частиною зіткнувся з задньою лівою частиною автомобіля під керуванням ОСОБА_2, та передньою частиною «проїхався» по лівій частині автомобіля під керуванням ОСОБА_2

Вказані обставини підтверджуються і наявними у справі фотокартками, наданими до суду апеляційної інстанції, з яких вбачається, що передня ліва фара, дзеркало та бампер на автомобілі під керуванням ОСОБА_2 вигнуті на ззовні (ас. 66-68).

Крім того, як вбачається з висновку експертного транспортно-трасологічного та автотехнічного дослідження по факту ДТП з участю автопоїзда «Рено Магнум» державний номерний знак НОМЕР_2, та автомобіля НОМЕР_1, на підставі технічно обґрунтованого механізму і обставин ДТП від одноособових дій водія автомобіля «Хюндай» ОСОБА_2, розвиток подій перед ДТП не залежав, і тому в її діях не вбачається невідповідність вимогам ПДР України, навіть у створенні небезпечної ситуації в даній ДТП (ас. 59).

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, апеляційний суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і в постанові судді, у зв'язку з чим постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 17 серпня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та провадження у справі закрито у зв'язку з закінченням строків на момент розгляду справи, передбачених ст. 38 КУпАП, - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 115140.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва М.А. Васильєва