Справа 237/4257/17
Номер провадження 3/237/1241/17
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.12.17 м. Курахове
Суддя Марїнського районного суду Донецької області Медведський Максим Дмитрович, розглянувши матеріали, які надійшли від ГУ ДФС у Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,
за ст.164 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
На адресу Марїнського районного суду Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення згідно якого 25.09.2017 року о 07 годині 05 хвилин ОСОБА_1, пересуваючись на автомобілі Mersedes Benz 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, був затриманий на КПВВ «Марїнка», який знаходиться на автодорозі м. Курахово м. Донецьк, для проїзду з м. Донецьк, що знаходиться на тимчасово непідконтрольній території України до м. Святогорськ з пасажирами у кількості 9 осіб. ОСОБА_1 перевозив пасажирів на вказаному автомобілі по маршруту м. Донецьк м. Святогорськ, з пасажирів була взята плата за проїзд по вказаному маршруту в сумі 500 грн. з одного пасажира Загальна сума доходу становить 4500 грн., білети та чеки пасажирам не видавались. Зазначений автомобіль належить на праві власності ОСОБА_2.
В ході перевірки було виявлено, що ОСОБА_1 здійснював провадження господарської діяльності (пасажирські перевезення) без державної реєстрації як субєкт господарювання, з метою отримання доходу, без наявних документів на право здійснення транспортних перевезень пасажирів.
ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Також надіслав до суду свої письмові пояснення, в яких свою вину в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не визнав та зазначив, що відповідно до вимог ст. 42 ЦК України під підприємництвом розуміється самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється субєктом господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Вважає, що таким чином істотною ознакою адміністративного право рушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП є не тільки факт надання послуг за винагороду, а систематичний характер таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності. Проте, у протоколі при викладені обставин вчинення правопорушення відображено одиничний факт, що мав місце 25.09.2017 року, а не систематичну діяльність, яка має здійснюватися протягом певного періоду часу. Тобто, зазначає, що одиничний факт надання платних послуг по перевезенню пасажирів не утворює складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП. При цьому, при наявності протоколу щодо особи за фактом здійснення певного виду діяльності не надає можливості притягнути особу до відповідальності, оскільки саме в протоколі про адміністративне правопорушення мають бути відображені всі істотні обставини справи, які мають відображати всі елементи складу правопорушення. Зокрема, стосовно ч. 1 ст. 164 КУпАП у протоколі необхідно зазначити такі обставини, як: протягом якого часу особа здійснювала відповідну діяльність (у даному випадку це має бути проміжок часу, а не конкретна дата й час, адже господарська діяльність обовязково має тривалий, а не одноразовий характер); всі задокументовані окремі факти такої діяльності, які в своїй сукупності підтверджують самостійний, ініціативний і систематичний характер діяльності, яку здійснює особа, адже ці ознаки є обовязковими для господарської діяльності; інші обставини, які мають істотне значення (наприклад, що особа не перебуває в трудових відносинах з юридичною особою чи фізичною особою-підприємцем, а також що ця особа не працює на іншу особу без укладення трудового договору, як того вимагає ст. 24 КЗпП України, адже в такому разі діяльність цієї особи не матиме самостійного та ініціативного характеру, що є характерним для господарської діяльності, натомість, у даному випадку до відповідальності необхідно буде притягувати іншу особу за ч. 1 ст. 164 КУпАП, якщо вона не є субєктом підприємницької діяльності, та/або за ст. 265 КЗпП України, якщо відповідний субєкт має всі дозвільні документи на такий вид діяльності, але допустив працівника до роботи без укладення трудового договору.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, судом встановлено наступне.
25.09.2017 року о 07 годині 05 хвилин ОСОБА_1, пересуваючись на автомобілі Mersedes Benz 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, був затриманий на КПВВ «Марїнка», який знаходиться на автодорозі м. Курахово м. Донецьк, для проїзду з м. Донецьк, що знаходиться на тимчасово непідконтрольній території України до м. Святогорськ з пасажирами у кількості 9 осіб. ОСОБА_1 перевозив пасажирів на вказаному автомобілі по маршруту м. Донецьк м. Святогорськ, з пасажирів була взята плата за проїзд по вказаному маршруту в сумі 500 грн. з одного пасажира Загальна сума доходу становить 4500 грн., білети та чеки пасажирам не видавались.
Вказані обставини суд вважає доведеними, оскільки це підтверджується відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення № 0512 від 25.09.2017 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 25.09.2017 року, письмовими поясненнями свідків, що були пасажирами, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6. В своїх письмових запереченнях ОСОБА_1 також не заперечує фактичні обставини справи.
Відповідальність за диспозицією ст. 164 ч. 1 КУпАП настає в тому числі за провадження господарської діяльності (пасажирські перевезення) без державної реєстрації як субєкт господарювання з метою отримання доходу, без наявних документів на право здійснення транспортних перевезень пасажирів.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 ГУ України господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.
Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
В той же час чинне законодавство не містить чітких критеріїв розмежування систематичної та несистематичної діяльності, тому в питанні визначення систематичності суд вважає за необхідне дотримуватися здорового глузду та принципів розумності.
Також суд приймає до уваги приписи п. 4 Пленуму Верховного суду України № 3 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності», згідно якого під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб'єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов'язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перевозив девять раніше незнайомих йому пасажирів, які між собою також не знайомі, з яких ОСОБА_1 з кожного пасажира була взята плата за проїзд. При цьому, з письмових пояснень пасажирів вбачається, що кожен з чотирьох допитаних пасажирів, окремо домовлявся з ОСОБА_1 про перевезення до м. Святогірська, при цьому домовленість була досягнута завчасно та шляхом телефонування на мобільний телефон, що ОСОБА_1 не заперечувалось ні в запереченнях, ні в письмових поясненнях.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 було вчинено, що найменше, чотири окремих випадки надання послуг із перевезення девяти пасажирів за маршрутом Донецьк Святогірськ, з кожного була взята плата за проїзд, що по своїй суті відповідає ознаці систематичності надання таких послуг в розмінні суду та приписів п. 4 Пленуму Верховного суду України № 3 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності».
Думка ОСОБА_1 про те що, факти надання послуг мають відбуватися у певному проміжку часу, а тому одночасне перевезення девяти пасажирів не може розглядатися як систематична діяльність і є одиничним фактом надання платних послуг, не ґрунтується на нормах чинного законодавства, оскільки, як зазначено судом вище, чинне законодавство не містить чітких критеріїв розмежування систематичної та несистематичної діяльності, тому суд не приймає до уваги такі заперечення з урахуванням зазначених вище обставин даної справи, що встановлені судом.
На підставі викладеного, суд вважає, що діяльність з перевезення пасажирів ОСОБА_1 мала систематичний, ініціативний та самостійний характер, а отже в його діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 164 ч. 1 КУпАП.
На підставі викладеного суд вважає необхідним застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Крім того, згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення дорівнює 0,2 розміру мінімального прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня календарного року. Згідно ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет на 2017 рік" з 1 січня 2017 розмір мінімального прожиткового мінімуму дорівнює 1600 гривень. Таким чином, розмір судового збору належний до сплати при притягненні правопорушника до адміністративної відповідальності дорівнює 320 гривень.
На підставі наведеного та, керуючись ст. 164 ч 1 КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір", суд
Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164 ч. 1 КУпАП.
Строк предявлення постанови до виконання три місяці.
Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Марїнський районний суд.

Суддя Максим Дмитрович Медведський

Дата документу 04.12.2017