3/134/202/2017 Справа №: 142/204/17
П О С Т А Н О В А

05 квітня 2017 року

Суддя Крижопільського районного суду Вінницької області Зарічанський В. Г. розглянувши матеріали, які надійшли від Крижопільського відділення поліції Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, кварира 1, с.Студеної, Піщанського району, Вінницької області, не працюючого, громадянина України. Раніше не притягувався до адміністративної відповідальності .

за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

ВСТАНОВИВ:

25.02.2017 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП, в якому вказано, що 25.02.2017 року о 22:40 год. в с.Студена, Піщанського району, Вінницької області ОСОБА_1 керував автомобілем марки ЗАЗ 110557 Пікап, номерний знак АВ 7928ВА, з ознаками алкогольного спяніння, запах з порожнини рота та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння. В протоколі також вказано, що такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України. В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, пояснивши, що він дійсно 25.02.2017 року приблизно о 22:40 год. в с.Студена, Піщанського району, керував автомобілем марки ЗАЗ 110557 Пікап, номерний знак НОМЕР_1. Алкогольних напоїв того дня не вживав, був тверезий, при цьому надав, свідоцтво про проходження огляду на стан спяніння, видане Піщанською ЛПЛ, яким зазначено, що він тверезий, також надав письмові заперечення. Пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки йому не пропонували, що є порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МОЗ та МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року. При цьому зазначив, що поліцейський який складав протокол відмовив йому в проханні залучення особи, що володіє знаннями в області права, тобто відмовив у забезпеченні надання правової допомоги та ввів його в оману, сказавши, щоб писав відмову від проходження огляду на стан спяніння, а огляд зможе пройти самостійно, якщо підтвердиться що, тверезий відповідно покарання нести не буде. Тому він самостійно, у 23.30 год. у Піщанській ЛПЛ, за своєю заявою,у встановлений законом термін пройшов огляд на стан спяніння. Далі у нього вилучили посвідчення водія видали тимчасове посвідчення і сказали , що він може їхати тобто, поліцейський не відсторонив ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, а дозволив рухатись далі, хоча водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного спяніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного спяніння (п. 1 розділу 9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом міністерства внутрішніх справ від 06.11.2015 № 1376). Крім цього зазначив, що поліцейським порушено порядок складання протоколу, а саме невірно зазначене місце зупинки - вулиця Польова, насправді його було зупинено на вул.. Садовій (це відбувалося навпроти молочно товарної ферми), а вулиця Польова взагалі знаходиться в протилежному боці с. Студеної біля вїзду в село зі сторони смт. Піщанки (крайня вулиця від поля, раніше вулиця Кутузова) в самому протоколі допущено не просто виправлення, а замальовування і це чітко видно. Згідно із пунктом 7 частини ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом міністерства внутрішніх справ від 06.11.2015 № 1376, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено. Зазначене підтверджує формальний підхід інспектора до цього документу, а оскільки, при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення було допущено порушення вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом міністерства внутрішніх справ від 06.11.2015 № 1376, протокол про адміністративне правопорушення не може являтися належним доказом. ОСОБА_1 просив закрити провадження в даній справі в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вивчивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків. Відповідно до положення ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Статтею 130 ч.1 КУпАП зазначено: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та позбавлення права керування транспортними засобами на один рік. Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Процедура огляду на стан спяніння чітко визначена законом. Проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння передбачає наступні дії - огляд на місці зупинки транспортного засобу з використанням технічних засобів. У відповідності до ч.3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Таким чином, відповідно до статті 266 Кодексу, огляд на стан алкогольного сп'яніння є заходом забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, який здійснюються в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України. Такий порядок був затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008р. № 1103 та діє зі змінами та доповненнями також і зараз. Аналізуючи положення нормативних актів, що передбачають порядок направлення водіїв для проведення огляду з метою виявлення стану сп'яніння, можна зробити висновок, що вищезазначені нормативні акти вимагають направляти до закладу охорони здоров'я не всіх водіїв, а лише тих, які відмовились від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу чи висловили незгоду з його результатами, а також осіб, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що особа перебуває в стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану. Тобто у відповідності до ст. 266 КУпАП для проведення огляду на стан сп'яніння водія транспортного засобу в закладах охорони здоров'я є дві підстави, а саме:

- у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп'яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів;

- у разі незгоди водія з результатами огляду, проведеного працівником поліції.

Докази, які б вказували на дотримання працівниками поліції порядку огляду на стан сп'яніння на місці зупинки та присутності при цьому свідків, в справі відсутні. У відповідності до п. 6 Постанови КМ України «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» від 17 грудня 2008 р. N 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом МВС України 09.11.2015 № 1452/735, Зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858: У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення .

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Таким чином, законодавством передбачений порядок направлення водія на огляд, форма цього направлення. Належним і допустимим доказом відмови водія від проходження огляду на стан сп'яніння є Направлення водія на огляд (Додаток 1 до Наказу МВС України 09.11.2015 № 1452/735В). Наявність направлення є важливим документом, оскільки достовірно визначає місце час його видачі, тобто доказує час скоєння відмови від медичного огляду ( в разі такої) , що підлягає доказуванню, і є складовою змісту протоколу, визначеною ст. 256 КУпАП. В разі відмови в огляді у закладі охорони здоровя, настає адміністративна відповідальність за відмову від огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку. Обєктивним доказом належного виконання процедури огляду особи на стан спяніння, у встановленому законом порядку , міг також бути відео запис події , оскільки головним завданням відеозапису є саме фіксування фактів та доказів, які засвідчують факт правопорушення, однак поліцейські з якихось причин не проводили відео зйомку. Відповідно до ст.6 Інструкції огляд на стан спяніння на мiсцi зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. В даному випадку свідки були залучені уже після складання протоколу та їм було запропоновано підписати уже написаний протокол про те, що водій відмовився пройти обстеження на стан спяніння, однак в протоколі поліцейським не було визначено яке саме обстеження чи технічними засобами чи в лікарському закладі). Проте за ст. 130 ч.1 КУпАП встановлена відповідальність за керування автомобілем в стані алкогольного спяніння, і такий факт спяніння повинен бути документально доведений, чого по справі не встановлено, і за що протоколом особі керування автомобілем в стані алкогольного спяніння не ставиться в провину. Керування автомобілем з ознаками спяніння не становить складу адміністративного правопорушення. Законом встановлена відповідальність за відмову особою, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння, , від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння. Оскільки встановлений законом порядок огляду на стан спяніння ( огляд на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а в разі відмови від такого огляду , направлення поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я у відповідності до Інструкції ) не виконано, особа не направлялася на огляд до медичної установи, не відмовлялась від такого огляду , оскільки таких беззаперечних доказів не надано, то відсутній склад адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості, яка визначає, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні Маліге проти Франції від 23.09.1998 року визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення , за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обовязок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обовязку доводити свою непричетність до вчинення порушення. В супереч викладеному в даному випадку поліцейським навпаки не було ознайомлено ОСОБА_1 з нормами законодавства, що діють у цій сфері, крім цього на вимогу правопорушника надати йому можливість скористатися правовою допомогою теж було відмовлено, тобто було порушено право особи на захист. Враховуючи вищевказане, суть обвинувачення за протоколом «відмова від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у законному порядку» зазначено загальною фразою, не зазначено від якого огляду особа відмовилася, тобто обвинувачення є неконкретним. А проходження огляду на стан спяніння за допомогою технічних заходів не пропонувався працівниками поліції і жодних доказів які б про це свідчили не надано. Свідок ОСОБА_2 та ОСОБА_3М, які прибули в судове засідання, підтвердили, що вони підписували уже написаний протокол, та їхні особисті свідчення були написані не ними, а поліцейським, що в них написано вони не знали, правопорушника вони не бачили взагалі та не знали хто це, так як він був всередині поліцейського авто. Свідки також підтвердили, що проходження огляду на стан спяніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки, поліцейськими не пропонувалося, також підтвердили, що зупинка відбулася по вулиці Садовій , а не Польовій, як зазначено в протоколі.

Тобто, при складанні протоколу поліцейськими допущено чисельні порушення, починаючи від незаконної зупинки, порушень у оформленні протоколу (допущено виправлення та замальовування, невірно зазначено місце вчинення правопорушення), а також допущено порушення у проведенні процедури огляду та направлення для проходження огляду для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних та токсичних речовин, враховуючи і те, що за само зверненням ОСОБА_1 медичним висновком, встановлено відсутність вживання алкоголю та зважаючи, що відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення. Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст.ст. 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи . Таким чином, оскільки беззаперечних, належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1Я, не надано, що свідчить про відсутність в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП. На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 221, 247, 283, 284, 288-290, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП в звязку з відсутністю в його діях події і складу даного адміністративного правопорушення. На постанову може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Вінницької області в 10-ти денний строк з дня винесення постанови.

Суддя: