АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/2110/17 Номер провадження 33/786/1008/17Головуючий у 1-й інстанції Шелудяков Л. В. Доповідач ап. інст. Нізельковська Л. В.
Категорія: ст.124 КпАП України
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Нізельковська Л.В.

за участі:

представника потерпілого - адвоката Губи О.М.,

потерпілого - ОСОБА_3,

захисника - адвоката Балабанова Л.К.,

особи, що притягається

до адміністративної відповідальності - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника потерпілого Губи О.М. в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 14 вересня 2017 року,

в с т а н о в и в:

Цією постановою провадження у справі відносно

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Зіньків Полтавської області, громадянина України, приватного підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_5 01.08.2017 року, о 18.45 год., в с.Розсошенці Полтавського району Полтавської області по вул.Європейській керував автомобілем НОМЕР_1. При виїзді зі стоянки біля магазину „Мрія" не надав перевагу в русі автомобілю НОМЕР_2, який рухався по вул.Європейській, що призвело до зіткнення, чим спричинив автомобілям механічні пошкодження та задав матеріальної шкоди. Своїми умисними діями ОСОБА_5 порушив п.п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КпАП України.

Закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення, суддя вказав, що за даними висновку експертного авто технічного дослідження від 31.08.2017 року, в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля „Mercedes-Benz Е 240" ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.12.4, 12.9 „б", 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України і з технічної точки зору знаходилися в причинному зв'язку з пригодою. При цьому зазначив, що в даній дорожній ситуації технічна можливість запобігти зіткнення із автомобілем „Mercedes-Benz Е 240", який рухався позаду автомобіля „Mini Cooper", односторонніми діями ОСОБА_5 не визначалася, а повністю залежала від дій водія ОСОБА_3

На вказану постанову представник Губа О.М. в інтересах потерпілого ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та постановити нову, якою визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення. Вказав, що суддею досліджувалися лише показання правопорушника та свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які не відповідають дійсності та спростовуються фактичними обставинами справи. Дослідження автотехнічного характеру проведено за зверненням самого правопорушника за фотокопіями матеріалів справи, експертом, який не є фахівцем державної спеціалізованої установи, а являється фізичною особою підприємцем, а це може вказувати на його зацікавленість у результатах дослідження, про що свідчать численні перекручування фактів та обставин пригоди. Одночасно представник потерпілого просить визнати поважними причини пропуску строку на оскарження постанови та поновити пропущений строк, вказуючи на те, що ні представника потерпілого, ні самого потерпілого про місце, дату та час розгляду справи належним чином повідомлено не було, а копію постанови отримано лише після ознайомлення з матеріалами справи 02.10.2017 року, а тому вони не мали змоги в передбачені законом строки оскаржити вказану постанову.

Вислухавши представника потерпілого Губу О.М. та потерпілого ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу, думку захисника Балабанова Л.К. та ОСОБА_5, які заперечували проти її задоволення та вважали постанову судді законною та обґрунтованою, заслухавши пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди та свідків, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови підлягає до задоволення, а апеляційна скарга - до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З огляду на те, що справу про адміністративне правопорушення було розглянуто суддею за відсутності потерпілого, а копію постанови від 14.09.2017 представник потерпілого отримав лише 02.10.2017 року, строк на апеляційне оскарження постанови пропущено з поважних причин і тому його необхідно поновити.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя місцевого суду даної вимоги закону не виконав, провів неповне дослідження обставин справи, у зв'язку з чим дійшов помилкового висновку про відсутність в діях ОСОБА_5 складу правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

В той же час, винуватість ОСОБА_5 підтверджується наступним.

Статтею ст.124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобі, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно п.10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно п.10.2 ПДР України, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з'їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Потерпілий ОСОБА_3 під час апеляційного розгляду пояснив, що він їхав на автомобілі Мерседес прямолінійно по вул.Європейській з боку центра м.Полтава у бік м.Кременчук. На світлофорі зупинився, дочекався зеленого сигналу, потім продовжив рух. В цей час помітив автомобіль Міні Купер, який із правого узбіччя виїхав на його смугу руху, створивши перешкоду. Застосував екстрене гальмування, однак, не зміг уникнути зіткнення.

Такі пояснення ОСОБА_3 підтвердили свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які рухались в іншому автомобілі позаду потерпілого. Свідки пояснили, що вони на світлофорі зупинились позаду автомобіля Мерседес, яким керував ОСОБА_3 Попереду Мерседеса автомобілів не було. Коли загорівся зелений сигнал світлофора, автомобілі рушили з місця, після чого свідки помітили автомобіль Міні Купер, який виїжджав з правого узбіччя на смугу руху Мерседеса, внаслідок чого сталося зіткнення автомобілів. Також свідки пояснили, що Мерседес весь цей час рухався прямолінійно, практично по центру своєї смуги руху, зі швидкістю приблизно 60-70 км/год.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_5 при виїзді зі стоянки не надав перевагу в русі автомобілю Мерседес, який рухався по вул.Європейській, що призвело до зіткнення автомобілів. (а.с.1)

Відповідно до схеми місця ДТП, зіткнення відбулось на смузі руху автомобіля Мерседес. Гальмівний шлях автомобіля Мерседес прямолінійний, в межах смуги руху, дещо ближче до розподілювальної смуги. (а.с.6)

Як вбачається із фотографій з місця пригоди, пошкодження на автомобілях локалізовані таким чином: у Мерседеса пошкоджена права передня частина автомобіля, а у Міні Купера - лівий бік, більше двері водія. (а.с.28)

Викладені обставини свідчать про те, що водій ОСОБА_5 виїхав на дорогу з місця стоянки, не давши дорогу автомобілю, що рухався по ній, а також змінив напрямок руху, не пересвідчившись, що це буде безпечно і не створить небезпеки для інших учасників дорожнього руху.

Наведене спростовує твердження ОСОБА_5 про те, що він перед зіткненням рухався прямолінійно і лише змістився лівіше, об'їжджаючи мікроавтобус. Водночас, ОСОБА_5 пояснив, що не перевіряв, чи не створить перешкод іншим транспортним засобам, оскільки вважав, що транспортних засобів позаду не повинно бути.

Пояснення свідків ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 не спростовують висновку апеляційного суду про порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_5, оскільки вони не бачили ні моменту дорожньо-транспортної пригоди, ні напрямку руху автомобіля Міні Купер безпосередньо перед зіткненням.

Твердження ОСОБА_5 та його захисника про те, що ОСОБА_3 перевищив допустиму швидкість та проїхав на заборонений сигнал світлофора, та що саме від цих його дій сталася дорожньо-транспортна пригода, не підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_3 та свідки ОСОБА_10 і ОСОБА_11 стверджують, що автомобіль Мерседес зупинився перед світлофором і поїхав на дозволений сигнал світлофора, рухався зі швидкістю 60-70 км/год. Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не бачили, як автомобіль Мерседес перетинав перехрестя. Крім того, порушення правил проїзду перехрестя та проїзд на заборонений сигнал світлофора ОСОБА_3 працівниками поліції не інкримінувалось і протокол про адміністративне правопорушення відносно нього не складався.

Підстав не довіряти показанням потерпілого ОСОБА_3, а також свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10, які є послідовними, логічними, узгоджуються між собою та підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення, схемою дорожньо-транспортної пригоди, фотознімками з місця події, суд не вбачає.

Крім того, навіть за умови перевищення водієм ОСОБА_3 швидкості та проїзду на червоний сигнал світлофора, в даному випадку, за цієї дорожньої обстановки, таке порушення не є в причинному зв'язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, оскільки дана подія сталася у зв'язку зі зміною напрямку руху автомобіля Міні Купер та виїздом його із узбіччя на дорогу. Саме діями водія ОСОБА_5 створено небезпеку для дорожнього руху, внаслідок чого сталося зіткнення автомобілів.

Суд не бере до уваги висновок №25 експертного автотехнічного дослідження, оскільки даний висновок суперечить встановленим судом обставинам та не підтверджується дослідженими під час апеляційного розгляду доказами. Крім того, експерт у своєму висновку взагалі не дає оцінки діям водія ОСОБА_5, які не відповідають вимогам п.п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху та знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, висновки судді місцевого суду про невинуватість ОСОБА_5 є помилковими.

З огляду на викладене, вважаю доведеним, що ОСОБА_5, 01.08.2017 року, о 18.45 год., в с.Розсошенці Полтавського району Полтавської області по вул.Європейській керував автомобілем НОМЕР_1. При виїзді із стоянки біля магазину „Мрія" не надав перевагу в русі автомобілю НОМЕР_2, який рухався по вул.Європейській, що призвело до зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_5 порушив п.п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України.

Таким чином, постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню з постановленням нової про визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, оскільки встановлено, що він як учасник дорожнього руху порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Разом з тим, на момент апеляційного розгляду справи закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП. Тому провадження в справі підлягає закриттю, у зв'язку з чим апеляційна скарга представника потерпілого Губи в частині вимоги про накладення на ОСОБА_5 стягнення за вчинення адміністративного правопорушення не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 283, 284, 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити представнику потерпілого Губі О.М. строк на апеляційне оскарження постанови судді Полтавського районного суду Полтавської області від 14 вересня 2017 року.

Апеляційну скаргу представника потерпілого Губи О.М. в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 14 вересня 2017 року скасувати.

Постановити нову постанову.

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

Провадження в справі закрити на підставі п.7 ст.247 КпАП України в зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Л.В. Нізельковська