АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/280/2017 Суддя у першій інстанції: Колегаєва С.В.
Категорія: ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м.Києва Фрич Т.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 11 листопада 2016 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Деснянського районного суду міста Києва від 11 листопада 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та закрито провадження у справі у зв'язку із спливом, передбаченого ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_3 30.07.2016 року о 22 год. 25 хв. по вул. М. Цветаєвої 5, в м. Києві, керував автомобілем марки «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Деснянського районного суду м. Києва скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтовування доводів своєї апеляційної скарги вказує, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та суддя розглянула справу за 3 хвилини фактично не вивчивши матеріалів справи, попередньо призначивши судове засідання на 25.10.2016 року, яке безпідставно відклала на 28.10.2016 незважаючи на те, що апелянт з 20.10.2016 перебував на стаціонарному лікуванні та зазначив, що не зможе прибути в судове засідання.

Крім того, судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що інспектор ПП 3 роти 2 батальйону, УПП в м. Києві Домачук Є.А. особисто /її екіпажем/ не зупиняв його транспортний засіб, а також інспектор не бачила факту керуванням ним транспортним засобом.

Так, апелянт зазначає, що припаркувавши автомобіль на прибудинковій території по вул. Данкевича, 15в м.Києві, до нього підійшов працівник Державної служби охорони та не представляючись, почав вимагати документи на автомобіль та документи, які засвідчують його особу, на що він передав свої документи, а працівник охорони почав викликати патрульну поліцію, оскільки на його думку апелянт перебував в стані алкогольного сп'яніння.

Також апелянт зазначає, що свідки вказані в протоколі є працівниками приватної охоронної фірми та є зацікавленими особами, оскільки зі змісту їх спілкуванням з інспектором Домачук Є.А вони добре знайомі. Крім цього, вказані свідки на виклик до суду в судове засідання не прибули та не надали будь-яких пояснень.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3, його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності з ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В розумінні ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення даної справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд, при розгляді справи про адміністративні правопорушення, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, суть якого зазначена в протоколі, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення та з оскаржуваної постанови, судом першої інстанції під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 дані вимоги закону не дотриманні, а тому висновок судді про порушення водієм ОСОБА_3 п. 2.5 ПДР України не відповідає фактичним обставинам справи.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_3 пояснив, що 30.07.2016 року о 22 год. 25 хв. керуючи автомобілем «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2 в м. Києві по вул. М. Цветаєвої, припаркував свій автомобіль біля будинку №5 розташованого на вул. М. Цветаєвої в м. Києві. В цей момент до нього підійшов працівник Державної служби охорони, не представляючись, повідомив, що має відео фіксацію того, що він проїхав на своєму автомобілі на червоний сигнал світлофора, який розташований на значній відстані від місця припаркованого ним автомобіля. В подальшому, приблизно хвилин через 25 приїхав екіпаж поліції, які поспілкувавшись з працівниками охорони, сказали що мають підозру на те, що він перебуває у стані алкогольного сп'яніння у зв'язку з чим запропонували пройти огляд на такий стан. На що він повідомив, що відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, оскільки не перебуває в стані алкогольного сп'яніння, факт керуванням ним автомобілем працівники патрульної поліції не бачили, та його права грубо порушені, після чого патрульна поліції Домачук Є.Е. повідомила, що факт його відмови від проходження огляду на стан сп'яніння зафіксує при свідках та почала складати протокол за порушення ним п. 2.5 ПДР України та за порушення ним п. 8.7.3 ПДР України за що встановлена відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП та ч.2 ст. 122 КУпАП відповідно. Крім того, на підтвердження того, що він не перебував у стані алкогольного сп'яніння, надав виписку №2153 із медичної картки стаціонарного хворого.

Вказані пояснення ОСОБА_3 підтверджується відеозаписом з камер відео нагляду, які фіксують прибудинкову територію житлового будинку №10, по вул. Данькевича в м. Києві.

Так, з вказаного відеозапису вбачається, що о 22 год. 20 хв. 39 сек. автомобіль «Тойота» д.н.з. НОМЕР_3 припарковується біля будинку №12 по вул. Данькевича в м. Києві, о 22 год. 20 хв. 47 сек. до автомобіля «Тойота» під'їжджає автомобіль державної охорони, а о 22 год. 38 хв. 14 сек. під'їжджає перший автомобіль патрульної поліції.

Таким чином, працівники патрульної поліції, зокрема інспектор Домачук Є.А., яка склала протокол за порушення ОСОБА_3 п. 2.5 ПДР України, не бачила факту керування ОСОБА_3 автомобілем «Тойота» д.н.з. НОМЕР_4 та ними особисто як працівниками патрульної поліції автомобіль під керуванням ОСОБА_3 зупинений не був, що також підтверджується поясненнями Домачук Є.А. наданими нею особисто під час розгляду адміністративного позову ОСОБА_3 до Інспектора патрульної поліції 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Домачук Є.А., Управління патрульної поліції у м. Києві про визнання дій незаконними та скасування постанови.

Таким чином, оскільки автомобіль «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 не був у законний спосіб зупинений працівниками поліції, а тому дії інспектора Домачук Є.А., зокрема, вимоги до ОСОБА_3 щодо проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння є незаконними.

Більш того, дії Інспектора патрульної поліції 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Домачук Є.А., відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2017 визнані протиправні щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122-2 КУпАП.

Вказаною постановою, яка набрала законної сили, також встановлено, що фактично патрульний інспектор Домачук Є.А. не могла дослідити докази та оцінити докази скоєння позивачем ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, оскільки воно не було виявлено нею безпосередньо, докази, які б підтверджували його скоєння та засвідчили такий факт, в матеріалах справи відсутні, відповідачами суду не надані та колегією не встановлені.

Вказане свідчить про те, що інспектор поліції Домачук Є.А. розглянула справу та притягнула позивача ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за відсутністю доказів вчинення правопорушення, за відсутності доказів вини, упереджено, оскільки не отримала від позивача пояснення, не дослідила обставини справи в їх сукупності, а керувалася лише усними поясненнями працівників поліції охорони.

Отже при наявності зазначених вище фактів встановлених колегією суддів Київського апеляційного адміністративного суду в постанові від 23.02.2017, приходжу до висновку про те, що і протокол складений інспектором поліції Домачук Є.А. за ст.130 КУпАП носить упереджений характер, оскільки в ньому зазначені факти, свідком яких інспектор поліції Домачук Є.А. не була, а саме керування транспортним засобом ОСОБА_3 з ознаками алкогольного сп"яніння.

Крім цього, як вбачається з оскаржуваної постанови, ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність, встановлена ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

При цьому в постанові суду, яка є предметом даного апеляційного перегляду вказано, що ОСОБА_3 керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, що суперечить даним зазначеним у протоколі.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 суд першої інстанції не дотримався вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП про всебічне, повне та об'єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, а його висновок про порушення водієм п. 2.5 ПДР України не відповідає фактичним обставинам справи, у зв'язку з чим постанова Деснянського районного суду м. Києва від 11 листопада 2016 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 закриттю, у зв'язку з відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 11 листопада 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та закрито провадження у справі у зв'язку із спливом, передбаченого ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва Т.В.Фрич