Пр.№3/756/5464/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2017 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Майбоженко А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Полтава, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 22.07.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 22.07.2017 року о 03 год. 20 хв., рухаючись на проспекту Оболонському, 1 у м. Києві, керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння. Від огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил Дорожнього руху.

ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав, пояснив, що 22.07.2017 року він дійсно був зупинений працівниками поліції, однак останні не пояснили йому, яка саме була причина зупинки. Працівники поліції почали обшукувати його автомобіль, і тільки через деякий час в них виникла підозра, що він перебуває у стані алкогольного сп'яніння. Йому запропонували пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки, однак, у зв'язку з тим, що на його думку, даний патруль був упереджений до нього, він відмовився, бажаючи пройти огляд у лікаря-нарколога. Працівники поліції не запропонувавши проїхати до лікаря-нарколога склали відносно нього протокол про відмову в проходженні огляду на стан сп'яніння, з яким він був не згодний, про що зазначив в протоколі.

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду для дачі пояснень не з'явилися.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ст.130 КУпАП настає, зокрема, у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння. За вказане правопорушення передбачено санкцію у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Частинами 1 - 3 ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 129 Конституції України, суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. №1402-VIII встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Згідно частинам 1, 3 ст. 7 вказаного Закону, кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом; доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

За змістом ст. ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. №3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини надає «автономне» значення концепції «кримінальне обвинувачення», незалежне від категорій, що використовуються в національних правових системах держав - учасниць Конвенції (Адольф проти Австрії (Adolf v. Austria), пункт 30).

Першочергова оцінка Європейським судом з прав людини застосовності кримінального аспекту ст. 6 Конвенції ґрунтується на критеріях, викладених у рішенні у справі Енгель та інші проти Нідерландів (Engel and Others v. the Netherlands) (пункти 82 - 83): 1) класифікація в національному законодавстві; 2) характер правопорушення та 3) суворість покарання, ризику якого піддається відповідна особа.

При цьому, в практиці Європейського суду з прав людини перший критерій має відносну значимість та слугує тільки як відправна точка. Якщо внутрішнє державне законодавство класифікує певне правопорушення як кримінальне, цей критерій буде мати вирішальне значення. В іншому випадку Європейський суд з прав людини не приймає до уваги національну класифікацію та вивчає фактичний зміст розглядуваної процедури.

Другий та третій критерії, викладені в рішенні Європейського суду з прав людини у справі Енгель на інші проти Нідерландів (Engel and Others v. the Netherlands), являються альтернативними та необов'язково застосовуються одночасно; для вирішення про застосовність ст. 6 Конвенції достатньо, щоб розглядуване правопорушення за своїм характером вважалось «кримінальним» з точки зору Конвенції або щоб за вчинене правопорушення на особу покладалось покарання, яке за своїм характером та ступеню серйозності належить в цілому до «кримінальної» сфери (Озтюрк проти Німеччини (Ozturk v. Germany), пункт 54; Лутц проти Німеччини (Lutz v. Germany), пункт 55).

Аналізуючи вказані вище джерела права, враховуючи види та розмір санкції, яка визначена національним законом за вчинення правопорушення, передбаченого ст..130 КУпАП, порівнюючи її з санкцією кримінального правопорушення, передбаченого ст..286 КК України, вважаю, що адміністративне правопорушення за ст..130 КУпАП з точки зору Конвенції можна вважати «кримінальним». Тому, з урахуванням засад правосуддя та принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, вважаю обґрунтованим застосування в даному випадку положень ст..62 Конституції України, відповідно до ч.3 якої, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 та 3 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Аналогічні положення містяться в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена наказом МВС №1395 від 07.11.2015 року, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМ України №1103 від 17.12.2008 року.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо.

При розгляді даної справи судом було відібрано пояснення ОСОБА_1, отримано відеозапис подій з нагрудних камер працівників поліції, досліджено пояснення свідків, які містяться в матеріалах справи.

З даних відеозапису, що наданий Управлінням патрульної поліції в м. Києві, вбачається, що перший записаний файл розпочинається 22.07.2017 року о 02 год. 09 хв., на якому міститься відео, де патруль поліції зупиняється біля автомобіля ОСОБА_1 о 02 год. 14 хв., сам же ОСОБА_1 вже стоїть біля свого автомобіля та поруч з ним стоїть інший працівник поліції. Протокол щодо ОСОБА_1 складено о 03 год. 50 хв., в якому зазначено про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння о 03 год. 20 хв. Разом з тим, о 03 год. 20 хв. ОСОБА_1 автомобілем вже не керував, оскільки був зупинений значно раніше працівниками поліції. В цій частині, суд вважає дані, що внесені до протоколу щодо часу керування транспортним засобом такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Неконкретність часу вчинення особою правопорушення зазначеного у протоколі порушує права особи на захист проти його обвинувачення у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Також судом досліджено поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які містяться в матеріалах справи. На думку суду вони не можуть бути доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення у виді відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, оскільки вони дослівно однаково написані, і з цих пояснень не видно коли і де саме відбувалися події, свідками яких вони стали, а також не зрозуміло від якого саме огляду на стан сп'яніння відмовився водій. Крім того, вказані пояснення були отриманні інспектором поліції 21.07.2017 року, а не 22.07.2017 року, як зазначено у протоколі.

Будь-які інші докази передбачені ст. 251 КУпАП, які підтверджували б обставини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, дослідивши в сукупності всі надані у справі докази, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, що згідно п.1 ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

Всі сумніви в даному випадку суд, у відповідності до ст.62 Конституції України, трактує на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, керуючись ст.247 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя А.М. Майбоженко