Cправа №642/6016/17
Провадження №3/642/2298/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова Бородіна О.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли до суду з відділу прикордонної служби «Харків» Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, пенсіонерки, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 204-1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії СхРУ №340133 від 28.11.2017року , 28 листопада 2017 року близько 03-35 години в пункті контролю «Харків» під час здійснення прикордонного контролю п. 73 «Москва-Кривий Ріг» у вагоні №14 ОСОБА_1 намагалася перетнути державний кордон України за закордонним паспортом громадянки ОСОБА_2 федерації на своє ім.»я (ЗП гр.. РФ 751420315 виданий 18.05.2015 р. ФМС 74003), чим порушила вимоги ст.3 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України», та ст.. 2 ПКМУ від 27.01.1995 р. № 57, чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.204-1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення визнала, щиро розкаялася.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Факт вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних доказів у справі: протоколом про адміністративне правопорушення СхРУ №340133 від 28.11.2017, поясненнями ОСОБА_1 в судовому засіданні та матеріалах справи, рапортом інспектора прикордонної служби 1 категорії 1 відділення ІПС впс «Харків» від 28.11.2017 року.

Таким чином вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення доказана, її дії за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП кваліфіковані вірно.

Вирішуючи справу про адміністративне правопорушення по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно дост. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною ініціативою. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 204-1 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При вирішенні питання про відповідальність ОСОБА_1, суд визнає обставинами, які істотно пом'якшують відповідальність: щире каяття останньої; особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, яка вперше притягується до адміністративної відповідальності, самі обставини вчиненого адміністративного правопорушення, які хоча й містять ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 204-1 КУпАП, однак не становлять суспільної небезпеки чи шкідливості, яка є типовою для такого правопорушення, та суб»єктивно не були спрямовані на заподіяння шкоди охоронюваним законом суспільним відносинам.

Викладені обставини у своїй сукупності суд визнає такими, що свідчать про малозначність вчиненого правопорушення, а також дають підстави вважати, що ОСОБА_1 у подальшому таких порушень вимог закону не буде допускати, а тому у даному конкретному випадку суд вважає, що вчинене правопорушення можна вважати малозначним та звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Згідно ст.. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення не підлягає стягненню відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП,

Враховуючи вищенаведене, керуючись ч.1 ст.204-1, ст. 22, 40-1, 284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звільнити від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, за малозначністю діяння, обмежившись усним зауваженням, а справу провадженням закрити.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, або отримання її копії особами, які беруть участь у справі але не були присутні у судовому засіданні. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.В. Бородіна