Провадження № 3/734/154/17 Справа № 734/185/17
ПОСТАНОВА

іменем України

21 лютого 2017 року смт. Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Анохін А.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у м. Києва ДПП України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого ЧП «Принстонський п.б.д», зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом АП2 №048081 від 15.11.2016 про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що 15 листопада 2016 року о 20 год. 30 хв., в порушення п.п. «а» п. 2.9 ПДР, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, керував в м. Києві по вул. Миколи Ушакова, 20-а, автомобілем НОМЕР_1, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності пояснив, що складений протокол вважає таким, що не відповідає вимогам КУпАП, враховуючи відсутність доказів, які в контексті положень ст. 251 КУпАП, регламентують відомості, що можуть бути належними доказами в ході підтвердження тих чи інших обставин, у звязку з чим його вина ґрунтується на припущеннях, що прямо суперечить ст. 62 Конституції України, а тому справа підлягає закриттю на підставі ст. 247 КУпАП.

Суд, заслухавши думку особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

З положень ч. 1 ст. 130 КУпАП слідує, що адміністративна відповідальність у даному випадку передбачена за, керуваннятранспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В силу вимог п. 2.9(а) Правил водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходив освідування на стан алкогольного спяніння, зокрема за допомогою алкотестеру «Drager Alcotest 6820 ARHK 0555», тест № 173, показник якого після проведення тесту ОСОБА_1 має цифровий показник 1,75 проміле алкоголю в крові(а.с. 4).

Згідно з вимогами Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853), інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу, калібрування зазначеного вище приладу «Drager» здійснюється заводом - виробником, однак, якщо з часу останнього калібрування пройшло більше 6 місяців, то прилад підлягає калібруванню самостійно або сертифікованими організаціями заводу - виробника.

Оскільки з моменту останньої повірки робочого засобу вимірювальної техніки до моменту огляду поліцейськими ОСОБА_1 на стан сп'яніння пройшло більше 6 місяців, а до матеріалів справи не додано відповідного свідоцтва про повірку приладу «Drager», вважаю що огляд ОСОБА_1 був проведений з порушенням вимог законодавства.

При цьому, суд виходячи з положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, у звязку з їх не відповідністю вказаним правовим нормам, а наявні у них відомості ґрунтуються на припущеннях.

Таким чином, будь-яких належних доказів щодо перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного спяніння, які б були отримані у встановленому законом порядку, матеріали справи не містять.

З урахуванням наведеного, протокол про адмінпорушення не може бути визнаний достатнім доказом наявності в діях ОСОБА_1, складу даного правопорушення.

При цьому, суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами, відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.Відповідно до ч.2, 3 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі "ОСОБА_2 де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об'єктивності та достатності, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1О складу адміністративного правопорушення, оскільки матеріалами справи не доведено факту порушення з боку водія ОСОБА_1 п.2.9 (а) ПДР України.

Згідно положень п. 1 ст. 247 КУпАП, відсутність події і складу адміністративного правопорушення є підставою для закриття провадження.

За таких обставин провадження по даному адміністративному матеріалу відносно ОСОБА_1О за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У звязку із закриттям провадження судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 40-1, 247, 283, 284, 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Козелецького районного суду

Чернігівської області ОСОБА_2