Справа № 638/4780/17
Провадження № 3/638/1516/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2017 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Хайкін В. М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов із Секретаріату Уповноваженого Верховної ради України з прав людини у відношенні: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, заступника Харківського міського голови з питань охорони здоровя та соціального населення, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1, про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 188-40 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

28.03.2017 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал із Секретаріату Уповноваженого Верховної ради України з прав людини про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 188-40 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2017 року, дана справа була розподілена судді Дзержинського районного суду м. Харкова Руднєвій О. О.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.03.2017 року заяву про самовідвід судді Руднєвої О. О. задоволено, адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 передано на повторний автоматизований розподіл.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2017 року, даний адміністративний матеріал надійшов у провадження судді Дзержинського районного суду м. Харкова Хайкіна В. М.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, та враховуючи існування обставини, що викликатиме сумнів в упередженості судді під час розгляду цієї справи, суддя вважає за необхідне заявити самовідвід.

Так, дійсно нормами Кодексу України про адміністративне правопорушення не передбачено ні перелік обставин, що виключають участь судді у розгляді справи про адміністративне правопорушення, ні порядок розгляду такої заяви про самовідвід, проте з метою додержання принципу законності, виникла необхідність у застосуванні принципу аналогії закону як засобу заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини, а саме кримінально-процесуального законодавства та керуванні при вирішенні питання про відвід чи самовідвід судді статтею 75 КПК України.

Як регламентує стаття 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сімї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сімї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

В силу частин 1, 3 статті 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобовязані заявити самовідвід.

Відповідно до положення статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», якою визначено дві вимоги щодо безсторонності суду: по-перше бути об'єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об'єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву в його безсторонності.

Суддя під час здійснення судочинства зобов'язаний бути неупередженим та незалежним, керуватися під час прийняття рішення лише вимогами закону та фактами, які ним встановлені.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримала і колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України у справі №5-15п12.

Також, у рішеннях «Білуга проти України» від 09.11.2006 року, «Ветштайн проти Швейцарії» від 28.10.1998 року ЄСПЛ наголошує, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

За пунктом 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету ОСОБА_2 Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв'язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «Ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Під час розгляду справи суд має бути безстороннім і незалежним, не повинен виявляти будь-якої упередженості та особистих переконань, чітко дотримуватися вимог закону. Але у зв'язку із існуванням обставини, передбаченої пунктом 3 частини 1 статті 75 КПК України, сторони по справі можуть поставити під сумнів законність дій судді і неупередженість суду.

Приймаючи дане рішення щодо задоволення заяви про самовідвід, керуюсь також положеннями пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, згідно яких суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

У відповідності із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Таким чином, з метою можливості виникнення у сторін сумнівів в об'єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, суддя приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про відвідсудді Хайкіна В. М. та обґрунтованість передачі цієї справи для розгляду іншому судді у порядку, визначеному статтею 35 Кримінального процесуального кодексу України та Положенням про автоматизовану систему документообігу суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 246, 248, 278, 280 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити самовідвід судді Хайкіна В. М. по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за статтею 188-40 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Дану справу передати до канцелярії суду для визначення іншого головуючого судді у справі, в порядку, встановленому Положенням про автоматизовану систему документообігу суду.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя В.М.Хайкін