АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 33/790/225/17
Категорія: ч. 4 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2017 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрика В.П., за участю особи, у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.11.2016 року у відношенні ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.11.2016 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Судом першої інстанції було встановлено, що 08.10.2016 року о 02-55 в АДРЕСА_2, ОСОБА_2 вжив алкоголь (пиво « ВAD» в скляній пляшці) після зупинки на вимогу поліцейського до проведення уповноваженою особою у встановленому законом порядку огляду, щодо стану алкогольного сп'яніння. Водій мав ознаки алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода.

Таким чином, ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.10 «є» Правил дорожнього руху (ПДР), за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням судді ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу та просить скасувати постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.11.2016 року та прийняти нову постанову, якою правильно кваліфікувати вчинене правопорушення. Також просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження обґрунтовуючи це тим, що апеляційну скаргу було подано його представником за довіреністю ОСОБА_3, яку було повернуто йому Апеляційним судом Харківської області постановою від 13.01.2017 року із зазначенням права на особисте звернення з апеляційною скаргою.

В скарзі апелянт зазначає, що вимоги п. 2.10 ПДР які ставиться йому в провину застосовуються лише у разі причетності особи до дорожньо-транспортної пригоди, якої не було зовсім.

Вказує, що суддею не було взято до уваги істотні обставини справи, а саме: не викликано свідків на які посилаються патрульні, не взято до уваги рапорт в якому зазначено, що порушення було проїзд на червоний сигнал світлофора та відсутність відповідних документів на право керування таким транспортним засобом, і вважає, що Дзержинським районним судом м. Харкова було не правильно кваліфіковано правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне поновити строк апеляційного оскарження, а в задоволенні апеляційних вимог відмовити виходячи з наступного.

Приймаючи рішення про необхідність поновлення строку на подачу апеляційної скарги апеляційний суд вважає, що повідомлені апелянтом відомості з цього приводу підтверджені матеріалами справи та причина пропуску є поважною.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Апеляційний суд не знаходить підстав вважати, що судом першої інстанції порушені вимоги вказаної правової норми.

Відповідно до диспозиції ч. 4 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу працівника поліції, до проведення уповноваженою особою, медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарський препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття про звільнення від проведення такого огляду.

Посилання у протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 № 415487 на порушення п. 2.10 «є» Правил дорожнього руху України, де передбачено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки) не спростовує правильність прийнятого рішення суддею суду першої інстанції, адже ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність водія не тільки за вживання алкогольних, наркотичних чи лікарських препаратів виготовлених на їх основі після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, а і у разі вживання алкоголю, наркотиків чи лікарських препаратів після вимоги працівника поліції зупинити транспортний засіб, до проведення медичного огляду у встановленому законом порядку.

Суддею суду першої інстанції було встановлено, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, змістом протоколу про адміністративне правопорушення від 08.10.2016 року серія АП2 №415487, де зазначено, що водій ОСОБА_2 був зупинений працівниками поліції, після чого вжив пиво ВАD, від нього відчувався запал алкоголю. Підписувати цей протокол ОСОБА_2 відмовився. Вказані у ньому обставини підтвердили у своїх поясненнях свідкі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які засвідчили, що в його присутності водії автомобіля ЗАЗ VIDA, державний номер НОМЕР_1, ОСОБА_2 випив алкогольний напій (пиво «ВАD») до проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, розпискою ОСОБА_6, яка зобов'язалась протягом 8 годин не передавати керування транспортного засобу ОСОБА_2, рапортом працівника поліції Токар Р.Л.

Враховуючи наведене вище апеляційний суд не знаходить підстав вважати необґрунтованим такий висновок суду першої інстанції, і не вбачає підстав ставити під сумнів зміст вказаних доказів, оскільки ОСОБА_2 та його захисником не надано суду переконливих для того підстав.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на постанову судді Дзержинсього районного суду м. Харкова від 08.11.2016 року у відношенні ОСОБА_2 задовольнити, вказаний строк поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а вказану вище постанову - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає

Суддя Апеляційного суду

Харківської області В.П. Цілюрик