Справа № 495/480/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2017 м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Шевчук Ю.В.,

при секретарі Мамончик К.І.,

за участю прокурора Гурова Я.В.,

адвоката - Шевченко М.В.

розглянувши матеріали, які надійшли від Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України Міністерства внутрішніх справ України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженку м. Білгород-Дністровського, Одеської

області, працюючу головою Приморської сільської

ради Білгород-Дністровського району Одеської

області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1, ч.2 ст. 172-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

27 січня 2017 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від Управління захисту економіки в Одеській області надійшли матеріали про адміністративне правопорушення, передбачене ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП у відношенні ОСОБА_3

Так, 27.01.2017 року оперуповноважений в ОВС УЗЕ в Одеській області ДЗЕ Національної поліції України підполковник поліції Прокопчук С.О. склав протокол про вчинення ОСОБА_2 адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.ч.1, 2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У протоколі від 27.01.2017 року про вчинення адміністративного корупційного правопорушення вказано, що ОСОБА_2, перебуваючи на посаді голови Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району, будучи посадовою особою органів місцевого самоврядування 4 категорії, 9 рангу та відповідно до підпункту «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, порушила встановлену Законом вимогу щодо повідомлення про наявність конфлікту інтересів, чим порушила обмеження, передбачені ст.14 Закону, за що передбачена відповідальність згідно із ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Гуров Я.В., в судовому засіданні складений протокол від 27.01.2017 року про вчинення ОСОБА_3 адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення підтримав в повному обсязі, просив визнати ОСОБА_2 винною у інкримінованих їй правопорушеннях та притягнути до адміністративної відповідальності за санкцією статті, яка передбачає більш суворе стягнення.

ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти притягнення її до адміністративної відповідальності, мотивуючи це тим, що вона не була повідомлена про обтяження, які покладені не неї, як на посадову особу органу місцевого самоврядування, Законом України « Про запобігання корупції».

Адвокат ОСОБА_2 - Шевченко М.В. в судовому засіданні просив суд закрити провадження по дланій справі мотивуючи це по-перше, відсутністю у діях ОСОБА_2 складу правопорушення, оскільки, у зв'язку з її необізнаністю щодо покладених на неї обтяжень, відстуній її умисел на вчинення даного корупційного право рушення, та, відповідно, відсутня її вина, що, на думку адвоката, у відповідності до положент статті 247 КпАП України, свідчить про відсутність складу правопорушення. По-друге, пояснив, що оскільки інкриміновані ОСОБА_2 правопорушення були вчиненні нею наприукінці 2015 року, вважає що сплив строк притягнення останньої до адміністративної відповідальності.

Дослідивши та розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши учасників судового засідання, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Враховуючи, що адміністративне правопорушення ОСОБА_2 було вчинено 27.11.2015 року та 18.12.2015 року, то станом на сьогоднішній день встановлений строк для притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, не закінчився.

Згідно із ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права и свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи та було вище зазначено, 27.01.2017 року оперуповноваженим в ОВС УЗЕ в Одеській області ДЗЕ Національної поліції України підполковником поліції Прокопчук С.О. складений протокол про вчинення ОСОБА_2 адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1,2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з яким ОСОБА_2 була ознайомлена та вказала про часткове визнання фактів, викладених у протоколі (а.с. 12).

В своїх поясненнях від 16.08.2016 року ОСОБА_2 вказала про усвідомлення нею своєї вини та зобов'язалась більше не вчиняти правопорушень.

Згідно із п.п. «б», «в» п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», суб'єктами відповідальності за корупційні правопорушення є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема, народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної республіки Крим, депутати місцевих рад, державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.254 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, імя по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи (ст.256 КУпАП).

Протокол про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією від 27.01.2017 року, відповідає та складений у відповідності до вимог ст.ст. 254, 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_2, будучи суб'єктом відповідальності за корупційне правопорушення, всупереч вимогам ст.. 28 та ч.2 ст. 35 ЗУ «Про запобігання корупції», ст.. 59-1 ЗУ «Про місцеве самоврядування» та ст.. 12-1 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування», 27.11.2015 року на ІІІ-й сесії VІІ скликання особисто доповідала-інформувала на сесії та брала участь у розгляді й ухвалені шляхом подальшого голосування за питання «Про нарахування премії сільському голові Приморської сільської ради», тобто собі. Згідно протоколу засідання ІІІ-ї сесії Приморської сільської ради VІІ скликання від 27.11.2015 року, вказане питання було розглянуто сесією та по ньому прийняте одноголосне рішення № 30-VІІ «Про нарахування премії сільському голові Приморської сільської ради ОСОБА_2 в розмірі 50% з 02.11.2015 року».

Згодом, 18.12.2015 року на ІV-й сесії VІІ скликання ОСОБА_2 була головуючою та особисто інформувала на сесії і брала участь у розгляді й ухваленні шляхом голосування питання «Про встановлення премії сільському голові Приморської сільської ради», тобто собі. Відповідно до протоколу засідання, вказане питання було розглянуто сесією та по ньому прийняте одноголосне рішення № 43-VІІ «Встановити премію сільському голові Приморської сільської ради ОСОБА_2 в розмірі 50 % на 2016 рік».

Згідно з ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП, неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів тягне за собою накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Так, перед початком розгляду питання на сесії 27.11.2015 року та 18.12.2015 року щодо нарахування премії сільському голові Приморської сільської ради, ОСОБА_2, у відповідності до вимог антикорупційного законодавства, повинна була повідомити присутнім депутатам про наявність у неї реального конфлікту інтересів щодо вирішення цього питання та не приймати участі в голосуванні - прийнятті рішення. Натомість, ОСОБА_2 про це не повідомила, тобто не вжила заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів, приймала участь у голосуванні та проголосувала за встановлення собі відповідної премії.

У відповідності до інформації наданої Приморською сільською радою (які містяться у матеріалах даної справи), повідомлень посадових осіб та депутатів Приморської сільської ради про реальний чи потенційний конфлікт інтересів в ході здійснення голосування та прийняття рішень сільською радою протягом 2015 та 2016 року не надходило.

Не приймаються судом наголошення та доводи ОСОБА_2 про те, що їй не було відомо про існування обмежень, пов'язаних з виконанням нею функцій посадової особи органу місцевого самоврядування, передбачені ЗУ «Про запобігання корупції», оскільки в матеріалах адміністративного правопорушення містяться підписані нею Попередження про обмеження, пов'язані з прийняттям на службу в органи місцевого самоврядування та проходження служби (підписано 30.10.2015 року, а.с.77) і Посадова інструкція сільського голови (підписано 18.12.2015 року, а.с. 75-76). Таким чином, доводи ОСОБА_2 є необґрунтованими та не можуть прийматись судом як підстава для встановлення відсутності складу адміністративного правопорушення. Крім того, у відповідності до основних принципів національного законодавства, необізнаність особи про покладені на неї, як на посадову особу органу місцевого самоврядування антикорупційні обов'язки та відповідальність за порушення цих обов'язків, не звільняє особу від відповідальності, в часності, від адміністративної.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», конфлікт інтересів - це суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність якої може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень. Реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Аналогічні вимоги щодо недопущення виникнення конфлікту інтересів передбачені ч.1 ст.15 Закону України «Про правила етичної поведінки», відповідно до якої, особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, незважаючи на особисті інтереси, вживають вичерпних заходів щодо недопущення конфлікту інтересів, а також не допускають вчинення дій чи бездіяльності, що можуть спричинити виникнення конфлікту інтересів або створити враження його наявності.

Згідно із ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, судом достеменно встановлено, що ОСОБА_2, яка обіймає посаду голови Приморської сільської ради та є посадовою особою органу місцевого самоврядування, будучи попередженою про спеціальні обмеження, встановлені Законами України «Про засади запобігання і протидії корупції», «Про державну службу» та «Про місцеве самоврядування в Україні», в порушення вимог ст.14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», 27.11.2015 року та 18.12.2015 року на третій та четвертій сесії Приморської сільської ради сьомого скликання, не повідомила про навність у неї реального конфлікту інтересів, приймала участь в голосуванні та проголосувала в своїх матеріальних інтересах, чим вчинила адміністративні правопорушення, передбачене ч.1 та ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають юридичне значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за внутрішнім переконанням, заснованому на всебічному, повному та об'єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складів адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за якими ці правопорушення кваліфікуються, як неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до санкції ч.2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за зазначене правопорушення на особу накладається стягнення у вигляді штрафу від двохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При накладенні стягнення судом враховується характер вчиненого правопорушення, ступінь вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність особи та відсутність шкоди.

Одночасно, при накладенні адміністративного стягнення, суд враховує доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні нею двох адміністративних корупційних правопорушень, відповідальність за які встановлені частиною 1 та частиною 2 статті 172-7 КпАП України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з правопорушника стягується судовий збір на користь державного бюджету України, ставка якого становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму (320,00 грн.), встановленої законом на 1 січня календарного року.

Керуючись ст.ст. 1, 4, 5, 14, 21 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 1, 9, 24, 33, 34, 38, 172-7, 221, 245-246, 248-249, 250-252, 254-256, 268, 276-281, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні правопорушень, відповідальність за яке передбачена ч. 1, ч. 2 статті 172-7 Кодексу про адміністративні правопорушення України.

Піддати ОСОБА_2 адміністративному стягненню у вигляді штрафу у межах санкції ч. 2 статті 172-7 КпАП України у розмірі 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 6800,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, судовий збір на користь держави у сумі 320,00, гривень.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

СУДДЯ :