Номер провадження: 33/785/291/17
Головуючий у першій інстанції Федулеєва Ю. О.
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., за участю особи, яка притягнута до відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2, на постанову судді Київського районного суду м. Одеса від 05.01.2017 року,-

встановив

Зазначеною постановою судді,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українка, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1

притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік. Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2, 09.10.2016 року, о 07 годині 15 хвилин, керувала транспортним засобом Toyota Rav4 державний р/н НОМЕР_1, по вул. Канатна у м. Одеса, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода та почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння відмовилася в присутності свідків.

За даним фактом співробітниками управління поліції м. Одеси відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 023037 від 09.10.2016 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, не погоджуючись з постановою районного суду, посилаючись на те що оскаржувана постанова є необґрунтованою, а обставини події викладені у протоколі про адміністративне правопорушення такими, які не відповідають дійсним обставинам по справі, порушує питання щодо її скасуванню,.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначила, що підстав для зупинки її автомобілю у інспекторів поліції не було, а протокол про адміністративне правопорушення відносно неї складений з порушенням вимог законодавства, що на її думку є підставою для закриття провадження по справі у зв'язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того, вказує, що жодного порушення ПДР не вчиняла, алкогольних напоїв не приймала та бажала викласти свою думку у поясненнях, однак працівниками поліції їй було відмовлено у наданні таких пояснень.

При цьому апелянт вказала, що про дату та час судового засідання в суді першої інстанції вона сповіщена не була, участі в судовому засіданні не приймала, і таким чином не змогла реалізувати своє право на надання суду пояснень по справі.

Просить постанову Київського районного суду м. Одеса від 05.01.2017 року скасувати, а провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення апелянта та вивчивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як вбачається з матеріалів справи, районним судом були прийняті належні заходи щодо повідомлення та виклику ОСОБА_2 в судові засідання районного суду, однак як свідчать поштові повідомлення, останньою вони отримані не були (а.с.7,9).

В судове засідання, призначене на 05.01.2017 року ОСОБА_2 була повідомлена шляхом виклику телефонограмою, текст якої міститься в матеріалах справи (а.с.10).

При цьому апеляційний суд вважає, що неотримання ОСОБА_2 судових повісток та заперечення факту отримання нею телефонограми про виклик до суду, а також її обізнаність про прийняте районним судом 05.01.2017 року рішення, в тому числі з урахуванням відсутності у матеріалах справи даних щодо отримання нею копії оскаржуваної постанови та оскарження судового рішення у передбачений законом строк (направлення апеляційної скарги 13.01.2017 року), свідчить про контролювання останньою розгляду районним судом справи і вказує на можливе затягування останньої щодо такого розгляду безпосередньо за її участі.

На думку апеляційного суду така поведінка, має на меті досягнення граничного трьохмісячного строку притягнення до адміністративної відповідальності, що є підставою для закриття провадження, про що ОСОБА_2 було зазначено в апеляційній скарзі і в якості додатків надані копії судових рішень апеляційного суду, які вказують на можливість закриття провадження саме з таких підстав.

За таких обставин, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апелянта щодо розгляду справи без повідомлення її районним судом про такий розгляд, оскільки матеріали справи свідчать про протилежне.

Згідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи вбачається, що було складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно з яким ОСОБА_2 керуючи автомобілем, порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, а саме керувала транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння та відмовилася від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в присутності двох свідків.

На виконання вимог ст.280 КУпАП, встановлення усіх обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи, апеляційним судом були прийняті заходи щодо безпосередньої участі ОСОБА_2 при розгляді справи, забезпечена можливість її участі та висловлення своєї позиції по складеному відносно нього адміністративному протоколу, надання відповідних пояснень, а також представлення апеляційному суду інших доказів на підтвердження доводів апеляції стосовно своєї невинуватості.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги та заперечила факт керування нею транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння. При цьому пояснила, що вранці 09.10.2016 року їхала з роботи та її автомобіль зупинили працівники поліції, які стали стверджувати, що вона перебуває у стані алкогольного сп'яніння. В присутності двох понятих, вона заперечила проти тверджень працівників поліції та на їх пропозицію щодо проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі - відмовилася. Інші обставини апелянт не вказувала та додатково доказів апеляційному суду не надала.

Разом з тим, факт перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння під час керування транспортним засобом та відмова останньої від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння підтверджений письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які були залучені в якості свідків правопорушення.

За наведених вище обставин, в тому числі визнання ОСОБА_2 факту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, який у відповідності до вимог Правил дорожнього руху є обов'язковим, апеляційний суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення та необґрунтованості доводів її апеляційної скарги щодо невинуватості у вчиненому правопорушенні.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необгрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами, в тому числі і її особистими поясненнями щодо відмови у проходженні огляду на стан алкогольного сп'яніння, підтверджена винуватість ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні, а тому постанова районного суду є законною та обґрунтованою.

Позиція апелянта на час розгляду справи як районним, так і апеляційним судом щодо невизнання своєї вини та посилання на допущені районним судом порушення, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив

Апеляційну ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеса від 05.01.2017 року відносно ОСОБА_2, якою вона притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням на неї стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік - залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області В.М.Прібилов.