Іллічівський районний суд м.Маріуполя
Справа № 264/4623/17
ПОСТАНОВА

15.12.2017 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Кузнецов Д. В., розглянувши матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції в м. Маріуполі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який мешкає в АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

17 вересня 2017 року о 39 хвилині на першу ОСОБА_1 навпроти Екстрим-парку по вул. Карпінського в м. Маріуполі керував автомобілем НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, що згідно п.п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої 09.11.2015 року Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України за № 1452/735 (далі Інструкція), стало підставою для вимоги про проходження відповідно до встановленого п. 6 Інструкції порядку огляду на стан алкогольного спяніння, за результатами чого був визначений стан сп'яніння.

ОСОБА_1 в жодне судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 надійшов до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області 20 вересня 2017 року. Судове засідання по справі було призначено на 04 жовтня 2017 року, про що останнього було повідомлено належним чином. 03 жовтня 2017 року через канцелярію суду ОСОБА_1 надав заяву про відкладення розгляду справи, у звязку із тим, що він перебуває на лікуванні, а тому не має змоги прийняти участь у судовому засіданні. У підтвердження вказаного факту ОСОБА_1 надано копію довідки, виданої ТОВ «Медичний центр «Мармед» про стан здоровя. У подальшому розгляд справи призначався на 23 жовтня 2017 року, про що ОСОБА_1 також було повідомлено належним чином. 20 жовтня 2017 року через канцелярію суду він надав заяву про відкладення розгляду справи, у звязку із пошуком адвоката, через що судове засіданні було відкладено на 30 жовтня 2017 року, про що ОСОБА_1 було повідомлено особисто під час вручення йому судової повістки про виклик до суду. Однак, 30 жовтня 2017 року останній через канцелярію суду він надав заяву, в якій вказав, що з 30.10.2017 року перебуває на стаціонарному лікуванні, а тому не може зявитися до суду, просив відкласти розгляд справи. До заяви надав виписку з медичної карти, виданої КЗОЗ «Обласна лікарня інтенсивного лікування м. Маріуполя», з якої зокрема, вбачалось, що ОСОБА_1 працює майстром у ТОВ «СМК Акцепт Строй». За таких підстав, суд вкотре відклав розгляд справи на 13 листопада 2017 року, про що ОСОБА_1 повідомлено належним чином. Крім того, судом був здійснений виклик останнього за місцем роботи, однак, за повідомленням підприємства, ОСОБА_1 з ТОВ «СМК Акцепт Строй» був звільнений 23 жовтня 2017 року. 13 листопада 2017 року представником ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 через канцелярію суду надано заяву, в якій він просив відкласти розгляд справи, у звязку із перебуванням з 13 листопада 2017 року на лікуванні. До заяви додали копію листка непрацездатності, з якого вбачалось, що місцем роботи ОСОБА_1 є ТОВ «Олдіс-Групп». За таких підстав, розгляд справи було відкладено на 27 листопада 2017 року, про що ОСОБА_1 було повідомлено належним чином, також його виклик було здійснено за місцем роботи. 27 листопада 2017 року представником ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 через канцелярію суду надано заяву, в якій просив відкласти розгляд справи, у звязку із перебуванням з 27 листопада 2017 року на лікуванні. До цієї заяви додали виписку з медичної карти, виданої КЗОЗ «Обласна лікарня інтенсивного лікування м. Маріуполя», з якої вбачається, що ОСОБА_1 працює у ТОВ «Олдіс-Групп» та перебуває на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні. Розгляд справи було відкладено на 07 грудня 2017 року, про що ОСОБА_1 було повідомлено належним чином, також його виклик було здійснено за місцем роботи - ТОВ «Олдіс-Групп». Після цього 06 грудня 2017 року представником ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 через канцелярію суду надано заяву першого, в якій просив відкласти розгляд справи, у звязку із перебуванням з 27 листопада 2017 року на лікуванні. До цієї заяви додали виписку з медичної карти, виданої КЗОЗ «Обласна лікарня інтенсивного лікування м. Маріуполя», з якої вбачається, що ОСОБА_1 працює у ТОВ «Олдіс-Групп» та перебуває на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні. Розгляд справи було відкладено на 15 грудня 2017 року, про що ОСОБА_1 було повідомлено належним чином. 14 грудня 2017 року представником ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 через канцелярію суду надано заяву першого, в якій він просив відкласти розгляд справи, у звязку із перебуванням з 15 грудня 2017 року на лікуванні, до заяви додали копію листка непрацездатності. При цьому суд зазначає, що всі виклики ОСОБА_1 здійснювались шляхом надіслання судової повістки за місцем його проживання - АДРЕСА_2, ця адреса була зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення, а також в усіх заявах, складних власноруч ОСОБА_1 та в довіреності, виданої ним на імя ОСОБА_2, така сама адреса проживання зазначена в довіреності і в останньої як представника. Однак, ОСОБА_1 жодної судової повістки поштою не отримав, через що вони були повернуті до суду за закінченням терміну зберігання. При цьому на кожне судове засідання ОСОБА_1 надсилав заяву про відкладення розгляду справи, тобто був освідчений про дати ста час розгляду справи . Крім того, ОСОБА_1 у підтвердження знаходження на лікуванні жодного разу не було надано оригіналу листків непрацездатності, а лише їх копії, через що суд був позбавлений можливості упевнитися в їх справжності, належності та достовірності.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КУпАП, щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи, це можливо у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обовязки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із обєкта і цілі ст. 6 Конвенції, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і спів ставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

За таких підстав, з урахуванням того, що ОСОБА_1 було відомо про кожну дату судового розгляду, так само як і його представника за довіреністю, однак ані він, ані його представник за довіреністю ОСОБА_2 для участі у судовому засіданні до суду не зявились, суд прийшов до висновку про те, що їх поведінка свідчить про бажання перешкодити своєчасному розгляду справи по суті та зловживання своїми процесуальними правами. Зі свого боку суд прийняв всі необхідні заходи для повідомлення учасників процесу про розгляд справи та забезпечення особі права на захист, але ОСОБА_1 не скористався своїм процесуальними правами та не прибув до суду і не направив свого представника. У звязку із цим за вищевикладених підстав суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Суддя, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що провина ОСОБА_1 знайшла своє підтвердження, та знаходить можливим притягнути його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Також, у відповідності до п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 1 Розділу ІІ Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

У відповідності до рапортів інспекторів роти № 4 БУПП в м. Маріуполі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, 17.09.2017 року під час несення служби вони отримали виклик про дорожньо-транспортну пригоду без потерпілих. За повідомленням ОСОБА_5, він рухався по вул. Карпінського в сторону вул. Кірова в м. Маріуполі, йому назустріч рухався автомобіль «BMW» темного кольору, який став уходити праворуч, при цьому цей автомобіль зачепив транспортний засіб ОСОБА_5 «ВАЗ 21093» державний номерний знак НОМЕР_3 та покинув місце пригоди. Стосовно автомобіля «BMW» по рації було передано орендування. Через декілька хвилин екіпаж патрульної поліції виявив автомобіль НОМЕР_2 в посадці по вул. Карпінського в сторону вул. Покришкіна. Водієм цього транспортного засобу виявися ОСОБА_1, на автомобілі були виявлені характерні сліди зіткнення сліди білої фарби зліва, пошкоджено дзеркало зі сторони водія. При цьому ОСОБА_1 повідомив, що не впорався з керуванням та через бордюрний камінь злетів з дороги. Під час спілкування з водієм у нього були виявлені ознаки алкогольного спяніння - запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення координації рухів, у звязку із чим останньому було запропоновано пройти огляд на стан спяніння на місці або в медичному закладі. ОСОБА_1 у присутності свідків відмовився пройти такий огляд на місці, але погодився проїхати до наркологічного диспансеру, куди його було доставлено.

Провина ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 463 від 17.09.2017 року, складеним КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя», у відповідності до якого ОСОБА_1 17 вересня 2017 року о 01 год. 30 хв. перебував у стані гострої інтоксикації внаслідок вживання алкоголю.

Також з відеозапису з камери спостереження, що закріплена на форменому одязі працівника поліції, та який доданий до матеріалів справи, вбачається, як ОСОБА_1 підтвердив факт керування ним транспортним засобом, на запитання інспектора поліції з приводу проходження медичного огляду на стан спяніння, надав добровільну згоду поїхати до медичної установи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення та висновком експерта.

Таким чином, суд вважає, що провина ОСОБА_1 доведена у повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КУпАП як керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та обставин даної справи, вважаю необхідним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами.

Керуючись ст.ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, 283 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 320,00 грн. судового збору.

На постанову протягом 10 днів з моменту її винесення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області.

Суддя: Д. В. Кузнецов