Провадження № 33/780/36/17 Доповідач у 2 інстанції Миколюк
Категорія 147 29.03.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 березня 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської області Миколюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2016 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2016 року,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок, в дохід держави з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 275,60 грн.

Згідно з постановою суду, 8.10.2016 року близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_1 у м. Біла Церква по вул. Логінова 37 керував автомобілем «Mercedes Benz ML 430» державний номерний знак ZSR 550 (Литва) у стані алкогольного спяніння, що підтверджено висновком міської лікарні № 4 від 18.10.2016 року № 356, своїми діями порушив вимоги п. 2.9 «Правил дорожнього руху України».

Дії останнього кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить її скасувати та провадження по справі закрити за відсутністю в діях останнього події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтуванні вказує, що 08.10.2016 року за кермом автомобіля «Mercedes Benz ML 430» о 22 годині 00 хвилин він не перебував, а знаходився на передньому пасажирському сидінні, при зупинці автомобіля він вийшов з нього, щоб предявити документи, однак працівники поліції наказали йому поїхати в лікарню для проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння та якщо він не буде погоджуватись, вважатимуть його відмову злісною непокорою працівникові поліції.

Крім того, звертає увагу на порушення вимог закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, в якому відсутні відомості про наявність чи відсутність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а також відомості про належність та місце обліку транспортного засобу, не зазначено в протоколі й відомостей про те, який саме підпункт пункту 2.9 ПДР ним було порушено.

Зазначає, що долучений CD-R носій, на якому є наявний відеозапис підтверджуючий керування апелянтом автомобілем в стані алкогольного спяніння, не є належним та допустимим доказом, оскільки він не був доданий до протоколу про адміністративне правопорушення та з якого вбачається, що автомобіль «Mercedes Benz ML 430» був зупинений працівниками поліції о 20 годині 34 хвилині, а не в 22 годині 00 хвилин, як йому інкримінують.

Що стосується довідки Білоцерківської міської лікарні про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння, то апелянт звертає увагу, що вона не підтверджує його перебування саме за кермом автомобіля в стані алкогольного спяніння.

Крім того вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що працівники патрульної поліції пропонували йому пройти на місці зупинки огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, які мають свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво про його повірку, тому оскільки працівниками поліції не було дотримано встановленого нормативно правовими актами порядку огляду водія на стан спяніння, то він є недійсним, а висновок суду про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного спяніння не ґрунтується на належних доказах.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження, так як повний текс постанови отримав лише 24.11.2016 року.

Вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягає до задоволення, оскільки копію повного рішення він отримав лише 24.11.2016 року, у звязку з чим не міг своєчасно оскаржити прийняте рішення.

Як убачається з матеріалів справи суддя першої інстанції, всебічно розглянув справу, об'єктивно оцінив добуті докази, з'ясував фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення і дав їм вірну оцінку.

Суддею враховано фактичні обставини справи та докази, які свідчать про те, що ОСОБА_1 8.10.2016 року приблизно о 22 год. 00 хв. у м. Біла Церква по вул. Логінова 37 керував автомобілем «Mercedes Benz ML 430» державний номерний знак ZSR 550 (Литва) у стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, що підтверджено висновком Білоцерківської міської лікарні № 4 від 18.10.2016 року № 356.

Вина ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 298423, згідно якого ОСОБА_1 8.10.2016 року приблизно о 22 год. 00 хв. у м. Біла Церква по вул. Логінова 37 керував автомобілем «Mercedes Benz ML 430» державний номерний знак ZSR 550 (Литва) у стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, що підтверджено висновком Білоцерківської міської лікарні № 4 від 18.10.2016 року № 356;

- висновком Білоцерківської міської лікарні № 4 від 18.10.2016 року № 356, з якого вбачається, що ОСОБА_1, 18 жовтня 2016 року о 22 годині 10 хвилин, був направлений до Білоцерківської міської лікарні №4 працівником поліції ОСОБА_2, та оглянутий лікарем-наркологом ОСОБА_3, який дійшов до висновку про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння;

- розпискою свідка ОСОБА_4, якому працівники поліції доручили доставити автомобіль «Mercedes Benz ML 430» державний номерний знак ZSR 550 (Литва) за місцем проживання правопорушника ОСОБА_1

На підставі зібраних у справі доказів суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи правопорушника про порушення вимог закону при складенні протоколу про адміністративне правопорушення є необґрунтованими, оскільки в ньому зазначено прізвища та адреси свідків, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Посилання апелянта про те, що він не перебував за кермом зупиненого працівниками поліції автомобіля вважаю необгунтованими та спрямованими на уникнення від адміністративної відповідальності.

Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків судді щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, апеляційна скарга не містить, не надав їх і ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, який, будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, 29.12.2016 року, 12.01.2017 року, 30.01.2017 року, 16.02.2017 року, 01.03.2017 року, 16.03.2017 року та 29.03.2017 року - всього 7 разів, на розгляд своєї апеляційної скарги до суду не зявився, вигадуючи різні причини неявки в судові засідання, хоча будь-яких доказів в підтвердження апеляційної скарги та поважності неявки в судові засідання суду так і не надав.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що постанова судді є законною та обгрунтованою, в зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Строк на подачу апеляційної скарги поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2016 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Миколюк