Справа № 3-4949/2007 Головуючий у 1 інстанції: Собків Я.М.
Провадження № 33/783/1202/17 Доповідач: Белена А. В.
Категорія:ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року м. Львів

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області ОСОБА_1 перевіривши апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_2 на постанову судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25.06.2007 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_2 -

встановив:

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керувати всіма видами транспортних засобів на 1 (один) рік.

Згідно постанови суду першої інстанції ОСОБА_2, 27.04.2007 року близько 11 год. 00 хв., на 712 км автодороги Київ-Чоп, керував транспортним засобом марки «ЗІЛ 130» номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Дану постанову оскаржив правопорушник ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу 19.09.2017 року в суд першої інстанції. В подальшому апеляційна скарга зі справою надійшла до Апеляційного суду Львівської області 02.10.2017 року.

Апелянт просить суд апеляційної інстанції поновити строк на апеляційне оскарження постанови від 27.04.2007 року, оскільки, на його думку, строк був пропущений з поважних причин так, як розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_2, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення зазначена невірна адреса його проживання, а саме: АДРЕСА_1, а він проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Таким чином в справі відсутні дані про належне, своєчасне повідомлення правопорушника про розгляд справи в суді, а це свідчить про порушення його права на захист.

Апелянт вважає постанову суду першої інстанції такою, що винесена з грубим порушенням норм процесуального права та невірним застосуванням матеріальних норм, що потягло за собою однобічне та неповне зясування судом усіх фактичних обставин справи, їх не дослідження та ненадання їм належної оцінки, при цьому суд лише формально підійшов до встановлення обставин справи, що є наслідком необґрунтованого та надто суворого застосування міри відповідальності як виду адміністративного стягнення за вчинення особою правопорушення.

В апеляційній скарзі, в мотивах оскарження постанови, апелянт зазначає, що йо дійсно зупинили працівники міліції і він пояснив, що випив 150 грам горілки напередодні, а не в день затримання 27.04.2007 року. Працівники міліції пояснили йому, що оскільки у нього залишкові явища алкогольного спяніння і він визнає свою вину, то вони на перший раз обмежилися лише попередженням, після чого він підписав протокол. Права водія у нього не вилучали і транспортний засіб не забирали.

Апелянт покликається, що суд першої інстанції при накладенні стягнення не врахував його особу, ступінь вини, майновий стан, обставини, що помякшують відповідальність та те, що він по професії є водієм, тобто права йому необхідні для роботи. А тому просить змінити постанову призначивши мякше покарання у вигляді штрафу. Про позбавлення його прав на 1 рік він довідався у 2017 році коли прийшов повідомити про втрату посвідчення водія з метою отримання нового посвідчення. Протягом 10 років він працював водієм ( про свідчить ксерокопія з трудової книжки) і його документи неодноразово перевіряли працівники міліції, однак ніхто не вказував про те, що його було позбавлено прав водія.

Відповідно до ст. 294 ч.2 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається зі справи про адміністративне правопорушення № 3-4949/07 протокол про адміністративне порушення серії АД № 027572 від 27.04.2007 року (а.с.2) складений відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП про порушення вимог п.2.5 ПДР, який ОСОБА_2 підписав в присутності двох свідків, де зазначено що ОСОБА_2 відмовився продувати трубку КТ та їхати в лікарню на медичне освідчення про що вказано в протоколі та засвідчено підписом правопорушника.

Як зясовано судом апеляційної інстанції слухання справи в суді першої інстанції дійсно відбулося без участі ОСОБА_2, при цьому суддею було враховано визнавальні пояснення водія ОСОБА_2

Покликання апелянта про те, що на його адресу не надходило повідомлення про розгляд справи судом апеляційної інстанції не беруться до уваги, оскільки ОСОБА_2 підписавши протокол про адміністративне правопорушення не був позбавлений права його прочитати, а отже і вказати на неточності в зазначенні місця його проживання, однак цього не зробив. Про те, що адресою: вул. Грабовецька, 110/52, в м.Стрий апелянт користується підтверджує його заява адресована в суд першої інстанції від 07.09.20417 року про ознайомлення зі справою (а.с.30). Таким чином суд першої інстанції не мав жодних підстав вважати, що правопорушник не повідомлений про розгляд справи.

Також в протоколі зазначено, що ОСОБА_2 тимчасово непрацює, а отже суду не було відомо про те, що основна його професія водій і йому права водія необхідні для роботи. На цих неточностях ОСОБА_2 в 2007 році також не наголосив працівникам міліції при складені протоколу.

Враховуючи наведене і те, що копії постанови суду першої інстанції своєчасно були скеровані працівникам ДАІ, а чи була дана постанова виконана в матеріалах справи підтвердження немає, як немає підтвердження тому, що ОСОБА_3 не знав про існування накладеного на нього стягнення, а тому суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді районного суду не є поважними та приходить до висновку, що апелянту необхідно відмовити в поновленні такого строку з поверненням апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, суд,

постановив:

Відмовити правопорушнику ОСОБА_2 в поновленні строку апеляційного оскарження постанови судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25.06.2007 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Повернути апеляційну скаргу з додатками ОСОБА_2

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_1