П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2017 року

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Голубкова Марина Анатоліївна розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, тимчасово не працюючого, який мешкає за адресою м. Запоріжжя, вул. Епронівська, 140-а, про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшли матеріали адміністративної справи згідно яких 28.11.2016 року о 01 годині 10 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем «Форд Куга» номерний знак «АР 6868 АЕ» рухався по вул. Українській біля буд. 101 з явними ознаками алкогольного спяніння (порушення мови, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, порушена координація рухів) Від проходження медичного огляду на стан спяніння за допомогою технічного приладу відмовився, в присутності двох свідків чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. Враховуючи той факт, що 17.09.2016 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 вже притягався до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, протокол від 28.11.2016 року відносно ОСОБА_1 складено до ч.2 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи в суді ОСОБА_1 зявився до суду, свою провину у скоєнні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив. Що 28.11.2016 року він виявивши технічну несправність свого автомобіля, разом з приятелем, прибули на станцію технічного обслуговування для того, щоб відремонтувати вказаний автомобіль. ОСОБА_1 не заперечував, що перебував у стані алкогольного спяніння та фактично відмовився від проходження огляду на місці чи у медичному закладі, проте посилався на ті обставини, що за кермом автомобіля не перебував, а його приятель який керував транспортним засобом «Форд Куга», викликавши таксі за декілька хвилин до появи поліцейських, поїхав додому.

Всебічно вивчивши матеріали справи, суддя встановив, що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення ,передбаченого ч.2 ст.130 КпАП України, знайшла своє підтвердження з огляду на наступне.

Ст.130 ч. КпАП України встановлює адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З протоколу про адміністративне правопорушення серія АП2 № 366759, встановлено, що 28.11.2016 року о 01 годині 10 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем «Форд Куга» номерний знак «АР 6868 АЕ» рухався по вул. Українській біля буд. 101 з явними ознаками алкогольного спяніння (порушення мови, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, порушена координація рухів) Від проходження медичного огляду на стан спяніння за допомогою технічного приладу відмовився, в присутності двох свідків чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Як передбачено п.2.9А Правил дорожнього руху України(далі ПДР),водій зобов*язаний на вимогу працівників поліції пройти у встановленому порядку медичне обстеження для визначення стану алкогольного спяніння ,впливу наркотичних або токсичних речовин.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справи та Міністерства охорони здоров*я № 1452/735 від 09.11.2015 р.,зареєстрована у Міністерстві юстиції України 11.09.2015 р. за № 1413/27858 ,яка визначає процедуру огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів та оформлення результатів такого огляду, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного спяніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан спяніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суб'єктом правопорушень, передбачених частиною 1 статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є водії транспортних засобів.

За змістом пояснень ОСОБА_1, особою, що керувала автомобілем «Форд Куга» д.н. НОМЕР_1 28.11.2016 року, він не був. Таку позицію особи, що притягається до адміністративної відповідальності суд хоча і приймає до уваги, проте вважає недоведеною достатніми та допустимими доказами.

Так ОСОБА_1 у судових засіданнях 25.01.2017 року та 22.02.2017 року посилався на наявність особи, що на його твердження в день складання адміністративного протоколу, керувала його автомобілем, проте назвати анкетні дані, вказаної особи, а також адресу її проживання для виклику судом в якості свідка відмовився. Явку вказаної особи у судові засідання не забезпечив. Протокол про адміністративне правопорушення не містить клопотань ОСОБА_1 про допит свідків, чи витребування доказів в його інтересах.

Також у судовому засіданні було досліджено відеозапис зроблений «Боді камерою» патрульного поліцейського 28.11.2016 року при виявлені та складанні постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1

З відеозапису вбачається, що при зупинці вищевказаного автомобіля з водійського місця до співробітників поліції вийшов сам ОСОБА_1, на питання поліцейського чому він так швидко їхав - пояснив, що швидкість руху не перевищував та їхав близько шістдесяти кілометрів на годину, а заїхав на СТО через технічну несправність автомобіля і від поліцейських не тікав.

В подальшому при спілкуванні з поліцейськими почав повідомляти про те, що автомобіль яким керував ОСОБА_1 прибув на СТО близько двох годин назад, під керуванням іншої особи.

Впродовж тривалого спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 вів себе нахабно та з викликом, провокував співробітників поліції, відмовлявся виконувати законні вимоги. В тому числі надавати пояснення та документи для перевірки чи складання адміністративного протоколу. Намагався тиснути на співробітників поліції ємоційно та погрозами розповідаючи про те, що служив у «війсках», а також телефонуючи на телефони довіри та повідомляючи про нібито незаконні дії поліцейських.

Окремо слід зазначити, що різка зміна поведінки водія ОСОБА_1 сталась саме після того як він був запідозрений інспектором поліції в керуванні транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Вказаний відеозапис переконує суд в тому, що саме ОСОБА_1 є тією особою, що керувала автомобілем «Форд Куга» 28.11.2016 року, а поліцейським, як субєктом владних повноважень, при виконанні службових обовязків правильно оцінено ситуацію і складено протокол про адміністративне правопорушення саме на особу винну у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 130 КУпАП.

В протоколі серії АП 2 № 366758 ОСОБА_1 в графі «пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності» зазначив, про те, що інспектор Турків М.В. вимагав хабара у розмірі три тисячі гривень. Вказані обставини також спростовуються дослідженим відеозаписом.

Дії та пояснення самого ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення суд розцінює, як такі, що направлені на уникнення відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення. А пояснення про «приятеля», який нібито керував його автомобілем та поїхав з СТО на таксі, за декілька хвилин до появи поліцейських - як обраний ОСОБА_1 спосіб захисту, що не впливає на висновки суду.

За змістом пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 28.11.2016 р. вони були запрошені співробітниками поліції як свідки та в їхній присутності ОСОБА_1 від проходження обстеження на стан спяніння на місці зупинки т/з за допомогою приладу «Драгер» на місці та від проходження медичного обстеження у клініці «ЗОНД» - відмовився.

Зазначені особи вказані у протоколі про адміністративне правопорушення як свідки із зазначенням відомостей про їх місце проживання та особистими підписами, їх зацікавленості у справі не встановлено, їх пояснення складені безпосередньо після зупинення ОСОБА_1 уповноваженим працівником поліції, за змістом про фактичні обставини узгоджуються із протоколом про адміністративне правопорушення та відеозаписом подій тому приймаються суддею як доказ при винесені постанови.

Згідно довідки бази даних «Адмінпрактика» від 01.12.2016 року: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 17.09.2016 року притягався до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, та був позбавлення права керування транспортними засобами строком на 12 місяців.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.2.9А Правил дорожнього руху, знайшло своє підтвердження доказами, є підставою для визнання його винуватим в скоєнні адміністративного правопорушення та притягнення до адміністративної відповідальності по ст.130 ч.2 КпАП України.

Санкцією ч. 2 ст. 130 КпАП України передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

З урахуванням викладеного вище суддя дійшов до висновку, про притягнення ОСОБА_1. до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, та призначити йому адміністративне стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Як передбачено ст. 40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею)постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення,у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб, тобто в розмірі 320 грн., як це передбачено ст.4 ч.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 33-35,130 ч.2,283-285 КУпАП,суддя -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 «а», визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.2 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400(двадцять тисяч чотириста)гривень у дохід держави (розрахунковий рахунок № 0001, код класифікації доходів бюджету 21081300, отримувач коштів ГУК у Запорізькій області, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37941997, банк ГУДКСУ у Запорізькій області, МФО 813015, призначення платежу адміністративні штрафи з метою забезпечення безпеки дорожнього руху), та накласти адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 «а», судовий збір в розмірі 320 грн. 00 коп. (триста двадцять гривень) в дохід держави (отримувач коштів УДКСУ у Шевченківському районі м. Запоріжжя 22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38025367, банк отримувача УДКСУ у Шевченківському районі м. Запоріжжя ГУДКСУ у Запорізькій області, код банку отримувача (МФО) 813015, рахунок отримувача 0009, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу судовий збір, код 37408380, пункт 5 ч.2 ст. 4).

Розяснити правопорушнику, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізні як через пятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державно виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП;

- витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанову може бути оскаржено або опротестовано прокурором протягом 10 днів з моменту її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги, протесту прокурора в апеляційний суд Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Голубкова М.А.

Строк предявлення виконавчого документа ________________ 20___рік

Постанова набрала законної сили ________________ 20___рік

Дата видачі постанови ________________ 20___рік