Апеляційний суд міста Києва
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

24 квітня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Тютюн Т.М. за участю:

особи, щодо якої винесено постанову, ОСОБА_3,

захисника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Грозний, Російська Федерація, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,

на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 10.03.2017 року на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, з посиланням на протокол про адміністративне правопорушення, 28 грудня 2016 року о 4 годині ОСОБА_3, керуючи автомобілем Mazda д/н НОМЕР_2 по пр-ту Героїв Сталінграду в м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння ухилився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати і закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді обставини не відповідають дійсності, оскільки транспортним засобом він не керував і знаходився в ньому як пасажир. Коли автомобіль зупинили працівники поліції, за кермом був ОСОБА_5, який того вечора погодився відвезти його з товаришами додому. Про ці обставини він повідомляв _________________________________________________________________________

Справа № 33/796/1042/2017 Постанова винесена суддею Яценко Н.О.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

працівникам поліції, однак вони вирішили, що саме він керував транспортним засобом, оскільки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія були виявлені у нього, і на час приїзду другого патруля ОСОБА_5 залишив місце зупинки, бо не хотів спілкуватися з поліцейськими та поспішав додому. І хоча працівники поліції, які складали протокол, не застали ОСОБА_5 на місці зупинки транспортного засобу, це не доводить, що саме він керував автомобілем, адже докази, які б це підтверджували, у справі відсутні.

Вказані обставини можуть підтвердити інші пасажири, а саме, ОСОБА_6, ОСОБА_7, яких суд не допитав як свідків, а також не взяв до уваги його пояснення. Тому вважає, що, мотивуючи свої висновки даними у протоколі про адміністративне правопорушення, рапорті, поясненнях свідків, записі нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, суд вільно витлумачив докази і поклав в основу прийнятого рішення припущення.

Так, суд послався у постанові на пояснення свідків, певно, маючи на увазі ОСОБА_8 і ОСОБА_9, які зазначені у протоколі. Однак письмових пояснень свідків у справі немає, в судове засідання вони не викликались, і суд не перевірив, чи існують ці особи і чи належать їм підписи у протоколі, а тому не мав права посилатися на них у постанові. Що стосується рапорту інспектора Оболонського РВ УПО в м. Києві Кривопущенка О.О., згідно з яким 28.12.2016 року о 3 годині 40 хвилин вони помітили автомобіль Mazda д/н НОМЕР_2, в якому не вмикалися світлові покажчики повороту при зміні напрямку руху і в якому під час руху відчинялися двері, водієм якого нібито виявився ОСОБА_3, то коли після зупинки водій та пасажири вийшли, працівник поліції не бачив, хто був за кермом. Всі присутні повідомили, хто водій, ніхто не вказував на нього, однак поліцейський з незрозумілих причин вказав у рапорті, що автомобілем керував ОСОБА_3 Рапорт же інспектора патрульної поліції РибкиМ.В. про те, що патруль був викликаний екіпажем ДСО для складання матеріалів за ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_3, як на думку останнього, не є доказом, оскільки патруль був викликаний іншим патрулем, і інспектор не мав можливості встановити особу, яка керувала автомобілем. З відеозапису також не вбачається, що саме він керував автомобілем під час зупинки працівниками поліції, і зафіксовано події після приїзду другого патруля. Водночас, про те, що транспортним засобом він не керував, він вказував працівникам поліції, які зупинили автомобіль, і це не знайшло свого відображення на відео.

Крім того, ОСОБА_3 подав клопотання про поновлення строку оскарження постанови, пропуск якого мотивує тим, що копію постанови отримав 17.03.2017 року, і до цього часу не мав можливості ознайомитися з її змістом, а можливість ознайомитися з матеріалами справи була надана йому судом 21.03.2017 року. Отримання копії постанови та ознайомлення зі справою були необхідні було для складання обґрунтованої апеляційної скарги.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3 і захисника ОСОБА_4, які підтримали клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу і просили їх задовольнити, вивчивши матеріали справи, опитавши порушника, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши інші докази в справі та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до таких висновків.

Згідно з ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подана 23.03.2017 року, тобто з пропуском встановленого законом строку. Справу розглянуто за участю ОСОБА_3, однак копію постанови судді він отримав 17.03.2017 року і зі справою ознайомився 21.03.2017 року, що підтверджується відповідними розписками (а.с.18, 20). Оскільки подання обґрунтованої апеляційної скарги потребує ознайомлення зі змістом оскарженого судового рішення та справою, строк оскарження постанови пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суддя місцевого суду згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчиненого правопорушення, дав належну оцінку доказам і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, зафіксовані в: протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_3, про що зазначено раніше; рапорті інспектора поліції, у відповідності з яким після зупинки на пр-ті Оболонському, 16 у м. Києві автомобіля Mazda д/н НОМЕР_2, водій якого порушив вимоги ПДР, не вмикаючи покажчик повороту, та в якому під час руху відчинялися двері, на вказане місце для подальшого з'ясування обставин було викликано патруль поліції Форд № 508; записі нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського.

Оскільки вказані докази об'єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду.

Не спростовують таких висновків і пояснення ОСОБА_3, який заперечив керування транспортним засобом, зміст яких викладено раніше, та доводи його апеляційної скарги.

За клопотанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційним судом було заслухано пояснення свідків.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що перед Новим роком на прохання ОСОБА_3 погодився забрати його з корпоративної вечірки. Він підійшов до автомобіля до ТРЦ "Дрім Таун" близько 1 години 30 хвилин, забрав ОСОБА_3, який сів у салон позаду нього, та інших хлопців і повіз їх за адресами через Лісовий масив на Печерськ. Повертаючи на пр-т ГероївСталінграду, побачив проблискові маячки. Вікно було відчинено і поліцейський жестом вказав зупинитися, хоча він нічого не порушував. Між хлопцями почалися безглузді розмови з приводу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, у зв'язку з чим він зрозумів, що не знає, чиїм автомобілем керує. Проїхавши 150 метрів, повернув до заїзду до будинків, зупинився, попрощався і пішов, щоб уникнути неприємностей, оскільки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу йому ніхто не давав.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що після вечірки збирався їхати додому в напрямку Печерська. Близько 2 години ОСОБА_3 зателефонував ОСОБА_5 (ОСОБА_5) і домовився, що той їх розвезе. Він сидів в автомобілі на передньому пасажирському сидінні, під час руху побачив проблискові маячки, у гучномовець їм наказали зупинитися, і хтось ззаду пошуткував, що автомобіль може бути викрадений. На це ОСОБА_5 обурився, повернув у двір, зупинився та пішов. Коли всі вийшли з автомобіля, під'їхав патрульний автомобіль. Матеріали справи оформлялися іншим патрулем, який прибув через 15 хвилин, а свідки, які засвідчили відмову, з'явилися, коли прибув третій патруль. Вони пояснювали всім патрулям, що не перебували за кермом, і що автомобілем керував драйвер. ОСОБА_3 також пояснював, що автомобілем керував ОСОБА_5.

Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_7 він також знаходився в салоні вказаного автомобіля, яким керував драйвер, про що всі пасажири, у тому числі ОСОБА_3 говорили поліцейським.

Даючи оцінку поясненням ОСОБА_3 та свідків, слід зазначити, що вони спростовуються відеозаписом, на якому зафіксовано, що на неодноразові вимоги поліцейських пройти огляд у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного засобу "Drager" або в закладі охорони здоров'я за адресою: пр-т Визволителів, 6, ОСОБА_3 відмовився. ОСОБА_3 та пасажири автомобіля, які виявляють явні ознаки сп'яніння, сперечаються з працівниками поліції, заявляють про недовіру і стверджують, що мають право пройти огляд у будь-якому обраному ними закладі, незважаючи на роз'яснення поліцейських про протилежне. При цьому хизуються, перепитуючи один у одного, хто водій, однак жоден з них не повідомляє, що за кермом знаходилася інша особа, в тому числі ОСОБА_3

За таких обставин апеляційний суд вважає, що пояснення правопорушника і свідків є неправдивими, розцінює їх як намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення і відкидає.

При цьому доводи в апеляційній скарзі про те, що суд безпідставно послався як на доказ на пояснення свідків, є слушними, оскільки письмові пояснення свідків у справі відсутні. Однак вказана обставина сама по собі не свідчить про неправильність прийнятого суддею рішення.

Стосовно посилань на те, що свідки ОСОБА_8 і ОСОБА_9, а так само інші, судом не викликалися, апеляційний суд зауважує, що відповідне клопотання під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_3 і не заявляв. Немає жодних підстав ставити під сумнів і дані, викладені в рапортах поліцейських, і оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення іншим патрулем, ніж тим, що зупинив транспортний засіб, не суперечить вимогам закону та відомчих нормативних актів.

Отже, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Стягнення на ОСОБА_3 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає санкції відповідної частини статті.

Таким чином постанова судді є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_3 строк оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 /шестисот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 /десять тисяч двісті/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.М. Тютюн