П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2017 року суддя Селидівського міського суду Донецької області Черков В.Г., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Покровського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, який не працює, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу АП1 № 972780 від 11.01.2017 року водій ОСОБА_1, 11.01.2017 року о 18 годині 34 хвилин в м. Селидове по вул. Лермонтова, біля буд. № 1 керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю від водія з порожнини рота), що підтверджується відмовою на вимогу працівника поліції пройти медичний огляд на стан спяніння та продути газоаналізатор «Драгер», правопорушник відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з наступних підстав.

Згідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами - є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини що мають значення для вирішення справи. І ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

В порушення вимог ст.ст. 256, 266 КпАП України інспектор ДПС не вказав в протоколі (в фабулі правопорушення) обовязкові умови для притягнення до відповідальності за даною нормою закону у виді відсторонення від керування та проходження медичного огляду на місці вчинення адміністративного правопорушення з застосуванням спеціального технічного засобу - алкотестера в порядку ст. 266 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення зазначено 4 чотири свідки, а саме: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, але додано пояснення лише свідків - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що суперечить вимогам ст. 251 КУпАП.

В поясненнях свідка ОСОБА_5 відображено, що о 19 годині 35 хвилин, було запропоновано пройти медичне огляд на стан спяніння, хоча із фабули протоколу видно, що поліцейським було зупинено транспортний засіб о 18 годині 34 хвилин, тобто свідка було запрошено через 1 годину після зупинення транспортного засобу.

В поясненнях свідка ОСОБА_4 взагалі не зазначено часу коли ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на стан спяніння.

Суд приходить до висновку, що в поясненнях свідків чітко відображається невірне трактування ст. 266 КУпАП щодо проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння, передбаченого ст. 130 КУпАП на місці вчинення правопорушення, а вбачається, що правопорушник показав, що він відмовився від проходження медичного огляду та продуття газоаналізатора, тобто відсутня обовязкова ознака обєктивної сторони правопорушення ст. 130 КУпАП.

Таким чином, судом встановлено, що свідки особисто не бачили факту керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом, а їх запрошено через одну годину після зупинки, тому це не є належним доказом того, що водій керував транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння, тому пояснення свідків не є безумовним свідченням порушення вимог ПДР.

Отже основною ознакою обєктивної сторони правопорушення, передбачуваного ст. 130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження встановленого порядку огляду на стан спяніння, зазначені вимоги, передбачені матеріальним законом не зазначені в протоколі посадовою особою, яка його склала.

Крім того, згідно зі змісту ст.ст. 254,279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та одних із засобів доказування у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Пунктом 18 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», передбачено, що до 31 грудня 2016 року поліції дозволяється використання службових посвідчень, бланків, печаток, штампів, логотипів та емблем міліції та Міністерства внутрішніх справ України.

Разом з тим, протокол серії АП1 №972780 від 11.01.2017 року, складено посадовою особою Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області, з використанням бланку Міністерства внутрішніх справ України.

Виходячи з викладеного, суд визнає недопустимим доказом - протокол серії АП1 №972780 від 11.01.2017 року.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Давидов та інші проти України» (рішення від 01.07.2010 року, що набуло статусу остаточного 01.10.2010 року) суд наголошує, що зобовязання розслідувати не є зобовязанням результату, а зобовязанням засобу: не кожне розслідування обовязково повинно бути успішним чи привести до результату, який співпадає з версією подій заявника. ОСОБА_6 воно в принципі повинно бути спроможним забезпечити встановлення обставин справи та, якщо заяви виявляться достовірними, встановлення і покарання відповідальних осіб (див. справу «Пол і ОСОБА_6 проти Обєднаного Королівства»№46477/99, п. 71, ЄСПЛ 2002-II та подальшу практику). Компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для зясування обставин і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для закриття розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

За таких обставин, оцінюючи надані докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 140 КУпАП підлягає закриттю у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч. 1 ст. 130 КУпАП провадженням закрити.

Скарга на постанову суду до Апеляційного суду Донецької області може бути подано через Селидівський міський суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя