А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

10.05.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Стана І.В., за участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Луцанича В.О., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 березня 2017 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, гр. України, українець,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320,00 гривень у дохід держави.

Згідно постанови, 26 лютого 2017 року приблизно о 00 годин 40 хвилин, по вул. Мукачівській у с. В. Лучки Мукачівського району, ОСОБА_1, керував автомобілем марки "BMW 525", державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей). Від проходження медичного освідчення у встановленому порядку відмовився в присутності двох свідків. Від пояснень та ознайомлення із протоколом також відмовився. Указаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги передбачені п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - Правил).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною й такою, що винесена із грубим порушенням вимог ст. ст. 245, 252 та 280 КУпАП. Посилається на те, що справа була розглянута без його участі, оскільки про час та дату її розгляду він повідомлений не був, внаслідок чого був позбавлений можливості реалізувати передбачені ст. 268 КУпАП права, зокрема, право на захист, а наявний на повідомленні про вручення судового виклику підпис не його. Крім того, посилається на те, що суд першої інстанції не з'ясував обставини справи та не надав належну оцінку діям працівників поліції, які діяли всупереч вимог ст. 50 Закону України «Про національну поліцію, ст. 266 КУпАП та п. п. 3, 4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі - Порядку). При цьому, вказує на те, що відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою технічних засобів, оскільки був повністю тверезим, не допустив жодного порушення Правил, на місці зупинки не було яких-небудь свідків - очевидців правопорушення, на його вимогу йому не було надано сертифікату та свідоцтва про справність технічного приладу, а тому сам запропонував працівнику поліції проїхати до медичного закладу для того, щоб здати кров для виявлення в його організмі вмісту алкоголю, однак, у Мукачівській ЦРЛ черговий лікар необґрунтовано відмовився відбирати у нього кров. У зв'язку з указаною обставиною він відмовився від проходження освідчення на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів у медичному закладі. Також вказує на те, що під час указаної відмови свідки присутні не були. Крім того, посилається на те, що акт медичного огляду № 70 від 26.02.2017 лікарем у його присутності не складався і йому не вручався, що свідчить про порушення лікарем вимог п. 13 Порядку, у зв'язку із чим, він був позбавлений можливості оскаржити даний акт та заперечити факт керування автомобілем у стані алкогольного сп'яніння; що в закладі охорони здоров'я працівниками поліції протокол не складався, ним не підписувався, в установленому законом порядку йому не вручався й жодних пояснень щодо протоколу в нього не відбиралося. Посилається й на те, що інших доказів, які б свідчили про вчинення ним правопорушення, зокрема, матеріалів фото- та відео фіксації, пояснень свідків - очевидців події, тощо, працівниками поліції до матеріалів справи не долучено. Крім того, вказує на те, що суд не взяв до уваги те, що раніше він до адміністративної відповідальності, у тому числі й за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння, не притягувався; що транспортний засіб є єдиним джерелом його доходів, оскільки його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а позбавлення права керування транспортними засобами позбавить його можливості заробляти кошти для належного утримання сім'ї. Просить постанову скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Луцанича В.О., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1, неявка якого з урахуванням вимог ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. З матеріалів справи вбачається, що апеляційним судом ОСОБА_1 було своєчасно надіслано повідомлення, у якому вказувалось про час та місце розгляду справи, і яке останній отримав. При цьому враховується те, що під час розгляду справи апеляційним судом приймав участь його представник - адвокат Луцанич О.В., який передав суду заяву ОСОБА_1, в якій останній просить розглядати справи без його участі, у присутності його представника.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова судді є незаконною й такою, що винесена із грубим порушенням вимог ст. ст. 245, 252 та 280 КУпАП, не підлягають задоволенню з таких підстав.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії АП 2 № 261845 підтверджено, що 26 лютого 2017 року приблизно о 00 годин 40 хвилин, по вул. Мукачівській у с. В. Лучки Мукачівського району, ОСОБА_1, керував автомобілем марки "BMW 525", державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей), від проходження медичного освідчення у встановленому порядку відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, чим порушив вимоги передбачені п. 2.5 Правил. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 відмовився й від дачі пояснень та ознайомлення із протоколом (а. с. 1).

З наявного в матеріалах справи акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 70, який складений лікарем ОСОБА_5, убачається, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп'яніння, вказував на те, що випив шампанське (а. с. 3).

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор превенції Мукачівського ВП ГУНП у Закарпатській області Кобулей В.М., був упереджений при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, - у підтвердження таких даних до апеляційної скарги не додано яких-небудь належних доказів, такі в матеріалах справи відсутні й на такі не вказував представник ОСОБА_1 - адвокат Луцанич В.О., під час розгляду справи апеляційним судом, а також не має даних у зацікавленості інспектора у фальсифікації протоколу чи результатах розгляду справи.

Крім того, під час апеляційного розгляду не встановлено даних і про те, що у лікаря ОСОБА_5, який проводив огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння були підстави для фальсифікації Акту медичного огляду й, відповідно, для обмови останнього у вчиненні правопорушення, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не вказував представник ОСОБА_1 - адвокат Луцанич В.О., під час розгляду справи апеляційним судом.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказані інспектор та лікар при виконанні своїх функціональних обов'язків діяли у межах наданих їм повноважень, у зв'язку із чим, викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що працівники поліції діяли всупереч вимог ст. 50 Закону України «Про національну поліцію, ст. 266 КУпАП та п. п. 3, 4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду; що відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою технічних засобів, оскільки був повністю тверезим, не допустив жодного порушення Правил, на місці зупинки не було яких-небудь свідків - очевидців правопорушення, на його вимогу йому не було надано сертифікату та свідоцтва про справність технічного приладу, що у Мукачівській ЦРЛ черговий лікар необґрунтовано відмовився відбирати у нього кров; що Акт медичного огляду № 70 від 26.02.2017 лікарем у його присутності не складався і йому не вручався; що у закладі охорони здоров'я працівниками поліції протокол не складався, ним не підписувався, в установленому законом порядку йому не вручався й жодних пояснень щодо протоколу в нього не відбиралося, апеляційний суд, враховуючи вищенаведене, відхиляє як такі, що не підтверджені жодними доказами й спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. При цьому враховується те, що з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від підписання протоколу.

Крім того, під час апеляційного розгляду справи апеляційним судом не встановлено й даних про те, що в громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які були залучені інспектором у якості свідків відмови ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп'яніння, і які підписали протокол, були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема, у відмові від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, - на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі й на такі не вказував представник ОСОБА_1 - адвокат Луцанич В.О під час розгляду справи апеляційним судом, у зв'язку з чим, доводи апеляційної скарги про те, що під час указаної відмови свідки присутні не були, відхиляються як такі, що також не підтверджені якими-небудь доказами й спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

У зв'язку з наведеним, як такі, що не спростовують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння та його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, відхиляються й доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що справа була розглянута без його участі, оскільки про час та дату її розгляду він повідомлений не був, внаслідок чого був позбавлений можливості реалізувати передбачені ст. 268 КУпАП права, зокрема, право на захист, що наявний на повідомленні про вручення судового виклику підпис не його. При цьому, враховується те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 7); що в справі немає належних доказів про те, що наявний на вказаному повідомленні підпис не його; що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості реалізувати передбачені ст. 268 КУпАП права під час розгляду справи апеляційним судом, у тому числі й через свого представника - адвоката Луцанича В.О..

Крім того, враховуючи вищенаведене, відхиляються як необґрунтовані й такі, що не спростовують висновок судді про керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння та його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння і доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що інших доказів, які б свідчили про вчинення ним правопорушення, зокрема, матеріалів фото- та відео фіксації, пояснень свідків - очевидців події, тощо, працівниками поліції до матеріалів справи не долучено. При цьому, враховується те, що наявними в матеріалах справи й вищенаведеними доказами повністю підтверджується факт порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 Правил дорожнього руху України, і винуватість останнього у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Надані під час апеляційного розгляду справи представником ОСОБА_1 - адвокатом Луцаничем В.О., пояснення про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення місцем його складання вказано с. В. Лучки, вул. Мукачівська, однак указаний факт не відповідає дійсності, оскільки в указаному місці протокол щодо ОСОБА_1 не складався, апеляційний суд визнає такими, що також не спростовують висновок судді про керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння та його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння. При цьому, зазначене в протоколі місце його складання - с. В. Лучки, вул. Мукачівська, апеляційний суд визнає опискою.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду Шафара Д.Д. обґрунтовано визнано винним у порушенні передбачених пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України вимог та скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення, у зв'язку із чим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд не взяв до уваги те, що він раніше до адміністративної відповідальності, у тому числі й за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння, не притягувався; що транспортний засіб є єдиним джерелом його доходів, оскільки його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а позбавлення права керування транспортними засобами позбавить його можливості заробляти кошти для належного утримання сім'ї, відхиляються як такі, що не впливають на вид та розмір накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази; те, що учасники процесу не заявляли клопотань про приєднання або витребування доказів по справі; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту жодних належних та допустимих доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги надано не було.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1, залишити без задоволення.

Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 березня 2017 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та постановлено стягнути судовий збір у розмірі 320,00 грн., - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Стан