П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.05.2017 Справа №607/2588/17

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Братасюк В.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління Держпраці у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого директором,

за ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Управлінням Держпраці у Тернопільській області направлено до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення № 19-01-37/051 від 17.02.2017 р., ОСОБА_1, працюючи на посаді директора, впродовж 2016 року по лютий 2017 року вчинив адміністративне правопорушення за ознаками ч.1 ст.41 КУпАП, а саме: 1. Усупереч вимогам статті 76 КЗпП України, не надається додаткова відпустка працівникам, що працюють у несприятливих умовах на посадах: слюсар-сантехнік систем холодного водопостачання та водовід ведення. 2. Доплата за роботу у несприятливих умовах праці не проводиться працівникам що працюють на посадах: слюсар-сантехнік систем холодного водопостачання та водовідведення, що є порушенням статті 100 КЗпП України. 3. Усупереч вимогам частини 4 статті 115 КЗпП України та частини 1 статті 21 Закону України «Про відпустки», заробітна плата працівникам за час відпустки виплачується пізніше ніж за три дні до її початку. Згідно графіку відпусток на 2016 рік директору ОСОБА_1 щорічна відпустка була надана з 21 листопада 2016 року, а відпускні йому було виплачено 05 грудня 2016 року. 4. В порушення вимог частини 1 статті 32 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» строки розгляду документів, призначення та виплати матеріального забезпечення за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою непрацездатності розглядаються пізніше десяти днів з дня їх надходження. Засідання комісії із соціального страхування відбуваються один раз на місяць. Так інспектор по кадрах ОСОБА_2 згідно листка непрацездатності АГЮ №984993 у період з 03.01.2017 по 06.01.2017 року, а засідання комісії із соціального страхування відбулося лише 30.01.2016 р. 5. На підприємстві не проведена атестація робочих місць за умовами праці для встановлення права працівників на здорові й безпечні умови праці на робочих місцях: слюсар-сантехнік систем холодного водопостачання та водовідведення, що є порушенням вимог, статті 7 Закону України «Про охорону праці», статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», статті 7 Закону України «Про відпустки» та постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442 «Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці».

У судовому засіданні ОСОБА_1, пояснивши, що повністю розуміє зміст розяснених йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, винним себе у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав, надавши письмові пояснення, в яких пояснив, що в них на підприємстві не має заборгованості по заробітній платі та не має несприятливих умов праці.

Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Згідно з положеннями статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Встановлено наступні обставини:

Висновки щодо недотримання вимог статті 76 КЗпП України у ненаданні додаткових відпусток працівникам, що працюють у не сприятливих умовах на посаді слюсар-сантехнік системи холодного водопостачання та водовідведення є упередженими та такими, що не відповідають дійсності. Адже пільги і компенсації (в тому числі і додаткові відпустки ) надаються на підставі проведеної атестації за умовами праці. А на підставі проведеної на підприємстві спеціально створеною комісією атестації робоче місце слюсаря-сантехніка віднесено до робочого місця з допустимими умовами праці. ОСОБА_2 в ході перевірки та при складенні протоколу дані факти не були взяті до уваги.

Згідно колективного договору між адміністрацією та профспілковим комітетом ПП«Люкс» на 2016-2018рр, зареєстрованому в управління економіки, промисловості та праці Тернопільської міської ради за № 78 від 30.12.2015р. та додатком 6 до галузевої угоди передбачені доплати за роботу в несприятливих умовах праці 4,8 та 12%. Однак, знову ж таки , згідно проведеної атестації робочого місця, робоче місце слюсаря-сантехніка віднесено до робочого місця з допустимими умовами праці, а відтак не підтверджене право на вказану вище доплату. Разом з тим, враховуючи особливості роботи підприємства, а саме, неможливості спрогнозувати можливі у майбутньому поломки в системі холодного водопостачання та водовідведення в житлових будинках, що обслуговуються, підприємством затверджено можливість проведення доплати (премії) працівникам ремонтної бригади до 70% , що покриває встановлений галузевою угодою розмір доплат за роботу в несприятливих умовах праці. Таким чином, при встановленні доплат (премій) за підсумком кожного місця (з врахуванням конкретно виконуваних робі) жодним чином не порушуються вимоги діючого законодавства про працю. Про існування зазначених вище обставини було повідомлено в ході перевірки інспектора та надано підтверджуючі документи. ОСОБА_2, останні були повністю проігноровані.

Висновки щодо порушення підприємством вимог ч.4 ст.115 КЗпП України та ч.1 ст. 21 ЗУ «Про відпустки» є безпідставними і зроблені без врахування всіх обставин, що мають значення по суті даного питання. Так, нараховані відпускні ОСОБА_1 були виплачені згідно поданої заяви. А згідно з параграфом другим ст. 7 Конвенції про оплачувані відпустки від 24.06.1970 р. № 132, ратифікованої Законом України від 29.05.2001 р. № 2481-III, суми, що належать до виплати особі, яка користується відпусткою, виплачуються їй до відпустки, якщо інше не передбачено в угоді, що стосується цієї особи та роботодавця. Тобто вказаним міжнародним нормативом визначено, що заробітна плата за весь час щорічної відпустки може бути виплачена в інші строки, ніж визначені національним законодавством, але за умови наявності окремої угоди між працівником і роботодавцем. Відповідно до частини першої ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства. Крім того, ст. 15 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29.06.2004 р. № 1906-ІУ визначено, що чинні міжнародні договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною на підставі норм міжнародного права. А ст. 81 КЗпП містить таку норму: якщо міжнародним договором або міжнародною угодою, в яких бере участь Україна, встановлено інші правила, ніж ті, що їх містить законодавство України про працю, то застосовуються правила міжнародного договору або міжнародної угоди. Отже, працівнику можна виплатити відпускні пізніше, ніж за три дні до початку відпустки, але за наявності угоди між ним і роботодавцем. Такою угодою, зокрема, є заява працівника з особистим проханням про виплату відпускних в інший, ніж передбачено українським законодавством, термін, узгоджена з роботодавцем. Таким чином, виплативши відпускні згідно поданої заяви жодним чином не порушено діюче законодавство.

У зв'язку із початком нового календарного року та необхідності підготовки низки документів (наказів тощо ) та з врахуванням великої кількості вихідних та неробочих дів в січні 2017 р. , беручи до уваги факт втрати працездатності кількох працівників на підприємстві, комісія із соціально страхування засідала 30.01.2017р. про що було повідомлено представника суб'єкта владних повноважень. Зокрема, інспектор з кадрів хворіла з 03.01.2017р. по 06.01.2017р. З сьомого по дев'яте січня 2017р. були вихідні дні, а з 10 січня по 13.01.2017р. інспектор з кадрів була у відпустці без збереження заробітної плати, а відтак принесла листок непрацездатності лише 16.01.2017 р. (14 та 15 січня неробочі дня). З 13 січня 2017р. втратила працездатність робітник з комплексного обслуговування будинків з прилеглими територіями ОСОБА_3 , а тому засідання комісії було заплановано провести після подання нею листка непрацездатності та розгляду матеріалів по двох працівниках. Однак, з 25.01.2017р. у відпустці без збереження заробітної плати на з календарні дні по сімейних обставинах перебувала головний інженер підприємства ОСОБА_4,член комісії. Саме тому засідання комісії (у повному її складі) відбулось у перший день після виходу її з відпустки 30.01.2017р.На даний момент часу спеціально створена комісія працює у звичному режимі та проводить засідання у відповідності до 1 ст. 32 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності».

Атестація робочого місця слюсаря-сантехніка проведена створеною наказом № 3 від 02.02.2016р. комісією. За результатами проведеної атестації робоче місце «слюсар-сантехнік» (код професії 7136) віднесено до робочого місця з допустимими умовами праці згідно наказу № 14 від 21.04.2016р.

Аналіз наведених вище обставин та доказів в їх сукупності не дає достатніх і переконливих підстав дійти висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, та про доведеність її винуватості у вчиненні даного правопорушення.

За змістом статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (частина 1 статті 7 КУпАП).

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вказане, проаналізувавши та оцінивши відповідно до вимог статті 252 КУпАП наведені вище обставини справи та докази в їх сукупності, суддя дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За даних обставин вважаю, що в діях ОСОБА_1відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, а тому, справу про притягнення ОСОБА_1до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.41 КУпАП слід провадженням закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7, 247, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадженням закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи внесення прокурором подання.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Апеляційна скарга може бути подана особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СуддяОСОБА_5