Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 337/4258/16-п Суддя в 1-й інстанції Кучерук І.Г.
Провадж. № 33/778/125/17 Суддя в 2-й інстанції Тютюник М.С.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року місто Запоріжжя

Суддя апеляційного суду Запорізької області Тютюник М.С., розглянувши в залі апеляційного суду Запорізької області у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Хортицьке шосе, б. 14 кв. 98,

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з оскаржуваною постановою, 29.10.2016 року о 20-58 годині ОСОБА_1 рухався вул. Випробувачів, 1-Б в м. Запоріжжі, керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, млява мова). Від медичного огляду у медичному закладі та алкотестеру «Драгер» відмовився у присутності 2-х свідків.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій, посилається на незаконність оскаржуваної ухвали, зазначає, що у призначенні судові засідання надавав клопотання з проханням перенести розгляд справи у звязку з травмою ноги, підтверджуючі документи надавав, однак справа розглянута у його відсутність, чим порушена ст. 268 ККпАП. Винним себе не визнає, так як не відмовлявся від проходження огляду на місці зупинки за допомогою алкотестеру Драгер. Вважає, що суд, розглядаючи справу, значно відступив від принципів повноти та обєктивності судового розгляду, і адміністративне стягнення, якому його було піддано не відповідає вимогам законодавства. Просить оскаржувану постанову скасувати, а справу про адміністративне правопорушення стосовно нього закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

На адресу апеляційного суду 10 лютого 2017 року надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд апеляційної скарги у його відсутність у звязку зі станом здоровя, зазначивши, що підтримує апеляційну скаргу в повному обсязі і просить її задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі протоколом про адміністративне правопорушення № 311602 серії АП2 від 29.10.2016 року (а.с. 1), поясненнями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3 в матеріалах справи (а.с. 6, 7), рапортом працівника поліції (а.с. 8). та відеозаписом правопорушення.

Суд дослідив всі наявні в матеріалах адміністративної справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції ст. 268 КУпАП є безпідставними, з огляду на наступне.

Суддя місцевого суду в постанові слушно зауважив, що неявка ОСОБА_1 у судові засідання 27.11.2016 року, 09.12.2016 року, 13.01.2017 року та надання заяв про їх відкладення у звязку з травмою ноги, суддя розцінив як намагання уникнути відповідальності, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Згідно Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Згідно відеозапису з боді-камери події 29 жовтня 2016 року, який міститься в матеріалах адміністративної справи, вбачається, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд за допомогою алкотестеру Драгер на стан спяніння на місці зупинки (відео файл час 20:59)

Отже, доводи апелянта щодо відсутності його відмови від проходження огляду на місці зупинки за допомогою алкотестеру Драгер є спростованими.

Посилання в апеляційній скарзі, що суд, розглядаючи справу, значно відступив від принципів повноти та обєктивності судового розгляду, є безпідставними, з огляду на наступне.

При розгляді справи, суд дослідив матеріалами справи, а саме протокол про адміністративне правопорушення № 311602 серії АП2 від 29.10.2016 року, пояснення свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, рапорт працівника поліції та відеозапис, надавши їм оцінку та зробивши висновок.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно оскаржуваній постанови ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Тому твердження ОСОБА_1 в апеляційний скарзі щодо невідповідності адміністративного стягнення вимогам законодавства є безпідставними.

Таким чином, суд дослідив всі наявні в матеріалах адміністративної справи докази, надав їм належну оцінку, та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, а також обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах доводів апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_4