Номер провадження: 33/785/1406/17
Номер справи місцевого суду: 521/9250/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Толкаченко О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Толкаченко О.О., за участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши його апеляційну скаргу на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 10 липня 2017 року, -

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, працює, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнутий судовий збір в сумі 320 гривень.

Згідно з постановою суду, 10.06.2017 року о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «Тойота Королла» державний номер НОМЕР_1 в м.Одесі, по а.д. Пшенянове-ж/м «Тілігул», з явними ознаками алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306. Від проходження медичного огляду, в присутності двох свідків, відмовився.

Не погодившись з зазначеною постановою суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_2 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що огляд на стан спяніння був проведений з порушенням вимог чинного законодавства, інспектор поліції не розясняв ОСОБА_2 його права, передбачені ст.268 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки містить недостовірні дані.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення приходжу до таких висновків.

У відповідності до ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що справа була розглянута судом за участю ОСОБА_2

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_2 щодо надання йому копії оскаржуваної постанови суду від 10.07.2017 року та ознайомлення з матеріалами справи, на якій є розписка ОСОБА_2 про те, що з матеріалами справи він ознайомлений та копії отримав 14 липня 2017 року (а.с.7) і 24 липня 2017 року, через суд першої інстанції подав апеляційну скаргу.

03 серпня 2017 року ухвалою судді апеляційного суду Одеської області його апеляційна скарга була повернута апелянту у звязку із пропуском строку на апеляційне оскарження вказаної постанови суду та не подано заяви про поновлення цього строку (а.с.15).

16 серпня 2017 року ОСОБА_2 вдруге подав апеляційну скаргу на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 10 липня 2017 року, в якій апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження вказаної постанови суду та вказує причини його пропуску.

Суд погоджується із доводами апелянта стосовно пропуску строку на апеляційне оскарження, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті апеляційний суд дійшов таких висновків.

Частиною 7 ст.294 КпАП України передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та обєктивному зясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) здійснює оцінку доказів за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій зобовязаний за вимогою працівника правоохоронного органу пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, зясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, висновок судді про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, згідно з яким водій ОСОБА_2, 10 червня 2017 року в м. Одесі, по а.д. Пшенянове - ж/м «Тілігул» керував автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння.

В протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 також зазначив, що вживав алкоголь після чого керував автомобілем, проте від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння в установленому законом порядку відмовився (а.с.1).

Зазначений протокол був власноруч підписаний ОСОБА_2, при цьому будь-яких зауважень або заперечень щодо обставин, викладених у протоколі він не навів, чим фактично погодився з тим, що вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння.

Свідок ОСОБА_3 у своїх поясненнях зазначив, що він був запрошений працівниками поліції у якості свідка для проведення огляду водія ОСОБА_2 на стан алкогольного спяніння, у ОСОБА_2 відчувався запах алкоголю з порожнини рота та почервоніння очей. Також, свідком ОСОБА_3 зазначено, що водій ОСОБА_2 власноруч у протоколі про адміністративне правопорушення пояснив, що вживав алкоголь, проте від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння в установленому законом порядку відмовився (а.с.2).

Аналогічні пояснення щодо факту алкогольного спяніння ОСОБА_2 та відмови від проходження огляду на стан алкогольного спяніння надав і свідок ОСОБА_4 (а.с.3).

Апеляційний суд не вбачає підстав для визнання показань вказаних свідків неналежними доказами. При цьому, ОСОБА_2 не звертався до апеляційного суду з клопотанням про допит вказаних свідків в судовому засіданні апеляційного суду, а тому, зважаючи на один з основоположних принципів судочинства - диспозитивність, у суду відсутні підстави для виклику вказаних свідків за власною ініціативою.

Крім того, в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_2 визнав свою вину та підтвердив той факт, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

В судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_2 свою вину заперечував, але пояснень щодо того, що він визнав свою провину в протоколі про адміністративне правопорушення та в суді першої інстанції стосовно того, що керував автомобілем у стані алкогольного спяніння, не надав.

Апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази узгоджуються між собою, є достовірними, належними, допустимими та повністю підтверджують вину ОСОБА_2 в порушенні ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_2, яке було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

З таких підстав вважаю, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в звязку з чим не вбачаю підстав для зміни або скасування постанови.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 10 липня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 10 липня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_5