АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/2358/17Головуючий у 1-й інстанції Сливка Л.М.
Провадження № 33/789/113/17 Доповідач - Лекан І.Є.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2017 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Лекан І.Є.

за участю апелянта ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Тернопільського міськрайонного суду від 14 березня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду від 14 березня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 320 грн..

У задоволенні клопотань про передачу матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на розгляд трудового колективу фізичної особи підприємця ОСОБА_2 для застосування до нього заходів громадського впливу та звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмовлено.

Згідно із постановою суду, ОСОБА_1 13 лютого 2017 року близько 02 год. 02 хв. по Підволочиському шосе в м. Тернополі керував транспортним засобом марки AUDI 80, номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився за допомогою технічного приладу газоаналізатора Alkotest Drager 6820 ARНJ-0251, на табло якого висвітило результат 2,13 ‰. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9(а) Правил дорожнього руху України, за що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Тернопільського міськрайонного суду від 14 березня 2017 року, скасувати вказану постанову, звільнити його від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу. Вважає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови не враховано обставин, що пом'якшують його вину, а саме: вчинення вказаного правопорушення вперше, наявність на його утриманні малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дружини ОСОБА_4, його важкий майновий стан, визнання своєї вини у вчиненому правопорушенні, відсутність матеріальної або моральної шкоди, завданої правопорушенням.

Посилається на те, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні клопотання про передачу матеріалів справи на розгляд трудового колективу, мотивував тим, що до матеріалів справи не було долучено копію трудового договору. Зазначив, що в матеріалах справи наявні докази його перебування у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_2, серед яких: характеристика з місця роботи, протокол зборів трудового колективу та клопотання трудового колективу. Крім того, до апеляційної скарги долучив копію трудового договору та наказ про прийняття на роботу.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши скаржника ОСОБА_1, який підтримав подану апеляцію, просить поновити строк на апеляційне оскарження, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, суд вірно послався на протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 250266 від 13.02.2017 року, згідно з яким інспектором роти № 1 батальйону УПП у м. Тернопіль старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 зафіксовано факт керування 13 лютого 2017 року о 02 год. 02 хв. у м. Тернополі по Підволочиському шосе ОСОБА_1 транспортним засобом марки AUDI 80, номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння.

Огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alkotest Drager 6820 ARНJ-0251 в присутності двох свідків.

Як вбачається з результату тесту, проведеного за допомогою застосування приладу Alkotest Drager 6820 ARНJ-0251 рівень алкоголю в крові ОСОБА_1 становив 2,13 ‰ (проміле).

Протокол сумніву не викликає, оскільки складений відповідно до вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП, тому є належним доказом по справі.

Вина ОСОБА_1 також підтверджується: копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатора Alkotest Drager 6820 ARНJ-0251; актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів; відеозаписом із камер відеореєстратора; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 13.02.20117 року, згідно з якими у їх присутності апелянт пройшов у встановленому законом порядку перевірку для визначення стану сп'яніння за допомогою газоаналізатора Alkotest Drager 6820 ARНJ-0251, який показав результат 2,13 ‰.

Відповідно до п.2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції передбачена адміністративна відповідальність.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Судом першої інстанції мотивовано відхилено клопотання ОСОБА_1 про передачу матеріалів адміністративного правопорушення відносно нього на розгляд трудового колективу ФОП ОСОБА_2, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які документи на підтвердження перебування скаржника у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_2, а саме трудовий договір.

Долучені до апеляційної скарги копії трудового договору та наказ про прийняття на роботу до уваги не можуть бути взяті, оскільки вказаний трудовий договір був укладений між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 03 березня 2017 року, зокрема, після вчинення адміністративного правопорушення, яке мало місце 13 лютого 2017 року.

Щодо твердження скаржника про те, що в матеріалах справи наявні докази його перебування у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_2, то долучені копії трудового договору та наказ про прийняття на роботу від 03.03.2017 року спростовують вказане.

З огляду на вищенаведене, адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КпАП України, з врахуванням його особи, ступеня та характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції ч.1 ст. 130 КпАП України, а тому підстав для скасування чи закриття постанови суду відсутні.

Вважаю, що апелянту слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки повний текст оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав лише 22.03.2017 року.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Тернопільського міськрайонного суду від 14 березня 2017 року щодо нього без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_8