АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/4653/17Суддя 1 інстанції Євтушенко О. І.
Номер провадження 33/774/169/К/17Суддя- доповідач ОСОБА_1.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2017 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2, який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.10.2017 року у справі про адміністративне правопорушення у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1), що народився в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, працюючого ФОП, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей - доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, фактично проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. 00 коп., в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

За участю:

Правопорушника ОСОБА_3

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 жовтня 2017 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. 00 коп., в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, водій ОСОБА_3 04.08.2017 року о 21.50 год. керував автомобілем НОМЕР_2, по автодорозі на мкр-ні Гірницький біля буд.№43 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан алкогольного спяніння проводився із застосуванням спеціального технічного приладу «Алкотест 6820» в присутності двох свідків, рівень алкоголю 2,58 %. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п. 2.9 «а» ПДР України.

Не погоджуючись з вказаною постановою, захисник ОСОБА_2, який діє в інтересах особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_5 19 жовтня 2017 року подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає про неповне зясування обставин справи, які мають істотне значення для вирішення справи, а саме: не встановлено факт керування ОСОБА_3 будь яким механічним транспортним засобом, неповно перевірені судом першої інстанції порядок використання відповідного приладу Drager Alkotest 6820, не допитано в якості свідків осіб, яких співробітниками поліції запрошено в якості свідків проведення огляду на стан алкогольного спяніння: ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Також захисник ОСОБА_2 вказує на те, що співробітниками поліції не було дотримання вимог інструкції з експлуатації Drager Alkotest 6820 під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3, окрім того в момент складення протоколу ОСОБА_3 неодноразово зазначав про непогодження з результатами пройденого тесту на газоаналізаторі.

Окрім того, вказує на те, що суд першої інстанції виніс постанову за відсутності захисника, який з поважних причин не міг прийняти участь у судовому засіданні та завчасно повідомив суд про неможливість своєї явки, також ОСОБА_3 просив відкласти судовий розгляд у звязку із зайнятістю захисника.

В судовому засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_3, підтримав вимоги апеляційної скарги, наполягав на їх задоволенні.

Вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 084046 від 04.08.2017 року, з якого вбчається, що 04.08.2017 року о 21.50 год. ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_2, по автодорозі на мкр-ні Гірницький біля буд.№43 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області в стані алкогольного спяніння. В результаті огляду на стан алкогольного спяніння ОСОБА_3, який проводився із застосуванням спеціального технічного приладу «Алкотест 6820» в присутності двох свідків, рівень алкоголю становив 2,58 %. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п.2.9 «а» ПДР України, відеозаписом з боді-камери на диску DVD-R з якого вбачається, що на момент приїзду працівників поліції за кермом автомобіля НОМЕР_2 знаходився саме ОСОБА_3, крім нього в салоні автомобіля нікого не було, він мав неохайних вигляд та одразу зізнався, що керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, показами допитаного судом першої інстанції в якості свідка інспектора ПП ОСОБА_8 який пояснив, що орієнтовно в період з 1 по 20 серпня 2017 року, точного часу він не памятає під час здійснення патрулювання в екіпажі на службовому автомобілі в районі вул. Василевського в м. Кривому Розі Дніпропетровської області їх зупинив невідомий чоловік, яким виявився ОСОБА_9 та повідомив про ДТП, вчинене водієм в стані алкогольного спяніння. Підійшовши до вказаного ОСОБА_9 припаркованого автомобіля НОМЕР_2, за кермом якого сидів чоловік, який представився ОСОБА_3, він запропонував йому пройти огляд на стан спяніння за допомогою алкотестеру в присутності двох свідків, на що останній погодився, факт керування в стані алкогольного спяніння він не заперечував. Розяснивши ОСОБА_3 порядок проходження огляду на стан спяніння, було проведено огляд за допомогою спеціального технічного приладу, відповідно до результатів якого рівень алкоголю у водія складав близько 2,5%. Надалі, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 став заперечувати наявність у нього алкогольного спяніння та відмовився від підписання протоколу, також письмовими пояснення ОСОБА_9, власноруч написаними ним.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів.

Вказані положення кореспондують з положеннями п. 2.9. Правил дорожнього руху України, згідно яким водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Посилання захисника ОСОБА_2 на те, що ОСОБА_3 належним йому автомобілем не керував, а лише сидів на пасажирському сидінні, не можуть бути взяті до уваги, оскільки поведінка та дії ОСОБА_3 до прибуття поліцейських не спростовує правильності встановлення судом факту керування ним транспортним засобом у стані алкогольного спяніння. Окрім того, відповідно до відеозапису ОСОБА_3 не зазначав про те, що він не керував транспортним засобом, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи захисника ОСОБА_2 щодо розгляду справи за його відсутності та відсутності правопорушника ОСОБА_3, порушення його прав судом, який розглянув справу за їх відсутність, не заслуговують на увагу у звязку з тим, що вони були належним чином повідомлені про місце та час розгляду справи, про що свідчить розписка (а.с. 79).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду з приводу того, що неявка ОСОБА_3 в суд та клопотання його захисника адвоката ОСОБА_2 направлені на затягування розгляду справи з метою уникнення від відповідальності ОСОБА_3 за статтею 130 КУпАП шляхом очікування спливу передбаченого статтею 38 КУпАП тримісячного строку після вчинення правопорушення, після якого на правопорушника не може бути накладено адміністративне стягнення. Адже, розгляд справи декілька разів відкладався за клопотаннями захисника.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про те, щопротокол про адміністративне правопорушення серії БР № 084046 від 04 серпня 2017 року не може бути допустимим доказом на підтвердження його вини у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки складений з грубим порушенням норм чинного законодавства, а саме: працівник поліції не надав сертифікат відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки такий огляд був проведений працівниками поліції у відповідності до законодавчих вимог, регламентуючих порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В суді апеляційної інстанції, під час підготовки справи до розгляду, досліджено відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який достатньо повно відображає всі події, а саме, що 04.08.2017 року ОСОБА_3 добровільно пройшов огляд на стан спяніння у присутності двох свідків, від проходження огляду за допомогою газоаналізатору на місці події не відмовлявся, результати огляду ОСОБА_3 не оспорював, а поставити свій підпис в акті та квитанції не мав фізичної можливості через стан сильного алкогольного спяніння, будь-яких зауважень щодо сертифікації прибору не заявляв, документів щодо сертифікації для огляду не вимагав, оскільки такі надаються на його вимогу, згідно з Інструкції від 09 листопада 2015 року №1452/735, результати огляду не оскаржував, погодився з ними, а тому доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 щодо порушень прав ОСОБА_3 не знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду.

Окрім того, як вбачається з відеозапису бодікамери працівника поліції, ОСОБА_3 не просив у інспектора поліції надати йому для огляду сертифікат відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки перед проведенням огляду та інструкції з його експлуатації, та не заперечував, що саме він був за кермом автомобіля.

Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначений протокол про адміністративне правопорушення складено інспектором 2 роти батальйону № 3 УПП в м. Кривий Ріг лейтенантом поліції ОСОБА_8 з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254256 КУпАП, й жодних підстав вважати його не допустимим доказом, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника з приводу того, що «Drager Alcotest 6820», за допомогою якого проведено огляд на стан його спяніння, не міститься у Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, а отже його результати є недійсними, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Так, згідно наданих документів Управлінням патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції, а саме копії сертифіката затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 01.09.2014 року Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобів вимірювальної техніки Газоаналізатори (алкотестери) виробництва компанії Drager Saftety AG & Co. KGaA, Німеччина, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту, Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747 і становить 1 рік.

Крім того, з розяснень Державного підприємства Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів, газоаналізатори марки «Drager Alkotest 6810» та «Drager Alkotest 6820», що вже перебувають в експлуатації, можуть і надалі експлуатуватися за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту.

Таким чином, зазначені документи спростовують доводи апеляційної скарги захисника з приводу незаконності використання працівниками поліції газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» під час огляду ОСОБА_3 на стан спяніння, оскільки вказаний газоаналізатор дозволений МОЗ України, має свідоцтво про державну реєстрацію та сертифікат відповідності.

Отже, вказані встановлені обставини і докази в їх сукупності, які є належними і допустимими та узгоджуються з положеннями ст.266 КУпАП, підтверджують винність ОСОБА_3 в скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, вважаю, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_3 та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, обставини якого зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 084046 від 04 серпня 2017 року.

Будь-яких інших доказів, які б спростовували висновок суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апелянтом не надано.

При апеляційному перегляді порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, не встановлено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Накладаючи на ОСОБА_3 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, суд першої інстанції дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2, який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 жовтня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1