Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №313/552/17 Головуючий в 1 інст. Калабухова О.А.
Провадження №33/778/609/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_1
Категорія ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Городовенко В.В.,

при секретарі Лопух Ю.О.,

за участю особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 з апеляційною скаргою останнього на постанову Веселівського районного суду Запорізької області від 25 травня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який не працевлаштований, та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та на підставі ст.36 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 15 квітня 2017 року приблизно о 18-45 год. керував автомобілем НОМЕР_1, на а/д Веселе-Озерне-Новоданилівка на 7 км 300 м, порушивши правила керування, зїхав у правий по руху кювет, в результаті чого сталося ДТП. Автомобіль отримав технічні пошкодження, постраждалих немає.

Крім того, 15 квітня 2017 року о 18-45 год., ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, на а/д Веселе-Озерне-Новоданилівка, перебуваючи у стані алкогольного спяніння.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, окрім вимог щодо скасування даної постанови, просив поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що копію постанови суду він отримав особисто у суді лише 18 липня 2017 року, а до цього часу йому копія постанови не була направлена.

Заявлене апелянтом клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки доводи щодо причин пропуску цього строку підтверджуються матеріалами справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вищевказану постанову суду першої інстанції відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, та провадження в справі закрити. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що суд безпідставно не врахував той факт, що він змушений був сісти за кермо в стані алкогольного спяніння в присутності трьох поліцейських після того, як вони відмовились вести його хворого товариша до лікарні для надання невідкладної медичної допомоги. Вказані його дії були вчинені в стані крайньої необхідності, а тому він не підлягає адміністративній відповідальності.

Вислухавши ОСОБА_2, який підтримав свою апеляційну скаргу; перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 свою провину у вчиненому не визнав та пояснив, що від дійсно 15 квітня 2017 року приблизно о 18 годині 45 хвилин керував автомобілем НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння. Також зазначив, що вказані дії вчинені ним у стані крайньої необхідності, оскільки йому потрібно було доставити свого товариша ОСОБА_3 до лікарні для надання невідкладної медичної допомоги. Він був змушений тоді сісти за кермо, оскільки поліцейські відмовилися самостійно відвезти його хворого товариша.

До вказаних пояснень ОСОБА_2 суд ставиться критично, оскільки вони суперечать наявним у справі доказам.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №172615 від 15 квітня 2017 року за ч.1 ст.130 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_2 розяснені його права та обовязки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, про що він засвідчив своїм особистим підписом (а.с.12); а також висновком Веселівської ЦРЛ щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану спяніння №65 від 15 квітня 2017 року, згідно якого ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного спяніння (а.с.13).

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №172614 від 15 квітня 2017 року за ст.124 КУпАП; схемі місця ДТП від 15 квітня 2017 року, в якій відображене місце розташування транспортного засобу та його пошкодження (а.с.2); письмових поясненнях ОСОБА_2, який зазначив, що під час руху неподалік села Єлизаветівка, на повороті він не впорався з керуванням та зїхав у кювет. До початку керування він вживав спиртні напої (а.с.3).

Твердження апелянта про те, що його дії (керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння) були вчинені в стані крайньої необхідності, а тому він не підлягає адміністративній відповідальності, є безпідставними.

Відповідно до положень ст.18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Однією з умов дії особи в стані крайньої необхідності є те, що така небезпека за конкретних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною ніж відвернена.

В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_2 намагався викликати швидку допомогу для ОСОБА_3, але вона за певних причин не зявилась на виклик.

Для перевірки доводів апеляційної скарги з Веселівської ЦРЛ на запит апеляційного суду надано відповідь №1870 від 05 вересня 2017 року, згідно якої в журналі відмов від госпіталізації Веселівської ЦРЛ під номером 456 зазначено, що 15 квітня 2017 року о 19-40 год. бригадою швидкої медичної допомоги до приймально-діагностичного відділення Веселівської ЦРЛ був доставлений гр.ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, із забитою раною в області правої щоки. Встановлено факт вживання алкоголю. Не госпіталізований. Проведено первинну хірургічну обробку рани.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що пояснення правопорушника ОСОБА_2 повністю суперечать змісту вказаної довідки лікарні, а тому в діях останнього ознак стану крайньої необхідності не вбачає.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчинених правопорушень та особу порушника, і наклав стягнення у межах встановлених цим Кодексом, з урахуванням положень ст.36 КУпАП.

Доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2 правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Веселівського районного суду Запорізької області від 25 травня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Веселівського районного суду Запорізької області від 25 травня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1