АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/184/17 Головуючий у І-й інстанції - Вікторович Н.Ю.
Справа № 210/5292/16-п Головуючий в ІІ інстанції - Мазниця А.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 січня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, -

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 визнаний винуватим та на нього накладено адміністративне стягнення за те, що він 20 листопада 2016 року, о 04:15 годині, в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, по вул. Соборності, біля будинку №16, керував транспортним засобом - автомобілем «Lifan x60», реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нечітка мова, різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння відмовився у присутності двох свідків, чим було порушено вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що ст.130 ч.1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, ОСОБА_1 зазначає, що постанова суду є незаконною, невмотивованою, винесеною без дослідження та перевірки обставин, які зазначені в протоколі. Вважає, що перебування його в стані алкогольного сп'яніння не підтверджується матеріалами справи, а той факт, що він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння не підтверджує перебування його в такому стані, а підтверджує тільки його відмову від підписання протоколу. Посилається на порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та порушення порядку проходження та направлення його до лікарні для виявлення стану алкогольного сп'яніння. Вважає, що показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджують тільки факт його відмови від проходження огляду на стан сп'яніння і не підтверджують, що він знаходився в такому стані. Також, вказує, що дані свідки не допитувались в судовому засідання, у зв'язку з чим допущена неповнота судового розгляду. Показання свідка ОСОБА_4 вважає недопустимим та недостовірним доказом, оскільки, на його думку вони містять істотні суперечності, а також дана особа співпрацює з працівниками поліції.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з'явився, про день та час його проведення повідомлявся належним чином.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим і повністю узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом інспектора Ротатенка В.В.; поясненнями свідка ОСОБА_4, допитаного в суді першої інстанції; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які були залучені в якості понятих при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, з яких вбачається, що в їх присутності саме водій ОСОБА_1 відмовився на вимогу працівників поліції пройти огляд на місці та медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп'яніння, а також ці свідки підтвердили, що у водія ОСОБА_1 були явні ознаки алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова й нестійка хода.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає і у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об'єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у ОСОБА_1, ознаки алкогольного сп'яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти медичний огляд.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, та погоджується з кваліфікацією цих дій правопорушника за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 стосовно того, що він не керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, а його відмова від проходження освідування свідчить тільки про факт відмови підписати протокол, апеляційний суд вважає нікчемними, оскільки сама по собі відмова від проходження огляду на виявлення стану сп'яніння є однією з дій передбачених диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, є проявом об'єктивної сторони даного правопорушення, і утворює його склад.

Доводи ОСОБА_1 про те, що не він керував транспортним засобом, спростовуються вищевказаними доказами.

Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколу порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, у зв'язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є неприйнятними.

При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, - залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 січня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.А. Мазниця