Справа №295/854/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2017 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Стріжакова Г.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

за правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 147842 від 23.01.2017 року, ОСОБА_1 23.01.2017 року о 14-00 годині ОСОБА_1, в м.Житомирі, по вул. Князів Острозьких, 112, керуючи автомобілем НОМЕР_2 та під час здійснення маневру, а саме повороту ліворуч в прилеглу територію, не впевнився в безпечності, та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, який здійснював обгін. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

В судовому засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вину не визнав, суду пояснив, що 23.01.2017 року о 14-00 годині на своєму автомобілі НОМЕР_2 рухався по вул. Князів Острозьких, 112 в м.Житомирі, маючи намір повернути ліворуч в житлову зону, за 50 метрів від повороту подав сигнал лівого повороту, завчасно зайняв крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в його напрямку та, починаючи поверти ліворуч, відчув удар в ліву передню бокову частину свого автомобіля. Вийшовши з автомобіля побачив, що з ним здійснив зіткнення автомобіль ВАЗ 2106, який до маневру рухався позаду його автомобіля приблизно в метрах 50-70. Просив закрити справу за відсутністю в його діях складу правопорушення. Також в судовому засіданні ОСОБА_1 просив розглянути справу за відсутності відеозапису події, яку він просив витребувати з Більярдного клубу, що знаходиться неподалік від місця ДТП.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 10.1. ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

З положень п. 10.4 ПДР України вбачається, що перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в'їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.

Відповідно до п. 9.4. ПДР України водій повинен подавати сигнал покажчиками повороту завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах.

Судом встановлено, що водій автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_1 перед поворотом ліворуч завчасно подав сигнал лівого пороту, завчасно зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, та почав повертати.

Судом не було встановлено, що водій ОСОБА_1 здійснював маневр лівого повороту не з крайнього лівого положення на проїзній частині, тобто судом не встановлено порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, що призвело до пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг тощо.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обовязок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Суд керується презумпцією невинуватості, яка відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини, поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху у вигляді, зокрема, обмеження права керування транспортними засобами (Lutz v. Germany, § 182; Schmautzer v. Austria; Malige v. France).

Оскільки належних, допустимих та достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ст. 124 КУпАП по справі немає, тому суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого правопорушення, у звязку з чим провадження у справі слід закрити на підставі ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга в установленому законом порядку на протязі 10 днів з дня її проголошення.

Суддя Г.В. Стріжакова