АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33//774/134/17 Справа № 204/8106/16-п Головуючий у І й інстанції - Григоренко Д.Ю. Головуючий у ІІ інстанції - Іванова А.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Іванова А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, представника потерпілого ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5 на постанову Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 січня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, щодо

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в м.Кам'янському Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

провадження закрито у зв'язку з відсутністю в його діях, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 січня 2017 року провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_6, закрито у зв'язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_6 24 листопада 2016 року о 13.30 годині, керуючи автомобілем «Тойота Пріус», н.з. НОМЕР_1, рухався по вулиці Філософській з увімкненими проблисковими маячками та спеціальним звуковим сигналом, де виїжджаючи на перехресті з вул. В. Антоновича, з другорядної дороги на головну, не переконався у безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем «Опель Корса», н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5, який рухався по головній дорозі. Після зіткнення обидва автомобіля продовжили некерований рух та скоїла наїзд на автомобіль «Мерседес Бенц», н.з. НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_2, який стояв нерухомо. Внаслідок ДТП автомобілі пошкоджені, тілесні ушкодження отримали ОСОБА_5 та ОСОБА_8 При цьому водій ОСОБА_6 порушив вимоги п.п. 3.1, 16.11 Правил дорожнього руху України.

Суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення про відсутність складу адміністративного правопорушення, вказав на пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_5.В., на пояснення, відібрані під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення потерпілого ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_8 від 24 листопада 2016 року, а також свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 від 30 листопада 2016 року, письмовими доказами у вигляді: рапорту слідчого ДВП ГУНП в Дніпропетровській області Тимошенка Є.В. від 24 листопада 2016 року, протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24 листопада 2016 року із схемою до нього, а також долученого до матеріалів справи експертного дослідження № 18/10.1-83 від 19 грудня 2016 року.

При цьому, суд першої інстанції акцентував свою увагу на увімкнених синьо-червоних маячках та сигналі «Сирена» на службовому автомобілі «Тойота», на тому, що ОСОБА_6 виконував невідкладне службове завдання, що на думку суду дозволяло водію ОСОБА_6 відступати від Правил дорожнього руху та виключає порушення ним вимог пункту 3.1. ПДР України. Також, суд послався на недоліки протоколу про адміністративне правопорушення, а саме, що в ньому не зазначено, яких саме умов забезпечення безпеки дорожнього руху, не дотримався водій ОСОБА_6

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, представник потерпілого ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати через порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також через неповноту судового розгляду та просить винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_6 винуватим за ст.124 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що на його думку, саме дії водія ОСОБА_6, що виразились у порушенні вимог п.п. 3.1., 16.11. ПДР України, перебувають у прямому причинному зв'язку з настанням події ДТП. Зазначає, що суд не дав належної оцінки всім доказам у справі, зокрема показанням водія ОСОБА_6, які є суперечливими, не підтверджуються іншими доказами та показаннями очевидців події. Також, зауважує про необґрунтованість долученого до справи висновку експертного дослідження, який не узгоджується з іншими матеріалами справи і дане дослідження проведене по вихідним даним, які надав водій ОСОБА_6 Вважає, що пояснення водія ОСОБА_6 про ввімкнення спеціального звукового сигналу за 20 метрів до виїзду на перехрестя, а також швидкість руху автомобіля Тойота близько 10 км/год., спростовуються показаннями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_5

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_4 просить постанову суду скасувати, як таку що винесену з істотними порушеннями вимог матеріального та процесуального права, через неповноту судового розгляду та невідповідності висновків суду, викладених в постанові фактичним обставинам справи та просить винести нову, якою визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього відповідне стягнення.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається, що у мотивувальній частині оскаржуваної постанови, суд лише перерахував докази, та в порушення вимог статей 251 та 252 КУпАП не надав їм жодної оцінки, судовий розгляд провів поверхово, однобічно і прийшов до висновків, які не ґрунтуються на матеріалах справи. Вважає, що пояснення водія ОСОБА_6 з приводу виконання службового завдання, у зв'язку з чим він і ввімкнув проблискові маячки та звуковий сигнал за 20 метрів до перехрестя, не підтверджується доказами у справі. Також, зазначає про не послідовність та суперечливий характер пояснень правопорушника, які він постійно змінював та яким суд не дав належної оцінки. Зазначає, що суд не дав належної оцінки і показанням та версії потерпілих, свідків ОСОБА_9, свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11, а також протоколу про адміністративне правопорушення, який був складений посадовою особою ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, яким встановлено факт порушення водієм ОСОБА_6 пунктів 3.1, 16.11 ПДР України. Стверджує, що вказані свідки та потерпілі підтвердили факт, що автомобіль патрульної поліції «Тойота Пріус», під керуванням водія ОСОБА_6, рухаючись по другорядній дорозі із значною швидкістю, не зупиняючись перед перехрестям і не впевнившись у безпеці щодо інших транспортних засобів, які рухалися по головній дорозі, допустив зіткнення з одним із таких транспортних засобів, який рухався по головній дорозі та не мав об'єктивної можливості завчасно побачити автомобіль патрульної поліції та почути спеціальний звуковий сигнал. Також, вважає, що показання свідка ОСОБА_8 не можуть бути розцінені як достовірний доказ, оскільки дана особа є напарником правопорушника і його показання не узгоджуються з показаннями інших свідків та потерпілих, а також суперечать показанням самого ОСОБА_6 Звертає увагу на висновок експертного дослідження № 18/10.1-83 від 19.12.2016 року, який, на його думку, не є достовірним та допустимим доказом, оскільки замовлений особою, яка притягалася до адміністративної відповідальності та всі вихідні дані, взяті зі слів водія ОСОБА_6, без врахування версій потерпілих. Також даний висновок не може бути доказом в розумінні ч. 1 ст. 273 КУпАП, згідно якої експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення. Крім того, зазначає про нікчемність висновків даного дослідження, оскільки, враховуючи пошкодження трьох автомобілів, рух автомобілів Тойота та Опель після зіткнення, а також кінцеве їх розташування, швидкість автомобіля Тойота об'єктивно не може складати 5-7 км/год.

В апеляційній скарзі потерпілого ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, так як не згоден із нею.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3, підтримали свої апеляційні скарги та скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 і, з підстав в них зазначених, просили їх задовольнити, а постанову суду скасувати та винести нову постанову.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_4 підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_4 та скарги представника потерпілого ОСОБА_3 та ОСОБА_2, і просили їх задовольнити, постанову суду вважали незаконною та необґрунтованою і просили її скасувати та винести нову постанову, якою ОСОБА_6 визнати винуватим та накласти стягнення.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_12 заперечували проти задоволення апеляційних скарг потерпілих та їх представників, постанову суду першої інстанції вважали законною та обґрунтованою, просили залишити її без змін. Вказували на те, що суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та заявлені клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційних скарг, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, приходить до наступних висновків.

Апеляційний суд, враховуючи позицію потерпілих та їх представників, яка зводиться до того, що копію оскаржуваної постанови з повним текстом потерпілі отримали після закінчення строків на апеляційне оскарження, що підтверджується відповідними розписками, проте до спливу даних строків неодноразово зверталися до суду з вимогою про надання повного тексту, суд приходить до висновку про поважність причини пропуску представниками потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_3 строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, та вважає за необхідне задовольнити їх клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подані апеляційні скарги по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005, № 14, звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції, в порушення вищезазначених вимог закону, належним чином не з'ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про відсутність в діях ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи, фактичних обставинах ДТП та не мотивував прийняте рішення.

Так, закриваючи провадження у справі про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв'язку з відсутністю складу даного адміністративного правопорушення, суд першої інстанції належним чином не мотивував своє рішення, лише формально перерахував докази, не давши їм належної оцінки з точки зору їх достатності, належності та взаємоузгодженості.

Такі висновки суду першої інстанції апеляційний суд вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вказані висновки суду спростовуються доказами, що містяться в матеріалах справи, при цьому при наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, в оскаржуваній постанові не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відхилив інші.

Як встановлено апеляційним переглядом, водію ОСОБА_6 інкримінується порушення Правил дорожнього руху України, яке виразилося в тому, що він керуючи автомобілем «Тойота Пріус», н.з. НОМЕР_1, рухався по вулиці Філософській з увімкненими проблисковими маячками та спеціальним звуковим сигналом, де виїжджаючи на перехресті з вул. В. Антоновича, з другорядної дороги на головну, не переконався у безпеці дорожнього руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Опель Корса», н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5, який рухався по головній дорозі. Після зіткнення обидва автомобіля продовжили некерований рух та скоїли наїзд на автомобіль «Мерседес Бенц», н.з. НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_2, який стояв нерухомо, чим порушив вимоги п.п. 3.1, 16.11 Правил дорожнього руху України.

Однак, апеляційний суд, проаналізувавши зміст постанови суду першої інстанції встановив, що судом першої інстанції не було взято до уваги показання свідків та версії потерпілих - водіїв ОСОБА_5 та ОСОБА_2 - щодо механізму та обставин ДТП.

Так, згідно пояснень ОСОБА_6, останній дійсно 24 листопада 2016 року близько 13.30 годині, рухався на автомобілі «Тойота Пріус», н.з. НОМЕР_1, по другорядній дорозі по вул. Філософській у м.Дніпрі у напрямку пр. Пушкіна, де отримавши інформацію про необхідність в допомозі екіпажу № 452 на пр. Д. Яворницького, за 200 метрів до перехрестя з вул. Свердлова увімкнув проблисковий маячок та звуковий сигнал, так як виконував службове завдання, після чого, переконавшись у тому, що транспортні засоби, які рухалися у зустрічному напрямку та по вул.Свердлова почали зупинятися перед перехрестям та надавати йому перевагу у русі, зокрема «Мерседес Бенц», він продовжив свій рух зі швидкістю 10 км/год., де на другій половині перехрестя з вул.Свердлова відбувалося зіткнення з автомобілем «Опель Корса», н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5, який рухався по головній дорозі, при цьому, автомобіль «Опель Корса», як стверджує ОСОБА_6, перебував у зоні його видимості метрів за 50-60 від перехрестя та здійснював об'їзд стоячого перед ним транспортного засобу. Після зіткнення обидва автомобілі відкинуло від удару на автомобіль «Мерседес-Бенц», н.з. НОМЕР_3, який стояв у зустрічному напрямку.

Не дивлячись на невизнання ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні інкримінованого правопорушення, його вина підтверджується наступними доказами.

Допитаний у судовому засіданні суду першої інстанції та апеляційного суду потерпілий ОСОБА_5 підтвердив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та те, що службовий автомобіль патрульної поліції «Тойота Пріус», н.з. НОМЕР_1, рухався з великою швидкістю - близько 70 км/год., раптово виїхав з другорядної дороги на головну, звуковий сигнал водієм автомобіля патрульної поліції був увімкнений безпосередньо перед самим зіткненням, але з огляду на невелику відстань та обмежену оглядовість на цьому перехресті, а також швидкість транспортних засобів, уникнути зіткнення не надалося можливим. Після зіткнення його автомобіль та автомобіль патрульної поліції відкинуло на стоячий поруч автомобіль «Мерседес-Бенц».

Допитаний в суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_2 підтвердив фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди, викладені в протоколі, підтвердив показання потерпілого ОСОБА_5 та додав, що зупинився на перехресті вул. Філософської та вул. Свердлова у м. Дніпрі, пропускаючи автомобілі, які рухались по головній дорозі, помітив автомобіль патрульної поліції «Тойота Пріус», який рухався по вул. Філософській з боку вул. Ю. Савченко в напрямок проспекту Пушкіна зі швидкістю 60-70 км/год., який не збавляючи свою швидкість та не зупиняючись, почав перетинати перехрестя, однак в цей момент, він також побачив автомобіль «Опель Корса», який виїжджав на перехрестя, де перед самим зіткненням у автомобіля «Тойота Пріус» увімкнулися проблискові маячки синього кольору та звукова сирена, проте, запобігти зіткненню транспортні засоби вже не мали можливості, внаслідок чого, на вказаному перехресті відбулося зіткнення вказаних автомобілів, яких від удару у некерованому стані відкинуло на його автомобіль.

Допитаний судом апеляційної інстанції свідок ОСОБА_9 пояснив, що у вказані час, дату та місце, він керуючи автомобілем «Шевроле Лачетті», н.з.НОМЕР_4, рухався по вул. Свердлова з боку вул.Робочій у напрямку вул. Шмідта в м.Дніпрі, де наближаючись до пішохідного переходу по вул. Філософській, він побачив боковим зором автомобіль патрульної поліції «Тойота Пріус», який дуже швидко з увімкненими проблисковими маячками наближався по вказаній вулиці праворуч по ходу його руху. При цьому, звукової сирени увімкнено на автомобілі патрульної поліції не було. Оскільки автомобіль патрульної поліції наближався дуже швидко, не менш, ніж 40-45 км/год., він зупинився на пішохідному переході, а автомобіль, який рухався попереду нього, - встиг проїхати перехрестя. В подальшому автомобіль патрульної поліції «Тойота Пріус», не зменшуючи швидкість руху, виїхав на перехрестя та допустив зіткнення з автомобілем «Опель Корса», який рухався по вулиці Свердлова з боку вул. Шмідта у напрямку вул. Робочої в м.Дніпрі. Після зіткнення обидва зазначені автомобілі здійснили наїзд на автомобіль «Мерседес-Бенц», який стояв на вулиці Філософській.

Згідно пояснень свідків ОСОБА_10, допитаного в апеляційному суді, та оголошених письмових пояснень ОСОБА_11, 24 листопада 2016 року близько 13.30 години, вони знаходились в офісі, розташованому по вул. Філософській, 44-а в м. Дніпрі, де почули звук поліцейської сирени, одразу після якої почули звук удару, та ще одного удару. Коли вони вийшли на вулицю, то побачили, що в районі перехрестя вул. Філософської та вул. Свердлова (нова назва В. Антоновича), стояли поліцейський автомобіль «Тойота», а також автомобілі «Мерседес» та «Опель», які були пошкоджені. Однак, яким чином відбулося зіткнення, свідки не бачили.

Вина ОСОБА_6 також підтверджується письмовими матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24 листопада 2016 року та схемою до нього, з яких вбачається, що зіткнення транспортних засобів відбулося передньою лівою частиною автомобіля «Опель Корса» та передньою правою частиною автомобіля «Тойота Пріус» на правій межі проїзних частин нерегульованого перехрестя вул. Свердлова, яка з огляду на наявні на цій ділянці дорожні знаки є головною дорогою, та вул. Філософської в м. Дніпрі.

Таким чином, даючи аналіз вказаним показанням свідків, апеляційним судом встановлено, що швидкість службового автомобіля «Тойота Пріус» була приблизно 40-60 км/год., що підтверджується пошкодженнями автомобілів, які після зіткнення не зупинились, а скоїли зіткнення некерованими автомобілями з третім автомобілем. Також, враховуючи подальше розташування транспортних засобів після зіткнення, зазначених на схемі на достатній відстані від самого місця зіткнення, що також вказує на достатню швидкість автомобіля «Тойота Пріус», що спростовує пояснення ОСОБА_6 щодо руху транспортного засобу під його керуванням зі швидкістю 10 км/год.

Також, вбачається суперечність в поясненнях самого ОСОБА_6, який пояснював про виконання невідкладного службового завдання, при цьому їхав зі швидкістю 10 км/год., а для проведення експертного дослідження надав вихідні дані 5-7 км/год.

Згідно оголошених письмових пояснень свідка ОСОБА_8, який є працівником патрульної поліції та напарником ОСОБА_6, 24 листопада 2016 року о 13.00 годині вони по радіостанції отримали повідомлення від 452 екіпажу про необхідність екстреного надання допомоги. В цей момент вони перебували на вулиці Філософській в районі будинку № 62 у м. Дніпрі, у службовому автомобілі «Тойота Пріус», н.з. НОМЕР_1, за кермом якого перебував ОСОБА_6 Відновивши рух, ОСОБА_6 увімкнув проблискові маячки синього і червоного кольору та звуковий сигнал, після чого, вони поїхали по вул. Філософській з боку вулиці Ю. Савченко в напрямку вулиці Свердлова у м. Дніпрі. З якою швидкістю вони рухалися, свідок не знає, оскільки не звертав увагу. Наближаючись до перехрестя вулиці Ю. Савченко та вулиці Філософської, вони зупинилися перед самим перехрестям та помітили, що на зустрічній смузі для руху, на перехресті стояв автомобіль «Мерседес» сірого кольору, а автомобілі, які їхали ліворуч від них також зупинилися та надали їм дорогу. Зрозумівши, що автомобілі їх пропускають, вони відновили свій рух та коли майже вони завершали перетинати перехрестя, в цей момент автомобіль «Опель Корса» відновив свій рух та допустив зіткнення з їх автомобілем. В результаті зіткнення їх автомобіль у некерованому стані продовжив рух та виїхав на ліве узбіччя, при цьому було допущено зіткнення з автомобілем «Мерседес», який стояв.

Апеляційний суд не може прийняти до уваги показання даного свідка, оскільки вони не узгоджуються з іншими доказами у справі, зокрема жодний свідок чи потерпілий не пояснював, що автомобіль «Тойота Пріус» зупинився на перехресті, а навпаки рухався зі значною швидкістю не зупиняючись, також пояснення даного свідка не узгоджуються із показаннями ОСОБА_6 Також, ОСОБА_6 є напарником ОСОБА_8 та вони перебувають у службових відносинах, у зв'язку з чим пояснення такого свідка, з урахуванням не підтвердженням його показань іншими доказами т протиріч з ними, не можуть бути розцінені як достовірні.

Таким чином, незважаючи на деякі суперечності у поясненнях зазначених осіб щодо наявності звукового сигналу та часу його застосування співробітниками патрульної поліції, усі допитані учасники підтвердили, що автомобіль патрульної поліції «Тойота Пріус» під керуванням водія ОСОБА_6, рухаючись по другорядній дорозі із значною швидкістю, не зупиняючись перед перехрестям, тобто не впевнившись у безпеці щодо інших транспортних засобів, які рухалися по головній дорозі, зокрема «Опель Корса» і допустив з ним зіткнення, який рухався по головній дорозі.

Показання свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_2, які не є заінтересованими особами, не мають жодних стосунків з безпосередніми учасниками дорожньо-транспортної пригоди, були відшукані безпосередньо посадовою особою ДВП ГУНП в Дніпропетровській області та надали свої пояснення на місці останньої і підтвердили їх під час апеляційного перегляду, апеляційний суд розцінює як достовірні та об'єктивні.

Щодо висновку експертного дослідження № 18/10.1-83 від 19.12.2016 року, то апеляційний суд, перевіривши вихідні дані, по яким проводилось дослідження та оцінивши даний висновок з точки зору достовірності та взаємозв'язку з іншими доказами, апеляційний суд приходить до наступного.

За змістом ст. 251 КУпАП висновок експерта не має наперед встановленої сили перед іншими доказами і підлягає перевірці та оцінці в порядку ст. 252 КУпАП.

Апеляційній суд, критично оцінює даний висновок в частині встановленої швидкості руху автомобіля «Тойота Пріус» та вважає неспроможним, оскільки як встановлено в апеляційному суді, швидкість автомобіля «Тойота Пріус» була значно вище ніж 5-7 км/год., приблизно 40-60 км/год. Такі обставини підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_9, потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_5, ОСОБА_6, а також об'єктивними даними, зокрема характером пошкоджень транспортних засобів та місцем їх розташування після зіткнення.

Висновок експертного дослідження в частині того, що водій ОСОБА_6 в даній дорожній обстановці повинен був діяти, в тому числі, відповідно до п. 12.3 ПДР України, апеляційний суд вважає обґрунтованим, оскільки з огляду на показання самого ОСОБА_6, який пояснював, що побачив автомобіль «Опель Корса», який наближається до перехрестя за 50-60 метрів до місця зіткнення та вважає, що за таких обставин даний водій дійсно міг виконати вимоги п. 12.3 ПДР України і в нього була можливість при виявленні небезпеки зменшити швидкість руху аж до зупинки транспортного засобу для уникнення зіткнення. Проте, порушення даного пункту ПДР України не інкримінується водію ОСОБА_6, а апеляційний суд позбавлений повноважень щодо збільшення інкримінованих порушень пунктів правил дорожнього руху, у зв'язку з чим суд не приймає до уваги висновок в даній частині.

Що стосується висновку експерта про те, що водій «Опель Корса» мав технічну можливість не допустити даного зіткнення, апеляційний суд вважає необґрунтованим, оскільки, як вбачається із самого висновку, версія водія ОСОБА_5 не приймалась до уваги при проведенні дослідження та не обраховувались його вихідні дані, зокрема про швидкість руху автомобіля «Тойота Пріус», момент увімкнення спеціального сигналу «Сирена» та момент виявлення перешкоди в русі у виді автомобіля «Тойота Пріус».

Таким чином, апеляційний суд вважає обґрунтованими та такими, що підтверджуються матеріалами справи, доводи представників потерпілих щодо спотворених та неправильних заданих вихідних даних для проведення вказаного дослідження, що в подальшому вплинуло на оцінку водіїв при обставинах ДТП.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_12 звернули увагу суду апеляційної інстанції на те, що ОСОБА_6 не був ознайомлений з протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24 листопада 2016 року та схемою до нього, складених слідчим СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, що на їх думку, свідчить про суттєві порушення прав ОСОБА_6 та вказують на неповноту під час оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення та складення протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_6 з порушенням його права на захист, а також можливості внести свої зауваження до змісту даних процесуальних документів.

Однак, з такою позицією особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника не можна погодитися, виходячи з наступного.

Як вбачається зі змісту самого протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схемою до нього від 24 листопада 2016 року, зазначений процесуальний документ було складено слідчим ДВП ГУНП в Дніпропетровській області із виїздом на місце на підставі ст.ст. 104-107, 223, 237 та 238 Кримінального процесуального кодексу України, у зв'язку із отриманням інформації про наявність тілесних ушкоджень у деяких учасників дорожньо-транспортної пригоди, про що свідчить рапорт слідчого, який міститься у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 214 КПК України та пункту 2 розділу VIII «Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 124 КУпАП» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджених наказом МВС № 1395 від 07.11.2015р. (далі - Інструкція).

Відповідно до вимог ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження.

При цьому, згідно частини 7 статті 223 КПК України, слідчий, прокурор зобов'язані запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред'явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов'язаного з ексгумацією, експерименту, освідування особи. Поняті можуть бути запрошені для участі в інших процесуальних діях, якщо слідчий, прокурор вважатиме це за доцільне.

Згідно змісту протоколу огляду від 24 листопада 2016 року, слідчим для проведення огляду було залучено двоє незаінтересованих осіб (понятих), за участю яких проводився огляд даного місця дорожньо-транспортної пригоди із фіксуванням його результатів у відповідному процесуальному документі, який не містить будь-яких суттєвих порушень за формою та змістом, при цьому, як зазначалось вище, слідчий може, а не зобов'язаний запросити для проведення огляду інших учасників та тільки за їх бажанням.

Такі самі вимоги для оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, також передбачені і у пункті 3 вищезазначеної Інструкції, відповідно до якого, копія схеми та/або фотографії з місця ДТП надаються учасникам пригоди за їх письмовою заявою в підрозділі поліцейського патрульної поліції якого зазначене ДТП оформлено.

У зв'язку із чим, суд також вважає за необхідне зазначити, що право ОСОБА_6 на ознайомлення з протоколом огляду місця ДТП та схемою до нього було в подальшому реалізовано під час ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а отже, ніяким чином не призвело до спотворення результатів такого огляду та зміни суттєвих фактичних даних, які мають значення для правильного встановлення обставин даної дорожньо-транспортної пригоди, при цьому, зазначення у схемі, як додатка до протоколу огляду, невірного розташування транспортного засобу «Тойота Пріус» після зіткнення, також не впливає на обставини даної дорожньо-транспортної події та не звужує право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

До того ж, суд хоче звернути увагу, що навіть незважаючи на отримання потерпілим ОСОБА_5 тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, останній знайшов можливість ознайомитися з протоколом та схемою до нього після їх оформлення, в той час, як ОСОБА_6 не зміг чітко пояснити його місцезнаходження під час оформлення слідчим протоколу та додатків до нього, а також наявності з його сторони усного або письмового прохання взяти участь у даному огляді.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_6 інкримінується порушення вимоги п.п. 3.1, 16.11 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до частини 6 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що поліцейські, працівники військової інспекції безпеки дорожнього руху, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, дорожньо-експлуатаційних служб та бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги при виконанні службових обов'язків можуть відступати від окремих вимог Правил дорожнього руху лише у випадках і при виконанні умов, викладених у них.

Згідно пункту 3.1. ПДР України водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10-18, 26, 27 та пункту 28.1 цих Правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху.

З огляду на зазначені положення нормативно-правових актів випливає, що для правомірності відступлення водіями оперативних транспортних засобів від вимог Правил дорожнього руху та виконання водіями обов'язку щодо надання дороги такому транспортному засобу, повинно бути декілька складових, зокрема забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, що для того, щоб відступити від вказаних правил дорожнього руху водіям оперативних транспортних засобів, які виконують невідкладне службове завдання достатньо увімкнути проблискові маячки синього або червоного кольору і спеціальний звуковий сигнал, апеляційний суд вважає таким, що не ґрунтуються на вимогах вказаного закону та Правил дорожнього руху України.

Зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини його скоєння, знайшли своє підтвердження в апеляційному суді. Висновки суду першої інстанції, що у протоколі не зазначено, яких саме умов забезпечення безпеки дорожнього руху не дотримався водій ОСОБА_6, апеляційний суд вважає необґрунтованим, оскільки протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 року № 1395 та містить суть правопорушення, а також всі необхідні обставини та елементи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Таким чином, судом першої інстанції було зроблений помилковий висновок про відсутність в діях ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки останній недотримався всіх перелічених у п. 3.1 ПДР України вимог, тому повинен був діяти у відповідності до вимог п. 16.11 цих Правил, невиконання яких ОСОБА_6 обґрунтовано інкриміновано у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв'язку з чим відповідні доводи представників потерпілих апеляційний суд вважає обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення уповноваженою особою інспектором ДВП ГУНП факту порушення водієм ОСОБА_6 вимог Правил дорожнього руху України, а невизнання ним своєї вини, апеляційний суд розцінює як реалізацію його права на захист та як традиційну модель захисту від притягнення до адміністративної відповідальності.

Інші докази відсутності вини ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в матеріалах справи відсутні, і стороною в апеляційній інстанції не надано.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю доведена, а його дії слід кваліфікувати за ст. 124 КУпАП, оскільки апеляційним судом встановлено, що останній 24 листопада 2016 року о 13.30 годині, керуючи автомобілем «Тойота Пріус», н.з. НОМЕР_1, рухався по вулиці Філософській з увімкненими проблисковими маячками та спеціальним звуковим сигналом, де виїжджаючи на перехресті з вул. В. Антоновича, з другорядної дороги на головну, не переконався у безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем «Опель Корса», н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5, який рухався по головній дорозі. Після зіткнення обидва автомобіля продовжили некерований рух та скоїли наїзд на автомобіль «Мерседес Бенц», н.з. НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_2, який стояв нерухомо. Внаслідок ДТП автомобілі пошкоджені, тілесні ушкодження отримали ОСОБА_5 та ОСОБА_8 Тим самим, водій ОСОБА_6 порушив вимоги п. п. 3.1, 16.11 Правил дорожнього руху України.

Обираючи вид та міру адміністративного стягнення, яке має бути накладено на ОСОБА_6, апеляційний суд відповідно до ст.33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, яке призвело до значного пошкодження трьох транспортних засобів та заподіяння тілесних ушкоджень двом особам - ОСОБА_5 та ОСОБА_8, дані про особу правопорушника, який є особою молодого віку, за місцем роботи і мешкання характеризується позитивно, вперше притягується до адміністративної відповідальності, ступеня його вини, майнового стану, відсутність обставин, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, апеляційний суд, з урахуванням того, що ОСОБА_6, хоча і не визнав свою вину, проте працює інспектором патрульної поліції у м.Дніпро і його робота безпосередньо пов'язана із керуванням транспортних засобів, вважає за можливе обмежитись накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції інкримінованої статті, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання представника потерпілого ОСОБА_3 та представника потерпілого ОСОБА_4 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2017 року - задовольнити та поновити строк на її оскарження.

Апеляційні скарги представника потерпілого ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_2, представника потерпілого ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2017 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_6 закрито у зв'язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП - скасувати.

Винести нову постанову, якою визнати винуватим ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір у сумі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок на користь держави.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.П. Іванова