Провадження № 3/537/851/2017
Справа № 537/1358/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.05.2017 року суддя Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області ОСОБА_1, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління держпраці у Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, громадянина України, директор ТОВ «Фірма Сіат-ЛТД», зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за частиною 1 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 16 березня 2017 року відносно ОСОБА_2 про вчинення ним правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно зазначеного протоколу, при здійсненні перевірки головним державним інспектором Управління держпраці у Полтавській області ОСОБА_3 товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Сіат-ЛТД» за юридичною адресою: Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Ярмаркова, будинок 11, встановлено, що відповідно до заяви ОСОБА_4 від 14 грудня 2016 року, вона прохає звільнити її з 28 грудня 2016 року за угодою сторін, однак в наданій заяві наявна резолюція «Звільнити за власним бажанням». Враховуючи те, що згода на звільнення за пунктом 1 статті 36 Кодексу законів про працю України між працівником і роботодавцем досягнута не була, у випадку розірвання трудового договору згідно вказаної заяви за власним бажанням за статтею 38 Кодексу законів про працю України днем звільнення є 28 грудня 2016 року, при цьому наказ про звільнення не видавався, що є порушенням частини 1 статті 38 Кодексу законів про працю України. Також, не прийнято протягом двох тижнів рішення щодо звільнення ОСОБА_5 згідно його заяви про звільнення за власним бажанням від 13 грудня 2016 року, а видано наказ №156-К лише 29 грудня 2016 року про звільнення працівника з 29 грудня 2016 року, чим порушено вимоги статті 38 Кодексу законів про працю України. Працівники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не ознайомлені під підпис із записами, внесеними до їхньої трудової книжки, чим порушено вимоги пункт 2.5 глави 2 Інструкції Про порядок ведення трудових книжок працівників.

Вказаними діями ОСОБА_2 поруши вимоги статті 38 Кодексу законів про працю України, пункту 2.5 глави 2 Інструкції Про порядок ведення трудових книжок працівників та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_2 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення визнав в повному обсязі, підтвердивши факт вчинення правопорушення.

Окрім повного визнання вини, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується також наявними письмовими матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення №16-03-207/825 від 08 листопада 2016 року, актом перевірки №16-03-207/171; актом перевірки №16-03-207/257, а також іншими документами, наявними в матеріалах справи.

Отже, оцінюючи наявні письмові докази справи про адміністративне правопорушення в їх сукупності, події та характер адміністративного правопорушення, беручи до уваги письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши всебічно і повно всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення і вважає за можливе накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції статті Кодексу України про адміністративні правопорушення, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Обираючи вид стягнення правопорушникові, суддя обставин, що помякшують чи обтяжують покарання, не вбачає.

Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами) передбачено справляння судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, у звязку із чим суддя вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 320 грн. 00 коп.

Керуючись статтями 24, 284, частиною 1 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами), суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. в прибуток держави.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 320 грн. 00 коп. в дохід держави.

Штраф підлягає добровільній сплаті протягом пятнадцяти днів з дня вручення копії постанови, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через пятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через місцевий суд, який виніс постанову протягом десяти днів з дня її винесення. Особи, що не були присутні в судовому засіданні під час оголошення постанови, можуть оскаржити її протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Суддя: ОСОБА_1