АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ігнатов Р.М., за участі:

особи, яка притягується до відповідальності − ОСОБА_2

захисника − Андрєєва А.Г.

представників митниці − ГлущенкоН.В., Куликова М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в міста Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - адвоката Андрєєва А.Г. на постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 09.12.2016, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, що передбаченого ст.471 МК України та піддати його адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 1 700 грн. (одна тисяча сімсот гривень) в дохід держави. Безпосередній предмет порушення митних правил згідно протоколу про порушення митних правил №0676/10000/16 18 жовтня 2016 року, а саме: «64 купюр номіналом 100 дол. США: LВ7362981К, LВ73626980К, LВ35422884Б, LВ35422869Р, LВ88022977К, LВ88022955К, LВ63500337К, LВ88023382К, LВ88023574К, LВ73626984К, LВ88818325К, LВ88818344К, LВ88818330К, LВ88818329К, LВ88818328К, LВ88818327К, LВ88818326К, LВ88818322К, LD03698750, LВ30639923К, LВ35422885Р, LВ63500335К, LВ88818324К, LВ88031691K, LВ88031625К, LВ88031695К, LВ82974168І, LВ82974164Д, LВ88031677К, LВ88031679К, LВ73626955К, LВ73626956К, LВ73626978К, LВ73626979К, СВ71271004В, СЕ08692521А, СВ61212298С, НВ57091594І, АВ97224416К, КВ48324654Є, ІІВ08799330І, КБ60292957С, КВ69969286Н, НР938648090, АВ0140433І, КВ60696485Ь, КВ667862660, КВ34193680Ы, КВ3419368Ш, КВ341936821Ч, КВ34193683Ы, КL97153105А, НG52846895А, HD12732776В, КК85199988С, КК85199989С, КК85199990С, HF89824943С, АВ58961865Е, АВ97803800К, ВА27393293А, АL32690194В, АL32690190В, КВ74211859К - на загальну суму 6400 доларів США; 8 купюр номіналом 500 Євро: N9, Х1, S2, Х1, Х9, Х6, Х7, Х5 - на загальну суму 4000 Євро; 1 купюра номіналом 200 Євро: Х2 - на загальну суму 200 Євро; 1 купюра номіналом 100 Євро: S8 - на загальну суму 100 Євро, 1 купюра номіналом 50 Євро: Z3 - на загальну суму 50 Євро», які зберігаються у касі Київської міської митниці ДФС за адресою: Київ, бул. Івана Лепсе, 8-а, - конфісковано.

Не погоджуючись з таким рішенням суду захисник ОСОБА_2 - адвокат Андрєєв А.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення. Вилучені валютні цінності повернути ОСОБА_2

В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує, що ОСОБА_2 не мав наміру на порушення митних правил, оскільки раніше ніколи не подорожував літаком і не був обізнаний про облаштування зон митного контролю в аеропорту «Київ» (Жуляпи). ОСОБА_2 був обізнаний з необхідністю декларування, а тому мав намір здійснити таке декларування, проте через необізнаність з зонами контролю, поганий зір, він не зміг вчасно цього зробити. Після того, як до нього звернувся працівник митниці, ОСОБА_2, не приховуючи, повідомив, що має при собі близько 20 000 Євро готівкою, конверт з грошима знаходився поверх речей у його особистій сумці, що свідчить про відсутність у нього наміру приховати провезені ним валюти. Умисел на вчинення правопорушення у нього був відсутній.

Також в апеляційній скарзі наголошується, що протокол № 0676/10000/16 складено в.о. старшого державного інспектора ОСОБА_7., однак, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження покладення на ОСОБА_7 повноважень виконуючого обов'язки старшого державного інспектора. Також в порушення вимог закону не було залучено понятих. За таких обставин, на думку апелянта, протокол про порушення митних правил №0676/10000/16 та додатки до нього, не можуть бути належними та допустимими доказами по справі, а тому висновок суду про порушення митних правил базується на недопустимому доказі, а тому є незаконним.

Крім наведеного в апеляції зазначається, що діючим законодавством України ввезення готівкової іноземної валюти в Україну не обмежено, обмежено лише суму (10 000 євро), яка може бути ввезена без письмового декларування. Таким чином, апелянт вважає, що оскільки готівкова іноземна валюта не відноситься до числа товарів, ввезення яких заборонено або обмежено, то застосування до правопорушників такої міри відповідальності як конфіскація товару (іноземної готівкової валюти) в даному випадку є безпідставним. При цьому захисник посилається на рішення ЄСзПЛ від 06.11.2008 по справі «Ісмаїлов проти Російської Федерації».

Окремо в апеляційній скарзі наголошено,що ОСОБА_2 раніше до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягався, умислу на вчинення правопорушення у нього не було, вилучені гроші зароблялись ОСОБА_2 протягом 10 років, документи на підтвердження чого були надані суду. Для нього як пенсіонера це є дуже великою суммою, тому конфіскація не відповідає завданням провадження у справах про порушення митних правил.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.10.2016 відносно ОСОБА_2 складено протокол №0676/10000/16 про порушення митних правил, передбачених ст.471 МК України, в тому, що 18.10.2016 об 10 годині 40 хвилин під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Відліт» аеропорту «Київ» (Жуляни) ОСОБА_2, який відлітав з України до Німеччини (м. Меммінгем), рейсом w6 7305, літаком а/к «Wizz Аіг», своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор». Після перетину пасажиром «білої лінії», яка відповідно до п. 1.10 Правил застосування спрощеного порядку здійснення митного контролю предметів, що переміщуються громадянами, які прямують авіаційним транспортом, затверджених наказом Державної митної служби України від 18.02.2006 № 137, позначає закінчення «зеленого коридору» та після перетину якої настає відповідальність за порушення митних правил, його було зупинено. У ході проведення усного опитування наявності у ОСОБА_2 валютних коштів, останній заявив наявність у нього близько 20 000 євро. Для здійснення митних формальностей, а саме перерахування наявних валютних цінностей, пасажира було запрошено до службового приміщення. Після перерахунку готівки встановлено, що ОСОБА_2 переміщував валютні цінності, а саме: 6 400 доларів США, та 14 350 євро. Купюри знаходилися в сумці пасажира у паперовому конверті поверх особистих речей без ознак приховування. Пропущено через митний кордон 10 000 євро. По протоколу вилучено 4 350 євро та 6 400 доларів США. Номінали валюти та номера купюр зазначені в описі предметів.

Заслухавши доповідь судді, доводи особи, яка притягується до відповідальності та її захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, думку представників митниці, які заперечила проти наявної апеляції та вважали за необхідне залишити в силі оскаржувану постанову суду першої інстанції, заслухавши пояснення учасників і їх відповіді на запитання суду, дослідивши в присутності учасників процесу матеріали справи і з'ясувавши питання, які виникли під час дослідження, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд вважає, що така апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно положень ч.5 ст.529 МК України, порядок оскарження постанови суду (судді) у справах про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення. Зокрема цей порядок визначений ст 294 КУпАП.

Відповідно до ст.486 МК України та ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, згідно зі ст.489 МК України та 280 КУпАП, при розгляді справи підлягають з'ясуванню такі обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують її відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції при розгляді при розгляді даної справи дотримані в повному обсязі, що випливає зі слідуючого.

Ст.471 МК України визначає, що порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.

Згідно п.1 Розділу 2 Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, затвердженої Постановою Правління Національного банку України 27.05.2008 N 148 (далі Інструкція), - фізична особа має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що не перевищує в еквіваленті 10 000 євро, без письмового декларування митному органу.

Відповідно до вимог ст.366 МК України передбачена двоканальна система - спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу через митний кордон України. Канал, позначений символами зеленого кольору «зелений коридор», призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню. Канал, позначений символами червоного кольору «червоний коридор», призначений для всіх інших громадян.

Згідно п.п. 4, 5 ст. 366 МК України громадянин самостійно обирає «зелений коридор» або «червоний коридор» для проходження митного контролю.

Обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території, та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 1.9. «Правил застосування спрощеного порядку здійснення митного контролю предметів, що переміщуються громадянами, які прямують авіаційним транспортом» затверджених наказом Державної митної служби України № 137 від 18.02.2006 ОСОБА_2 самостійно прийняврішення про проходження спрощеного митного контролю чи митного контролю з поданням митної декларації - «зеленим коридором», чим підтвердив свою заяву про відсутність підстав для декларування переміщуваних ним валютних цінностей.

Судом було досліджено усі наявні у справі докази та надано їм належну оцінку. Зокрема, про винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, свідчать: протокол про порушення митних правил №0676/10000/15 (а.с.1-4), дані доповідної записки в.о. старшого державного інспектора Київської міської ДФС ОСОБА_7 (а.с.5), первинними поясненнями ОСОБА_2 (а.с.6-7), згідно яких 18.10.2016 ОСОБА_2 під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Відліт» аеропорту «Київ» (Жуляни) ОСОБА_2, який відлітав з України до Німеччини (м. Меммінгем), рейсом w6 7305, літаком а/к «Wizz Аіг», самостійно обрав спрощену форму митного контролю «зелений коридор», перемістив через митний кордон України валютні цінності в обсягах, що перевищують встановлену Інструкцією норму, а саме: 6 400 доларів США, та 14 350 євро, тому пропущено через митний кордон 10 000 євро, по протоколу вилучено 4 350 євро та 6 400 доларів США.

При цьому факт проходження митного контролю через зону спрощеного митного контролю «зелений коридор», ОСОБА_2 підтвердив в первинних поясненнях (а.с.7).

Разом з тим, суд звертає увагу також і на пояснення ОСОБА_2, надані при перегляді даної справи в апеляційному порядку, зокрема в судовому засіданні від 22.02.2017, ОСОБА_2 на запитання суду щодо походження переміщуваних ним грошових коштів пояснив, що в нього при собі була виписка з банку, яка була пред'явлена працівникам митниці - про зняття з свого рахунку 50 тис. грн., які він конвертував в долари. Натомість, згідно правил п.2 Розділу 2 Інструкції, фізична особа-резидент має право вивозити за межі України готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі та за наявності документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах), виключно на ту суму, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро, що ще раз підтверджує факт порушення ОСОБА_2 митних правил.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення є необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції про доведеність вини останнього у порушенні митних правил, передбачених ст.471 МК України, є законним і вмотивованим.

Що стосується посилань захисника Адрєєва А.Г., що у діях ОСОБА_2 був відсутній умисел і він не знав правила перетину митного кордону України, так як подорожує літаком вперше, то суд зауважує, що суб'єктивна сторона правопорушення, визначеного ст.471 МК України, передбачає як вчинення умисних дій, так і з необережності, а отже такі доводи захисника є безпідставними. До того ж згідно приписів ст.68 Конституції України, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Щодо посилань апеляційної скарги, що протокол про порушення митних правил було складено з порушеннями, то по-перше, жодних доказів на підтвердження того, що його було складено неуповноваженою на те особою стороною захисту не пред'явлено, у зв'язку з чим сумніви у його допустимості у суду відсутні, по-друге, присутність понятих при складанні протоколу у відповідності до положень ст.256 КУпАП не є обовязковою вимогою.

Разом з тим, всупереч тверджень апелянта, суд першої інстанції призначив стягнення за вчинене ОСОБА_2 правопорушення з дотримання загальних правил накладення стягнення.

Так, відповідно до вимог ст.471 МК України, це правопорушення тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів. Тобто санкція зазначеної норми за своєю конструкцією є абсолютно визначеною. В даному випадку конфіскація є обов'язковим додатковим видом стягнення.

Оскільки ОСОБА_2 без декларування перемістив валютні цінності, сума яких перевищує 10 000 євро, конфіскація предметів порушення митних правил - готівки в сумі, що перевищує встановлені законодавством обмеження, застосована до нього на законних підставах.

Отже доводиапеляційної скарги, де ставиться під сумнів законність судового рішення в частині накладення на останнього стягнення - є безпідставними, поза як з матеріалів провадження та змісту постанови судді слідує, що вирішуючи зазначене питання суддя місцевого суду в повній мірі дотримав вимоги ст. 23, 33 - 35 КУпАП, оскільки врахував в тій частині, яка знайшла своє підтвердження в суді, обставини, з якими апелянт пов'язує свої вимоги, зокрема, фактичні обставини цього правопорушення та ставлення ОСОБА_2 до вчиненого, проаналізував вимоги ст. ст. 196, 197, ст. 471 МК України та дійшов обґрунтованого висновку, що конфіскація предметів порушення митних правил - валютних цінностей в даному випадку є обов'язковим додатковим видом стягнення.

Натомість, щодо посилання захисника на рішення ЄСзПЛ у справі «Ісмаїлов проти Росії», то апеляційний суд звертає увагу, що згідно описаних в даній справі обставин, грошові кошти, які підлягали обов'язковому декларуванню і які було були вилучені у заявника - мали статус речових доказів.

При цьому суд бере до уваги ч.2 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно якої Конвенція жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Таким чином держава може встановлювати обмеження щодо здійснення права на власність, в тому числі шляхом встановлення такого виду покарання (стягнення) як конфіскація.

Окрім того, п.33 вже згаданого рішення ЄСзПЛ у справі «Ісмаїлов проти Росії», визначено, що загальна вимога щодо декларування товарів, що перемщуються через митний кордон, яка поширюється на кожну особу, котра перетинає державний кордон, запобігає неконтрольованому ввезенню готівки в державу чи її вивезенню з неї, тому конфіскація у випадку недекларування готівки під час проходження митного контролю є частиною регуляторного механізму, який відповідає загальним інтересам суспільства.

Перевіркою справи про адміністративне правопорушення, порушень КУпАП та МК України, які б тягли за собою скасування або зміну рішення, апеляційним судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, вважаю, що всі обставини справи судом першої інстанції були досліджені всебічно, повно та об'єктивно, висновки судді ґрунтуються як на матеріалах справи, так і на вимогах закону, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування постанови та закриття провадження в справі - суд не знаходить.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Андрєєва А.Г. , - залишити без задоволення.

Постанову судді Солом'янського районного суду міста Києва від 09.12.2016, якою визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, що передбачено ст.471 МК України та піддано його адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 1 700 грн. (одна тисяча сімсот гривень) в дохід держави, з конфіскацією безпосереднього предмета порушення митних правил 6 400 доларів США та 4 350 євро, − залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М.Ігнатов

Справа № 33/796/1940/2016

Категорія: ст.471 МК

Суддя у першій інстанції - Шереметьєва Л.А.

Суддя в апеляційній інстанції - ІгнатовР.М.