АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/1104/17 Головуючий у 1-ій інстанції: Марущак С.Л.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 листопада 2017 р. м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Кондаков Г.В., за участю ОСОБА_2 - особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисників - адвокатів Ткаченко С.М. та Попкової Г.В., прокурора Мануйленка І.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро апеляційні скарги ОСОБА_2 та його захисника Ткаченка С.М. на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2017 року щодо притягнення:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, з вищою освітою, депутата Дніпровської міської ради Дніпропетровської області, який обіймає посаду начальника управління правового забезпечення Дніпровської міської ради, одруженого, на утриманні має сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешкає та проживає за адресою: АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 29 вересня 2017 року ОСОБА_2, визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП із закриттям провадження по справі у зв*язку зі спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Вказане правопорушення, на думку суду першої інстанції, ОСОБА_2 скоїв при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_2, займаючи посаду начальника управління правового забезпечення Дніпровської міської ради, та будучи депутатом Дніпровської міської ради Дніпропетровської області, який відповідно до п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб*єктом відповідальності за правопорушення, пов*язані з корупцією, в порушення ч. 1 ст. 28 цього ж Закону, під час участі у розгляді, підготовці та прийнятті рішення Дніпровською міською радою «Про стимулюючі виплати керівництву міської ради, керівникам, заступникам керівників і працівників виконавчих органів міської ради» від 28 вересня 2016 року № 5/14, самостійно публічно не оголосив під час засідання ради про наявність у нього реального конфлікту інтересів та проголосував за вказане рішення, чим збільшив собі розмір премії та вчинив правопорушення, пов*язане з корупцією.

ОСОБА_2 та його захисник не згодні з рішенням суду першої інстанції. В апеляційних скаргах просили, відповідно, змінити постанову та виключити з неї посилання про доведеність вини останнього у скоєнні правопорушення, та скасувати постанову с закриттям по неї провадження за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ст. 172-7 ч. 1 КУпАП.

В обгрунтування своїх вимог посилались на те, що суд відповідно до вимог ст. 247 КУпАП, закриваючи провадження за спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності, не мав процесуальних підстав вирішувати питання про доведеність вини.

Вважають, що протокол про адміністративне правопорушення складений формально, без встановлення фактичних обставин, з порушенням процесуальних вимог, оскільки посадова особа, яка його складала, не роз*яснила йому прав, передбачених ст. 268 КУпАП та ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України.

Посилаються на те, що нарахування премій за результатами роботи ОСОБА_2 не відбувались відповідно до рішення від 28 вересня 2016 року № 5/14, що даним рішенням визначались лише загальні та граничні розміри премій і не визначали розміри преміювання для конкретних осіб.

Стверджують, що протокол та матеріали справи не містять в собі даних, які б об*єктивно свідчили про наявність реального конфлікту інтересів.

Вказують на те, що оскільки основними серед доказів на підтвердження винуватості є саме протокол й матеріали, які містять істотні порушення, то вважати їх належними та допустимим доказами не можна.

Захисник, крім того, посилається на те, що оскільки висновки посадової особи, яка скалала протокол не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, вважає за необхідне провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст. 172-7 ч. 1 КУпАП.

Заслухав ОСОБА_2 - особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисників про відсутність доказів на підтвердження винності останнього в правопорушенні, передбаченом ст. 172-7 ч. 1 КУпАП, прокурора про законність судового рішення, суд апеляційної інстанції, перевірив матеріали справи, доводи апеляцій, позицію прокурора, вважає, що скарги підлягають частковому задовленню, постанова суду першої інстанції скасуванню з підстав, передбачених ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При апеляційній перевірці встановлено, що суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону, не дав оцінки даним, які містяться в матеріалах справи і надійшов до передчасного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення при вищенаведених обставинах, на які послався в протоколі орган поліції і в постанові суд першої інстанції.

В обгрунтування своїх висновків про винність ОСОБА_2 у правопорушенні, передбаченим ст. 172-7 ч. 1 КУпАП, скоєним при вище наведених обставинах, суд першої інстанції послався на те, що останній, будучи обраним депутатом Дніпровської міської ради сьомого скликання, був особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто, відповідно до п. б п. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції» є суб*єктом відповідальності за корупційні правопорушення, і зобов*язаний не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Оскільки ОСОБА_2 був обізнаним з обмеженнями встановленими ЗУ «Про запобігання корупції», порушив вимоги ст. 28 ч. 1 даного Закону та під час участі у розгляді, підготовці та прийнятті рішення Дніпровською міською радою сьомого скликання 28 вересня 2016 року № 5/14 «Про стимулюючи виплати керівництву міської ради, керівникам, заступникам керівників і працівників виконавчих органів міської ради», в тому числі і собі, як начальнику управління, самостійно, публічно не оголосив під час засідання ради по вказаному питанню про наявність у нього реального конфлікту інтересів.

Між тим, під час апеляційного розгляду даної справи було встановлено, що суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним доказам у їх сукупності, не співставив їх між собою, не дав аналізу нормативному матеріалу, який регламентує діяльність посадових осіб, пов*язаних з представницькою діяльністю і дійшов до помилкового висновку про те, що дії ОСОБА_2 утворюють склад правопорушення, передбаченого ст. 172-7 ч. 1 КУпАП.

Розв*язуючи питання про наявність ознак в діях посадової особи складу правопорушення, передбаченого ст. 172-7 ч. 1 КУпАП, суд повинен керуватись не тільки нормами адміністративного Закону, Законом України «Про запобігання корупції», а й Конституцією України, Законами України «Про місцеве самоврядування», «Про статус депутатів місцевих рад».

Звертається увага на те, що відповідно до вимог вказаних Законів, депутати місцевих рад користуються ухвальним голосом з усіх питань, що розглядаються на засіданнях рад та їх органів. Тобто, реалізація представницьких повноважень здійснюється шляхом голосування на сесіях місцевих рад.

Виходячи із цього, голосування окремою особою не може створювати причинно-наслідковий зв*язок між діями та наслідками у формі прийнятого рішення колегіальним органом. Тобто, ОСОБА_2, будучи депутатом місцевої ради, виконуючи свої повноваження у складі колегіального органу, під час участі у розгляді, підготовці та прийнятті рішення Дніпровською міською радою «Про стимулюючі виплати керівництву міської ради, керівникам, заступникам керівників і працівників виконавчих органів міської ради» 28 вересня 2016 року, одноособово не приймав рішення, що свідчить про відсутність прямого і безпосереднього причинно-наслідкового зв*язку між голосуванням та прийняттям рішення, оскільки голосування є формою здійснення депутатом його представницьких повноважень.

Сукупність вказаних даних приводить суд апеляційної інстанції про відсутність реального конфлікту інтересів, що виключає наявність в діях останнього складу правопорушення, передбаченого ст. 172-7 ч. 1 КУпАП.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати, провадження по справі закрити на підставі ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247 ч. 1 п. 1, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Ткаченка С.М. - задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - особи яка притагається до адміністративної відповідальності, - задовольнити частково.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2017 року у відношенні ОСОБА_2 скасувати, провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу правопорушенні, передбаченного ст. 172-7 ч. 1 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно. Оскарженню не підлягає.

Суддя: Г.В. Кондаков