Номер провадження: 33/785/86/17
Номер справи місцевого суду: 497/2748/15-п
Головуючий у першій інстанції Раца В. А.
Доповідач Джулай О. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючий суддя Джулай О.Б.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Болградського районного суду Одеської області, від 21 листопада 2016 року,

встановив:

зазначеною постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою : АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП;

У зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, провадження, по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - закрито.

Згідно із постановою суду, ОСОБА_2 19.01.2015 року о 20 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1 в м. Болград по вул. Училищній в бік вул. Заводської, виїхав на зустрічну для нього смугу дорожнього руху та, рухаючись по ній, скоїв зіткнення з автобусом MAN д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3.

В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

На вищевказану постанову ОСОБА_2 подана апеляційна скарга, в якій він вказує на те, що суд першої інстанції безпідставно визнав його виним у вчиненні ДТП, оскільки, на його думку, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Враховуючи наведене, ОСОБА_2 просить скасувати вищезазначену постанову суду та закрити провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши доводи скарги та матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Що стосується твердження ОСОБА_2 про те, що правил дорожнього руху він не порушував, - воно не знаходить свого підтвердження в матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №150946 від 14.10.2015 року, поясненням потерпілого ОСОБА_3 та поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Так, потерпілий ОСОБА_3 пояснив, що 19.01.2015 року о 20 годині 30 хвилин рухався на автобусі MAN д/н НОМЕР_2 по вул. Училищній з боку вул. Заводській в бік вул. Жовтневої, не доїжджаючи до якої побачив, що йому назустріч, на великій швидкості рухається автомобіль НОМЕР_1, який обігнавши легковий автомобіль, виїхав на зустрічну смугу і скоїв зіткнення. Крім того, ОСОБА_3 зазначив, що намагаючись уникнути зіткнення він прийняв вправо, проте наїхав на бугор льоду, в результаті чого переднюю частину його автобуса понесло різко ліворуч.

Таким чином, потерпілий ОСОБА_3 вважає, що водій ОСОБА_2 порушив п.13.3.правил дорожнього руху та є виним у дорожньо-транспортній пригоді.

Між тим, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 стверджує, що 19.01.2015 року, біля 20 години 30 хвилин рухався зі швидкістю біля 40-45 км./год.. Так, на перехресті вулиць Училищна та Жовтнева, автобус MAN д/н НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3 який рухався в зустрічному для нього напрямку із включеним освітленням по своїй, правій полос руху, несподівано, не пропустивши зустрічний транспорт - автомобіль НОМЕР_1 здійснив поворот вліво, на вулицю Жовтневу, в напрямку автобусного парку, в результаті чого і сталося зіткнення.

Проте, такі твердження апелянта не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи.

Так, відповідно до висновку судової транспортно-трасологічної й автотехнічної експертизи обставин зіткнення автобуса MAN 10.180 р/н НОМЕР_2 з автомобілем НОМЕР_1 від 30 серпня 2016 року швидкість автомобіля НОМЕР_1 на момент зіткнення перевищувала 65 км/год.;

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, водій автомобіля НОМЕР_1 належним виконанням вимог пунктів 12.1, 13.1., 13.3 ПДР мав технічну можливість уникнути зіткнення.

Крім того, із вищевказаного висновку вбачається, що пояснення водія автомобіля НОМЕР_1 - ОСОБА_2 про обставини пригоди не співпадає по жодному із параметрів, які були доступними перевірці, що вказує на технічну неспроможність цих пояснень.

Твердження апелянта відносно того, що дружньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_3 спростовується тим, що, відповідно до матеріалів справи, пояснення водія автобуса MAN д/н НОМЕР_2 - ОСОБА_3 підтверджуються інформацією, яка була зібрана при розслідуванні пригоди і результатами проведеного експертного дослідження, тобто є технічно спроможними.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції встановив відсутність у водія автобуса MAN д/н НОМЕР_2 ОСОБА_3 технічної можливості уникнути зіткнення належним виконанням вимог ПДР, та наявність такої можливості у водія автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_2, що означає, що у причинному технічному зв'язку з фактом зіткнення є дії водія автомобіля НОМЕР_1 - ОСОБА_2

Крім того, в матеріалах справи містяться пояснення свідків, які спростовують твердження ОСОБА_2 відносно того, що він не порушував правил дорожнього руху.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції належним чином дослідив всі наявні в матеріалах справи докази та дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в зв'язку з чим апеляційний суд не вбачає підстав для скасування або зміни оскарженої постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Болградського районного суду Одеської області від 21 листопада 2016 року, про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України, - залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області (підпис) Джулай О.Б.

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Одеської області Джулай О.Б.