Категорія: ст. 130 ч.1 КУпАП Головуючий 1 інстанції: Міхєєвої І.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року м. Маріуполь

Суддя Апеляційного суду Донецької області Преснякова А.А., при секретарі Чепіги Н.В., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, та його захисника адвоката Рябошапка О.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника адвоката Рябошапка О.І. від імені особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 06.02.2017 року, якою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП та провадження у справі закрито, -

ВСТАНОВИЛА:

Суддею місцевого суду встановлено, що ОСОБА_1 14.10.2016 року о 21.15 год. біля будинку 6 по вулиці Перемоги в с. Красна Поляна Новоселківського району Донецької області, керував автомобілем Хюндай, державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, пройшов медичний огляд, своїми діями порушив вимоги п.2.9(а) Правил дорожнього руху України.

Постановою судді Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 06.02.2017 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП та провадження у цій справі закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

Не погодившись з постановою судді, захисник адвокат Рябошапка О.І. від імені особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити оскаржувану постанову, а саме, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування апеляційних вимог вказує, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений інспектором поліції ОСОБА_3 під примусом інспекторів з особового складу ОСОБА_4 та ОСОБА_5, у яких неприязні стосунки з ОСОБА_1

Судом першої інстанції допитувались свідки ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5 та інспектор ОСОБА_3 та їх свідчення суд визнав допустимими доказами, що є неприпустимим, всі вони були заінтересованими у тому, щоб ОСОБА_1 суд визнав винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки саме вони ініціювали питання про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом про визнання наказу про звільнення неправомірним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції повідомлявся про це, але не надав цьому факту правової оцінки.

Натомість, суд критично поставився до пояснень свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які стверджували, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, тільки з тих причин, що ці свідки є знайомими односельчанами ОСОБА_1, але свідки перед допитом попереджались про кримінальну відповідальність за неправдиві пояснення.

Також вказує, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з порушенням вимог діючого законодавства, оскільки інспектор залучив свідків, які не бачили обставин зупинки транспортного засобу, на що також не звернув увагу суд першої інстанції. Допитати цих свідків не виявилось можливим.

Звертає увагу на досліджений у судовому засіданні запис з відеорегістратору, який надали інспектори поліції, який спростовує показання працівників поліції щодо того, що місце зупинки транспортного засобу було добре освітлено від лампи на ганку приватного будинку.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги в її межах, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, своєчасне, повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. В ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови судді Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 06.02.2017 року про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП, вчинене ОСОБА_1 відповідає вимогам, передбаченим ст.ст.283-284 КУпАП, справу суддею розглянуто відповідно до вимог ст.280 КУпАП, з наведенням доказів, на яких ґрунтується висновок суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, зазначені мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник.

Суддя місцевого суду правильно дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 14.10.2016 року о 21.15 год. керував автомобілем Хюндай, державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, пройшов медичний огляд, своїми діями порушив вимоги п.2.9(а) Правил дорожнього руху України.

Доводи ОСОБА_1, що він не керував належним йому автомобілем, оскільки перебував у стані алкогольного сп'яніння, знаходився в автомобілі в якості пасажиру, не знайшли підтвердження в ході судового розгляду та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновками експерта, речовими доказами тощо.

Так, суддею суду першої інстанції обґрунтовано визначено як достовірні докази у справі протокол про адміністративне правопорушення, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 57 від 14 жовтня 2016 року (а/с 3), рапорти інспекторів УПП у м.Маріуполі (а/с 4-6), пояснення свідків ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_5, які наполягали, що саме ОСОБА_1 знаходився за кермом автомобіля Хюндай, державний номерний знак НОМЕР_1, після зупинки ОСОБА_1 вийшов з водійської двері та підійшов до них, представившись співробітником поліції, він мав явні ознаки алкогольного сп'яніння.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, про те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього складений інспектором поліції ОСОБА_3 під примусом інспекторів з особового складу ОСОБА_4 та ОСОБА_5, у яких з ним неприязні стосунки, не є слушними.

Так, в ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 показав, що з ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 ніяких стосунків не підтримує, деяких бачив у зв'язку з роботою у поліції, неприязних стосунків немає, але він вважає, що за родом своєї діяльності інспектори ОСОБА_4 та ОСОБА_5. були зацікавлені у складанні протоколу щодо нього.

Зазначені апеляційні доводи ОСОБА_1 вважаю способом уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Інші апеляційні доводи ОСОБА_1 про те, що є неприпустимим допит суддею як свідків інспекторів поліції та їх свідчення є недопустимими доказами, оскільки всі вони заінтересовані особи, не ґрунтуються на законі, суперечать вимогам ст. 251 КУпАП, вказані свідки засвідчили, що саме ОСОБА_1 знаходився за кермом автомобіля, а не факт відмови від проходження медичного обстеження відповідно до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/7350 від 09.11.2015 року, згідно якої не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

При цьому, суд критично поставився до пояснень свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та належно обґрунтував мотиви відхилення вказаних пояснень свідків як доказів. В апеляційній скарзі не наведено підстав для спростування висновків суду.

Також не є слушними апеляційні доводи, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з порушенням вимог діючого законодавства, оскільки інспектор залучив свідків, які не бачили обставин зупинки транспортного засобу, суд першої інстанції не допитав цих свідків.

З пояснень свідків вбачається, що вони підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, цей факт підтверджує і сам ОСОБА_1 Крім того, суд не посилається на показання вказаних свідків як на доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки факт знаходження його у стані алкогольного сп'яніння підтверджено медичним висновком.

Також не можуть бути прийняті до уваги апеляційні доводи, що досліджений у судовому засіданні запис з відеорегістратору, який надали інспектори поліції, спростовує показання працівників поліції про належне освітлення місця зупинки транспортного засобу, оскільки працівники поліції в суді пояснювали, що записували на мобільний телефон, тому якість запису залежить від самого пристрою, яким знімали та не може спростовувати пояснення свідків про відповідне освітлення місця зупинки автомобіля.

Той факт, що ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом про визнання наказу про звільнення неправомірним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не може бути підставою для скасування постанови судді та ніяким чином не спростовує вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП.

Виходячи з наведеного, відсутні підстави для зміни постанови суду та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, апеляційні доводи ОСОБА_1 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КпАП України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника адвоката Рябошапка О.І. від імені особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 06.02.2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та провадження у справі закрито на підставі п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя