АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2017 року суддя Апеляційного суду міста Києва Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 20 грудня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 20 грудня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу зі змінами, в якій просить постанову суду скасувати у зв'язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд дійшов неправильного висновку про те, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, оскільки він не погоджувався з результатами огляду із застосуванням приладу Драгер, і відразу після огляду працівниками поліції звернувся до медичної установи для проведення медичного огляду. Просить врахувати, що відповідно до висновку лікаря-нарколога Борисполської ЦРЛ від 15.10.2016 року у ОСОБА_1 ознак сп'яніння не виявлено.

Також вважає, що суд не дотримався вимог ст.33 КУпАП при накладенні на нього адміністративного стягнення, оскільки не врахував, що він вперше притягується до адміністративної відповідальності, на його утриманні перебуває батько, який потребує догляду з використанням автомобіля, а тому позбавлення права керування транспортним засобом поставить його у скрутне становище.

За наслідком розгляду апеляційної скарги просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 15.10.2016 о 04 год. 18 хв. керував автомобілем «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_1, по вул. Тимошенка, 29 у місті Києві в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9а ПДР України.

Суд апеляційної інстанції вважає таке рішення законним та обґрунтованим, з огляду на наступне.

Апеляційним переглядом встановлено, що суддя розглянув справу у відповідності до положень ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно дослідив обставини справи про адміністративне правопорушення, а його висновки відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.9а Правил дорожнього руху суд першої інстанції обґрунтував наявними в матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення, яким зафіксовано, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, підписаного особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, та свідками без зауважень та застережень; даними про результати огляду на стан алкогольного сп'яніння, проведеного з допомогою приладу Драгер, яким зафіксовано показник 1,71 ‰.

Ці докази є належними та допустимими, якими доводиться порушення ОСОБА_1 п.2.9а Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Не спростовуються висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення і висновком лікаря-нарколога Бориспільської ЦРЛ ОСОБА_2 від 15.10.2016 року, на який ОСОБА_1 посилається у апеляційній скарзі, оскільки за повідомленням лікаря-нарколога Бориспільської ЦРЛ ОСОБА_2 на запит суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 15.10.2016 року до зазначеної медичної установи не звертався і даним лікарем не міг бути проведений, так як лікар ОСОБА_2 перебувала у відпустці, про що свідчать копії відповідних наказів.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 судом накладено відповідно до вимог ст.33 КУпАП, в межах, установлених санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини, обставин, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, а дому апеляційна скарга в цій частині також задоволенню не підлягає.

Апеляційним переглядом не встановлено неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення вимог процесуального закону. Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 20 грудня 2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз

Справа № 33/796/384/2017

Категорія КУпАП: ст.130

Головуючий в 1 інст.: Тітов М.Ю.