Справа№464/605/17
пр.№ 3/464/309/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2017 м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Мичка Б.Р., за участі захисника ОСОБА_1, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКППФО НОМЕР_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, не працює,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_2 16 січня 2017 року о 15 год. 45 хв. на вул.Навроцького, 23 у в м.Львові керував автомобілем НОМЕР_2, з ознаками наркотичного спяніння неприродна блідість обличчя, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови та від проходження огляду на стан спяніння в установленому законом порядку категорично відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

При розгляді справи у суді ОСОБА_2 свою вину у вчиненому заперечив та пояснив, що він дуже поспішав, а тому відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння. Крім цього, факт перебування у стані наркотичного сп'яніння заперечив.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення стверджується належними та допустимими доказами у відповідності до ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 261782 від 16 січня 2017 року, який відповідає вимогам ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та відповідно до якого ОСОБА_2 свою вину у вчиненні правопорушення визнав, з протоколом згідний;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про обставини вчинення правопорушення, зокрема про відмову порушника у їх присутності від проходження медичного огляду на стан наркотичного спяніння, що і підтвердили у суді, будучи попереджені про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань за ст.384 Кримінального кодексу України;

- показаннями свідків працівників патрульної поліції ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які будучи попереджені про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань за ст.384 Кримінального кодексу України, підтвердили факт відмови ОСОБА_2, який перебував з явними ознаками наркотичного спяніння, від проходження медичного огляду. Ствердили, що зупинили останнього у звязку із порушенням правил дорожнього руху невиконання дорожнього знаку «Вїзд заборонено», про що свідчить постанова серії АР № 551005 від 16 січня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. ОСОБА_2 стверджував, що «курив траву», дуже поспішав, а тому від проходження огляду відмовився.

Відтак невизнання порушником своєї вини жодним чином не підтверджене, спростовується вищенаведеним і розцінюється як спосіб уникнення від адміністративної відповідальності за вчинене.

Враховуючи вищенаведене, вина ОСОБА_2 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні правопорушення доведена повністю, його дії за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення кваліфіковані вірно, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного спяніння, а відтак підлягає адміністративній відповідальності за вчинене.

Згідно із ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції передбачена відповідальність у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

У ч.2 ст.33 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначено, що при накладенні стягнення має враховуватись характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Тобто, санкція ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення є безальтернативною, а ч.2 ст.33 Кодексу України про адміністративні правопорушення не дозволяє при розгляді справ про правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Разом з тим, невизнання ОСОБА_2 своєї вини, характер вчиненого та його суспільна небезпека, грубе порушення правил дорожнього руху, вчинення такого умисно, адже останній керуючи транспортним засобом джерелом підвищеної небезпеки, відмовився від огляду, перебуваючи з ознаками наркотичного спяніння, не свідчить про малозначність правопорушення у відповідності до вимог ст.22 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Окрім цього, у відповідності до ст.40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 4, 9 Закону України „Про судовий збір" з правопорушника слід стягнути 320 грн. судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

На підставі ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та керуючись ст.ст. 33, 40-1, 221, 251, 256, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_2 320 грн. судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

У випадку несплати штрафу у пятнадцятиденний термін відповідно до вимог ст.ст. 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення пред'являється до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя Б.Р. Мичка