П ОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 556/253/17

27.02.2017 року.

Суддя Володимирецького районного суду Рівненської області Іванків О.В., розглянувши матеріали, що надійшли від інспектора з дорожнього нагляду відділу превенції Варашського ВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності гр.ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого,-

ВСТАНОВИВ:

05.02.2017 року працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР №185691 відносно ОСОБА_1, який надійшов на розгляд Володимирецького районного суду.

З вказаного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 05.02.2017 року о 15 годині, в смт.Володимирець по вул.Грушевського передав керування транспортним засобом особі, яка відмовилась від проходження відповідного до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння гр.ОСОБА_2, який керував автомобілем НОМЕР_1.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину не визнав, та пояснив, що 05.02.2017 року зранку, біля 08 години, він попросив попросив свого знайомого ОСОБА_2 відвезити його на автомобілі НОМЕР_1, що йому належить, по справам. Разом з ОСОБА_3, ОСОБА_1 їздив вказаним автомобілем цілий день, до того часу, коли біля 15 год. автомобіль не зупинили працівники поліції. В присутності ОСОБА_1 ОСОБА_2 спиртних напоїв, наркотичних або токсичних речовин не вживав, жодних ознак того, що ОСОБА_2 знаходився у стані алкогольного спяніння, наприклад запаху перегару, тремтіння рук, розсіяної уваги, інших зовнішніх ознак, ОСОБА_4 не бачив. Зранку 05.02.2017 року, коли ОСОБА_2 почав керувати автомобілем, він не повідомляв ОСОБА_1, що напередодні вживав будь-який алкоголь.

Аналогічні пояснення надав суду ОСОБА_2, який заперечив факт вживання ним спиртних напоїв чи інших одурманюючих речовин 05.02.2017 року чи напередодні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підставі для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, для настання відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за передачу керування особі, що перебуває у стані сп"яніння, необхідною є наявність таких обставин: по-перше, особа, якій передано керування автомобілем, перебуває у стані сп"яніння, і це є явним, очевидним. По-друге, власнику автомобіля достовірно відомо, що він передає керування особі, яка перебуває у стані сп"яніння, однак незважаючи на цю обставину, відбувається передача керування транспортним засобом.

З п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вбачається, що обєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме передача керування транспортним засобом особі, яка знаходиться в стані алкогольного спяніння повинна складатись з того, що особа яка передає керування транспортним засобом повинна знати, що передає керування особі, яка знаходиться в стані алкогольного спяніння.

Разом з тим, з пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 під час передачі ОСОБА_2 керування автомобілем, не знав про те, що останній міг би знаходитись у стані алкогольного спяніння.

Більш того, сам факт перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп"яніння 05.02.2017 року о 15 годині під час керування автомобілем НОМЕР_1, жодними доказами не підтверджено, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складено працівниками поліції за відмову пройти медогляд, а не за керування транспортним засобом в стані сп"яніння.

При цьому суд приймає до уваги також і ту обставину, що передача керування від ОСОБА_1 ОСОБА_2 мала місце не після зупинки автомобіля працівниками поліції, а за декілька годин до цієї події, у зв"язку з чим протокол БР №185691 відносно ОСОБА_1 взагалі втрачає будь-який зміст.

На підставі викладеного, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 має бути провадженням закрита, в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись п.1) ч.1 ст. 247 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: