Справа № 136/1421/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2017 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Стадник С.І., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від начальника Липовецького ВП Немирівського ВП ГУ Національної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, тимчасові заробітки на будівництві, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 045530 слідує, що 06.09.2017 року о 01:30 год. в м. Липовець по вул. Героїв Майдану, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-2121 д/н 20798КХ з явними ознаками наркотичного спяніння (блідий шкіряний покрив обличчя, зіниці ока не реагували на світло), від проходження медичного оглядку відмовився в присутності свідків, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив суду, що 06.09.2017 року близько 01:30 год. в м. Липовець по вул. Героїв Майдану повертався додому за кермом автомобілем ВАЗ-2121 д/н 20798КХ. За відсутності визначених законом підстав був зупинений працівником поліції для перевірки документів на керування транспортним засобом. Після перевірки документів працівник поліції запропонував йому пройти огляд на стан сп'яніння, при цьому не вказуючи ознак сп'яніння. Оскільки огляд на стан сп'яніння проводиться виключно за наявності ознак сп'яніння, поведінка працівника поліції дала підстави сумніватись в правомірності його дій. У зв'язку з цим на місці зупинки транспортного засобу між ним і працівником поліції виникла суперечка. Надалі працівник поліції склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, тобто у зв'язку з відмовою від проходження огляду на стан сп'яніння. В присутності свідків працівник поліції не пропонував пройти огляд на стан сп'яніння і як наслідок він не відмовлявся від його проходження. Таким чином, факт відмови, який зафіксовано в протоколі, не відповідає фактичним обставинам справи, у зв'язку з чим провадження у справі підлягає закриттю за недостатністю доказів для доведеності його винуватості. Пояснення в протоколі були написані на вимогу і зі слів працівника поліції, який відмовлявсь видавати тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, у разі якщо він не підпише протокол.

Свідок ОСОБА_2 пояснив суду, що 06.09.2017 року близько 02:00 год. в м. Липовець по вул. Героїв Майдану був зупинений працівником поліції, який пояснив, що водій ОСОБА_1, який керував автомобілем ВАЗ-2121, перебуває в стані сп'яніння і відмовляється від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров'я. Надалі працівник поліції через незначний проміжок часу надав підписати протокол та письмові пояснення зміст яких він не читав, оскільки надворі було темно. Відмови водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров'я на стан сп'яніння він не чув, так як працівник поліції в його присутності водію автомобіля ВАЗ-2121 нічого не пропонував.

Дослідивши адміністративні матеріали, оцінивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Зі змісту обставин, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення суд встановив, що водій ОСОБА_1, який керувала транспортним засобом, звинувачується за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння, за що відповідальність передбачена за ч.1 статті 130 КУпАП.

Санкція вказаної статті передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Порушення Правил дорожнього руху за яке передбачено застосування адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом за своєю суттю підпадає під дію кримінального аспекту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Лутц против Германии (Lutz v. Germany), пункт 182; Шмауцер против Австрии (Schmautzer v. Austria); Малиге против Франции (Malige v. France)).

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного спяніння та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп'яніння (далі - Інструкція), яка затверджена Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735.

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя (п.12 Розділу ІІ Інструкції).

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння і проведення такого огляду, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України 17.12.2008 року № 1103).

Підпункт (d) пункту 3 статті 6 Конвенції визначає, що кожний обвинувачений має право допитати свідка, який свідчить проти нього або ж мати право на те, щоб ці свідки були допитані, а також право на виклик і допит свідків на його користь на таких самих умовах, як і для свідків, що показують проти нього (Трофимов против России (Trofimov v. Russia), пункт 33; Садак против Турции (№ 1) (Sadak and Others v. Turkey (no. 1)), пункт 67).

Можливість очної ставки обвинуваченого з важливим свідком в присутності судді є суттєвим елементом справедливого судового розгляду (Тарау против Румынии (Tarau v. Romania), пункт 74; Гравиано против Италии (Graviano v. Italy), пункт 38).

Будучи повідомленими у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи, свідок ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. У зв'язку з цим особа, яка притягується до адміністративної відповідальності була позбавлена можливості заперечити докази свідка і допитати його під час надання останнім своїх пояснень.

В такому випадку, суд приймає до уваги позиція Європейського Суду з прав людини у справі Корнєв і Карпенко проти України (п. 54 Рішення), де Суд визначив, що пункти 1 і 3(с1) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, як загальне правило вимагають надання підсудному відповідної та належної можливості заперечувати докази свідка обвинувачення і допитати його або під час надання останнім своїх показань, або пізніше.

Європейський Суд зазначив, що обвинувачення не може ґрунтуватися виключно чи вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не може заперечити. Із цього випливає, що якщо засудження виключно або вирішальною мірою ґрунтується на показаннях особи, допитати яку чи домогтися допиту якої підсудний не мав можливості ані під час досудового слідства, ані під час судового розгляду, права захисту виявляються обмеженими в тій мірі, що є несумісною з гарантіями, передбаченими статті 6 Конвенції, що має місце у даній справі.

Переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

З наведених вище мотивів письмові пояснення свідка ОСОБА_3 не можуть бути покладені в основу винності ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 статті 130 КУпАП.

Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_2 який підтвердив, що ОСОБА_1 в його присутності від проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння не відмовлявся.

Суд, керуючись принципом "поза розумним сумнівом" вважає, що протокол про адміністративне правопорушення як юридичний документ, що містить дані про обставини вчиненого правопорушення, за відсутності інших допустимих доказів щодо обставин правопорушення є недостатнім для твердження про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Враховуючи те, що особа, яка притягується д адміністративної відповідальності заперечує факт відмови пройти огляд на стан наркотичного спяніння відповідно до встановленого порядку, а також те, що факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння не підтверджується іншими допустимими доказами, суд дійшов висновку про недоведеність обставин, що викладені в протоколі.

За таких обставин, діях ОСОБА_1 відсутня обєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 статті 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі за п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 130 ч.1, 221, 251, 252, 284, 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1) на підставі ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області через Липовецький районний суд Вінницької області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя С.І. Стадник