Справа № 461/799/17 Головуючий у 1 інстанції: Городецька Л.М.
Провадження № 33/783/441/17 Доповідач: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року Апеляційний суд Львівської області в складі:

судді - Стельмаха І.О.,

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Медвідя В.О., представників митного органу, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 483 МК України за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 23 лютого 2017 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 23 лютого 2017 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, та на нього накладено стягнення - штраф у розмірі 135 310 грн. 41 коп., вилучений згідно з протоколом про порушення митних правил № 5597/20900/16 від 29 грудня 2016 року автомобіль «Mercedes-Benz VITO 108DKA», р.н. «НОМЕР_2», номер кузова НОМЕР_1, 1998 року випуску, тип палива дизель, об'єм двигуна 2 299 см.куб., з ключем запалення та чіп-картою конфісковано в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 витрати за зберігання на складі митниці товарів, що є предметом порушення митних правил, в сумі 15 879 грн. 68 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 320 грн. судового збору.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 29 грудня 2016 року близько 01 год. 40 хв. в зону митного контролю п/п «Шегині» м/п «Мостиська» Львівської митниці ДФС в напрямку в'їзд в Україну смугою руху «червоний коридор» заїхав транспортний засіб марки «Mercedes-Benz VITO 108DKA», р.н. «НОМЕР_2», під керуванням громадянина ОСОБА_5 Власником даного автомобіля є ОСОБА_1, який слідував в якості пасажира. Під час здійснення митних формальностей ОСОБА_1, подав до митного оформлення паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України паспорт НОМЕР_3, виданий 09 липня 2009 року, контрольний талон для проходження по «червоному коридору» № 685970 щодо вказаного автомобіля, згідно якого власником автомобіля є ОСОБА_6 (ОСОБА_6), а також надав доручення «Pelnomocnictwo» засвідчене нотаріусом "ОСОБА_11", як документ що дає право на тимчасове користування автомобілем ОСОБА_1 В ході здійснення митного оформлення виникла підозра щодо підробки доручення на користування автомобілем «Pelnomocnictwo», а тому було прийнято рішення здійснити перевірку автентичності документів поданих ОСОБА_1 як підставу для переміщення через митний кордон України зазначеного автомобіля.

На письмовий запит Львівської митниці ДФС від 29 грудня 2016 року до нотаріального бюро у м. Перемишль, щодо доручення виданого нотаріусом "ОСОБА_11", отримано відповідь, згідно якої слідує, що канцелярією нотаріальної кантори "ОСОБА_11", дане доручення не видавалось, не підписувалось, і є підроблене.

На постанову судді ОСОБА_1. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі, у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, а також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження покликається на те, що участі в судовому засіданні він не брав, копію постанови отримав у поштовому відділенні лише 11 березня 2017 року, а тому строк на апеляційне оскарження пропущено ним з поважних причин.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 покликається на те, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою, судом допущена істотна неповнота судового розгляду. Висновки суду про застосування штрафу і конфіскації транспортного засобу, є помилковими. При накладенні адміністративного стягнення судом не враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Накладений штраф у розмірі 135 310 грн. 41 коп. позбавить його сім'ю усіх можливих засобів до існування, так як він є безробітнім.

В поданих до апеляційного суду додаткових поясненнях захисник зазначає, що ОСОБА_1 не знав та не міг знати про те, що довіреність від 19 грудня 2016 року передана йому від ОСОБА_7 є підробленою, оскільки він не був присутнім при її посвідченні. Довіреність йому була необхідна для перетину кордону. Автомобіль ОСОБА_1 придбав з метою заробітку та утримання сім'ї. В його діях відсутній будь-який умисел на вчинення адміністративного правопорушення. В судовому засіданні апеляційного суду було долучено договір купівлі-продажу щодо якого у представника митниці жодного сумніву не виникло та пояснення ОСОБА_6 про законність користування автомобілем ОСОБА_1 В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 знав про те, що довіреність є підробленою, він добровільно надав необхідні документи для перетину кордону, а тому в його діях відсутні ознаки умисного переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів. Просить постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, вилучений транспортний засіб, відповідно до вимог ч.3 ст. 528 МК України, повернути ОСОБА_1 без сплати витрат по справі.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 надав пояснення про те, що він з метою купівлі транспортного засобу в Республіці Польща через Інтернет сайт «otomoto.pl» знайшов автомобіль, який його цікавить та домовився із його власником ОСОБА_7 про зустріч для огляду автомобіля та укладення відповідних документів. Приїхавши в м. Жешув він оглянув автомобіль та прийняв рішення щодо його купівлі, про що вони уклали відповідний договір купівлі-продажу автомобіля. Власник автомобіля пообіцяв надати всі необхідні документи на автомобіль, та приблизно через два дні, він знову зустрівся з ОСОБА_7, який передав йому довіреність та інші документи на автомобіль, а також ключ запалювання та чіп-карту, а він у свою чергу передав ОСОБА_7 грошові кошти за автомобіль. При посвідченні довіреності у нотаріуса він не був присутній. При перетині кордону, він надав необхідні документи, однак у працівників митниці виникла підозра щодо належності довіреності, у зв'язку з чим автомобіль було затримано, а до нотаріальної контори в Республіку Польщу скеровано відповідний запит. Про те, що довіреність підроблена йому не було відомо й він не міг цього знати.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник Медвідь В.О. підтримав пояснення ОСОБА_1, а також надав суду додаткові письмові пояснення та документи.

Представники митного органу ОСОБА_3 та ОСОБА_4, кожен окремо, апеляційному суду пояснили, що згідно з відповіді канцелярії нотаріальної контори Республіки Польща, яка нібито видавала довіреність вбачається, що така ними не підписувалася, не видавалася, а тому є підробленою. За таких обставин у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, оскільки він для переміщення через кордон України товару надав митному органу як підставу для переміщення такого підроблену довіреність. Покликання сторони захисту на те, що ОСОБА_1 не знав, що довіреність є підробленою, оскільки він не був присутній в нотаріуса не звільняє його від відповідальності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Медвідя В.О., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, представників Львівської митниці ОСОБА_3, ОСОБА_4 про законність судового рішення, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджуються пояснення ОСОБА_1 щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, а тому суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений ним з поважних причин та його слід поновити.

Відповідно до ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Отже, навантаження по складанню протоколу, вчинення процесуальних дій лежить на уповноваженій посадовій особі митного органу, яка в силу Закону, зобов'язана зібрати докази, встановити всі обставин справи та справу про ПМП направити в суд для розгляду з метою своєчасного, всебічного, повного та об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Згідно з ст. 489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил, суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також; з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити опис обставин, установлених при розгляді справи.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя в порушення вимог ст. 280 КУпАП допустив неповноту з'ясування обставин справи, яка вплинула на правильність прийняття рішення; а викладений у постанові судді висновок щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

При розгляді справи про порушення митних правил не були дотримані вимоги закону щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи, що призвело до прийняття судового рішення, яке вимогам закону не відповідає.

Відповідно до ч.1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на відповідні суспільні відносини у сфері державної митної справи.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, полягає у переміщенні або діях, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, зокрема, з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, характеризується прямим умислом, коли особа, яка його вчинила, усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів через митну територію України, та прагне їх ввезти в Україну, з порушенням установленого порядку, чи вивезти з України.

У протоколі про порушення митних правил № 5597/20900/16 від 29 грудня 2016 року, а також у постанові судді зазначено, що ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення транспортного засобу з поданням митному органу як підстави для переміщення підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом.

Суддя, розглянувши справу, у своїй постанові вдався до формального переписування фабули правопорушення, викладеної у протоколі про порушення митних правил та переліку матеріалів справи, як доказу вини ОСОБА_1

При цьому суддею місцевого суду не було встановлено чи було відомо ОСОБА_1 про те, що доручення на право керування транспортним засобом підроблене.

ОСОБА_1 у своїх поясненнях, які знаходяться у матеріалах справи пояснював, що транспортний засіб він придбав у м. Жешув Республіки Польща. Під час оформлення доручення на право керування і розпорядження автомобілем він присутній не був, а доручення йому надав продавець автомобіля ОСОБА_7/а.с.5/.

В матеріалах справи знаходиться доручення на користування автомобілем марки «Mercedes-Benz VITO 108DKA», р.н. «НОМЕР_2», номер кузова «НОМЕР_1», 1998 року випуску, яке видане довірителем ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_1 та підпис довірителя завірений нотаріусом ОСОБА_11 /а.с.10/.

Відповідно до ст. 244 ЦК України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Згідно з ст. 245 ЦК України, форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Законодавством України, а саме ч.4 ст. 250 ЦК України, передбачена лише відповідальність представника перед особою, яка видала довіреність.

Як вбачається з матеріалів справи митним органом не встановлено особу довірителя, не допитано його з приводу надання доручення ОСОБА_1 та справжності його підпису на цьому дорученні, чи відповідає це доручення законодавству Республіці Польща.

Оскільки нотаріус завіряє лише справжність підпису довірителя, то участь представника при цьому є необов'язкова. Тому пояснення ОСОБА_1 про те, що він не був присутній при оформленні доручення не викликають сумніву у своїй правдивості.

Слід також зазначити, що у матеріалах справи відсутній документ компетентного органу Республіки Польщі або України, який би встановив, що вказане вище доручення є підробленим, а відтак, хто є винним у цій підробці.

Аналізуючи викладене, апеляційний суд дійшов до висновку про те, що уповноваженою на складання протоколу особою Львівської митниці при оформленні матеріалів про порушення митних правил та суддею першої інстанції при прийнятті рішення не були дотримані вимоги закону про всебічне, повне та об'єктивне з'ясування всіх обставин справи.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушення визнається скоєним умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 8 МК України, Державна митна справа здійснюється на основі принципів: законності та презумпції невинуватості.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до правової позиції висловленої в абз.6 п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 03.06.2005 (із змінами, внесеними згідно із постановою Пленуму ВСУ № 8 від 30.05.2008) не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України.

Апеляційний суд приймає до уваги пояснення ОСОБА_1 про те, що у нього не було умислу переміщувати через митний кордон України автомобіль, з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення через митний кордон України, підроблених документів, оскільки він не знав, що наявне у нього доручення, при оформленні якого він присутній не був, і яке він надав митному органу, може бути підробленим.

Крім того, в суді апеляційної інстанції сторона захисту надала суду документи, а саме нотаріально засвідчені пояснення від 21 березня 2017 року ОСОБА_6 - власника автомобіля «Mercedes-Benz VITO 108DKA», р.н. «НОМЕР_2», номер кузова «НОМЕР_1», 1998 року випуску про те, що ОСОБА_1 на законних підставах користується вказаним автомобілем.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України.

З огляду на викладене постанова судді Галицького районного суду м. Львова від 23 лютого 2017 року щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а справа про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 - закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч.3 ст. 528 МК України, у разі якщо за результатами перевірки законності та обґрунтованості постанови суду у справі про порушення митних правил ця постанова буде скасована, а справа закрита, або адміністративне стягнення за порушення митних правил буде змінено, конфісковані товари, транспортні засоби, сума штрафу або її відповідна частина повертаються особі, яка притягалася до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, або її представникові. Якщо конфісковані товари, транспортні засоби неможливо повернути в натурі, повертається їхня вартість за вирахуванням сум належних митних платежів за ставками, що діяли на день конфіскації. Повернення грошових коштів, зазначених у цій частині, здійснюється органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, з державного бюджету.

Тому, вилучений згідно з протоколом про порушення митних правил № 5597/20900/16 від 29 грудня 2016 року автомобіль марки «Mercedes-Benz VITO 108DKA», р.н. «НОМЕР_2», номер кузова «НОМЕР_1», 1998 року випуску, тип палива дизель, об'єм двигуна 2990 см. куб., слід повернути ОСОБА_1 без стягнення витрат за його зберігання.

Керуючись п.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, ст.ст. 527, 528 МК України апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 23 лютого 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 483 МК України скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Автомобіль марки «Mercedes-Benz VITO 108DKA», р.н. «НОМЕР_2», номер кузова «НОМЕР_1», 1998 року випуску, тип палива дизель, об'єм двигуна 2990 см. куб. з ключем запалювання та чіп-картою повернути ОСОБА_1 без стягнення витрат за його зберігання.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя І.О. Стельмах