Справа № 635/8592/17
Провадження № 3/635/527/2017
І м е н е м У к р а ї н и
28 квітня 2017 року суддя Харківського районного суду Харківської області Березовська І.В., розглянувши матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3
за ч.1 ст.164 КУпАП,
ОСОБА_1, 09 грудня 2016 року о 12 годині 50 хвилин на 471 км автодороги Київ-Харків-Довжанський надав послугу з перевезення вантажу на транспортному засобі VOLVO, державний номерний знак НОМЕР_1, за відсутності державної реєстрації як субєкта господарювання.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, в судове засідання не зявився, про час дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. За таких обставин суд визнає неявку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 неповажною та розглядає справу за його відсутності.
Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.
Статтею 6 частина 12 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України, підлягають державному контролю.
Статтею 9 Закону України «Про автомобільний транспорт», встановлені зобовязання, зокрема, ліцензування на автомобільному транспорті, спрямоване на визначення початкових і поточних умов надання послуг з перевезень пасажирів і небезпечних вантажів, а також найважливіших параметрів обслуговування споживачів.
Відповідно до ст.34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів, тощо.
Статтею 47 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлені особливості внутрішніх перевезень вантажів та правила їх надання. Так, до внутрішніх перевезень вантажів відносяться перевезення вантажів між пунктами відправлення та призначення, розташованими в Україні, та комплекс допоміжних операцій, повязаних з цими перевезеннями.
Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлені чіткі вимоги до документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення особами, які мають відповідні ліцензійні документи. Так, автомобільні перевізники, водії повинні мати і предявляти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. В даному випадку, для водія це посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Так, відповідно до Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14 жовтня 1997 року, визначені права, обовязки і відповідальність перевізників, вантажовідправників і вантажоодержувачів (далі Правила). Відповідно до пункту 11 Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, яка повинна оформлюватись субєктом господарювання.
Тобто, з наведених вимог нормативно-правових актів та законів вбачається, що обовязковою умовою належного перевезення вантажу транспортним засобом є ліцензійний документ на право перевезення вантажу та товарно-транспортна накладна.
Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1, не являючись субєктом господарювання відповідної категорії, здійснив діяльність, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації як субєкта підприємницької діяльності, за відсутності відповідних ліцензійних документів.
Вказані обставини підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ІІ №0002835 від 09 грудня 2016 року.
Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.
Однак, як вбачається з вищезгаданого протоколу про адміністративне правопорушення, правопорушення, яке інкримінують ОСОБА_1 фактично було вчинене ним 09 грудня 2016 року.
Матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 164 КУпАП надійшов до суду 16 березня 2017 року.
Таким чином, з моменту вчинення адміністративного правопорушення до моменту надходження матеріалу до суду сплинуло більше ніж три місяці.
Згідно зі ст. 38 КУпАП стягнення може бути накладено не пізніше трьох місяців з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні три місяці з дня його виявлення.
У відповідності до п.7 ст.247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені статтею 38 КУпАП.
При таких обставинах суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 підлягає закриттю у звязку із закінченням на момент розгляду справи строку накладання адміністративного стягнення.
Керуючись п.3 ст.38, п.7 ст.247 КУпАП, суддя-
п о с т а н о в и в:
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 164 КУпАП стосовно ОСОБА_1 у звязку із закінченням на момент розгляду справи строку накладання адміністративного стягнення.
Постанова може бути оскаржена в апеляційний суд Харківської області через Харківський районний суд Харківської області в 10-денний строк з дня винесення.

Суддя І.В. Березовська