Справа № 462/2876/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 вересня 2017 року м. Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Постигач О.Б. розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, непрацюючого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 23.06.2017 р. о 23:40 год. у м. Львів по вул. Сихівська, 10 керував транспортним засобом марки «Мercedes benz» номерний знак RJA 66726 з ознаками алкогольного спяніння /запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нестійка хода/, від проходження в установленому законом порядку медичного огляду на стан спяніння відмовився у присутності свідків, порушивши п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину заперечив та вказав, що того вечора він разом із своєю дружиною ОСОБА_2 та товаришем приїхали в гості до свого хресного за адресою: м. Львів, вул. Сихівська,10. Заїхавши у дворик, дружина припаркувала автомобіль на вільному місці, однак вже через кілька невідомий їм чоловік став заперечувати та вказав, що цей паркомісце його. З приводу цього між чоловіками виник конфлікт, під час якого ОСОБА_3 наніс кілька ударів ОСОБА_1 та викликав патрульних. В подальшому ОСОБА_1 доставили в медичний заклад на освідування, де він пройшов медичний огляд з приводу побиття. Медичний огляд на визначення стану алкогольного спяніння він не проходив, так як відмовився від нього, мотивуючи тим, що не перебував за кермом. Уже в лікарні до нього зателефонувала його дружина та повідомила, що ОСОБА_3 відкликав свою заяву та відмовився від раніше написаних пояснень. Відтак, ОСОБА_1 до правоохоронних органів з приводу свого побиття не звертався.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, свідків, дослідивши матеріали справи, суд виходив з наступного.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 вказала, що є дружиною ОСОБА_1 та підтвердила той факт, що за кермом автомобіля була саме вона, а не її чоловік. Вказала, що дійсно між її чоловіком та ОСОБА_3 виник конфлікт з приводу паркомісця, в ході якого ОСОБА_3 побив її чоловіка. Крім того, ствердила, що враховуючи, що її чоловік напередодні вжив алкоголь, ОСОБА_3 пригрозив, що позбавить його водійських прав та викликав патрульних. По приїзді поліцейські помилково склали відносно ОСОБА_1 протокол, не врахували її пояснень.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 вказав, що є дядьком ОСОБА_1 23.06.2017р. близько 23-24 год. до нього приїхав ОСОБА_1 в гості разом із своєю дружиною. Почувши в дворі звук сигналізації автомобіля, він вийшов та побачив ОСОБА_1 разом із своєю дружиною. В подальшому з їх слів йому стало відомо про конфлікт ОСОБА_1 та ОСОБА_3, на виклик якого приїхали поліцейські. ОСОБА_2 повідомила, що саме вона перебувала за кремом автомобіля, бо її чоловік напередодні вживав алкоголь.

Згідно письмових пояснень, які містяться в матеріалах справи, ОСОБА_3 вказав, що 23.06.2017р. близько 23:40 год. бачив, як троє невідомих йому осіб розпивають алкогольні напої по вул. Сихівській, 10 у м. Львові, після чого, ОСОБА_1 сів за кермо автомобіля Мерседес бенц з польською реєстрацією. На вказані дії він зробив йому зауваження, на що ОСОБА_1 почав агресивно себе поводити, вживати нецензурну лайку та накинувся на ОСОБА_3 з кулаками. Після того, як він вказав, що викличе поліцію, дружина ОСОБА_1 пересіла на кермо автомобіля.

Оцінюючи зібрані по справі докази,суд не бере до уваги покази ОСОБА_1, дані в судовому засіданні, оскільки такі відрізняють від тих пояснень, які зафіксовані відеореєстраторами з нагрудних камер поліцейських. Так, зокрема, на відео № ОСОБА_1 вказує на те, що, коли він йшов пішки, ОСОБА_3, перебуваючи за кермом транспортного засобу Opel, збив його з ніг та вдарив в голову, в результаті чого спричинив йому травми. На іншому відео № ОСОБА_1 вказує, що переходив через пішохідний перехід, де ОСОБА_3 збив його на своєму автомобілі. Ще на іншому відео № ОСОБА_1 вказує на те, що вони втрьох приїхали маршруткою. Натомість, в судовому засіданні ОСОБА_1 ствердив, що він разом із своїм товаришем та дружиною приїхали на автомобілі марки Мерседес і після словесного конфлікту з ОСОБА_3 з приводу вільного паркомісця, останній наніс йому удари по голові та тілу.

Суд теж не бере до уваги покази ОСОБА_1 про перебіг подій, а саме покликання на те, що він не звертався до правоохоронних органів з приводу побиття через те, що ОСОБА_3М, в подальшому у райвідділі було відкликано свої пояснення, оскільки такі спростовуються матеріалами справи, де міститься письмові пояснення ОСОБА_3 Будь-які заяви про відкликання вказаних пояснень в матеріалах справи відсутні.

Суд теж звертає уваги до відсутність письмових пояснень ОСОБА_1 щодо обставин справи, які б заперечували або спростовували викладені в протоколі факти, оскільки всі пропозиції патрульних про відібрання у нього письмових пояснень залишились ним проігноровані, що підтверджується дослідженими в матеріалах справи відеореєстраторами.

Суд критично оцінює покази ОСОБА_1 та піддає їх сумніву, що не узгоджується з принципом доведення "поза розумним сумнівом", (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки такі відомості не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Суд не бере до уваги покази свідка ОСОБА_2, яка є дружиною ОСОБА_1, а, отже, зацікавленою в результатах розгляду справи. Суд не бере до уваги покази свідка ОСОБА_4, оскільки він безпосередньо не був свідком подій, а про обстаини справи йому стало відомо пізніше, зі слів свідка ОСОБА_2 Покази цих свідків спростовуються письмовими поясненнями ОСОБА_3 та дослідженими в судовому засіданні відеозаписами з нагрудних камер патрульних поліцейських. Покази цих свідків суд вважає надуманими, такими, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

Таким чином, вина правопорушника у скоєному правопорушенні стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 228009, письмовими поясненнями ОСОБА_3 та дослідженими в судовому засіданні відеозаписами з нагрудних камер патрульних поліцейських.

В зв'язку з тим, що в діях правопорушника наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, враховуючи особу правопорушника та матеріали адміністративної справи, суд приходить до переконання, що до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Керуючись ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та оштрафувати його на шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

У разі несплати добровільно штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч.2 ст.308 КУпАП штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 320 гривень судового збору.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення через Залізничний районний суд м. Львова.

Суддя Постигач О.Б.