Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/1464/16-п Головуючий у 1-й інст. Літвин О. О.
Категорія ст. 124 КУпАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області ОСОБА_1, за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Новоград-Волинського районного суду Житомирської області від 22 листопада 2016 року, -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про вчинення адміністративного правопорушення серії АП1 №395337 від 19.05.2016 року, ОСОБА_2 близько 13 години 16.04.2016 року, в м. Новоград-Волинський по вул. Житомирській, керуючи автомобілем Mercedes Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечну швидкість руху та не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2102, реєстраційний номер А8755Ю.

Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22 листопада 2016 року провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_2 закрито у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Рішення суду обґрунтовано тим, що працівником поліції при складанні протоколу відносно ОСОБА_2 не було враховано вимоги ст.251 КУпАП та не зібрано і не долучено до матеріалів безперечних доказів, які б вказували на наявність саме в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, а наявні в справі докази не доводять вини ОСОБА_2 у вчинені правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП.

На прийняте судом рішення, потерпілий ОСОБА_3 Л,І.подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову якою визнати ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП. Посилається на те, що постанова суду є незаконною, оскільки суд в одних випадках не надав належної правової оцінки неналежним доказам та не відхилив останні, а в інших не звернув уваги на певні обставини, які мають значення по справі. Вказує, що суд не вправі був брати до уваги довідку експерта щодо розрахунку можливості уникнення зіткнення ТЗ, на клопотання адвоката ОСОБА_5 який на свій розсуд, як йому це вигідно, без врахування фактичних обставин адміністративної справи, схеми до протоколу огляду місця ДТП від 16.04.2016 року, на якій зазначено початок і закінчення гальмового шляху одного колеса, автомобіля ОСОБА_6 на протязі 42.7 метра із зміненою траєкторією руху, - визначив можливий момент виникнення небезпеки для руху і швидкість руху автомобіля ОСОБА_6. Довідка експерта не є експертним висновком, оскільки в даному випадку експерт не попереджався про кримінальну відповідальність за завідомо незаконний свій експертний висновок, більш того, з даної довідки вбачається, що вихідні дані, а саме швидкість руху автомобіля Мерседес-Бенц визначено - 80 км/год., яка обєктивними даними не підтверджується. Також стверджує, що суд вправі був сприймати як доказ відеозапис відрізку якоїсь проїжджої частини дороги з рухом на ній невідомих ТЗ, не ідентифікованих в матеріалах кримінального провадження, ідентифікувати яких в судовому засіданні не було можливо, більш того в дійсності на суді він не говорив, що з відео впізнав свій автомобіль, а тому ця обставина судом надумана. При цьому цей відеозапис має невідоме походження, оскільки він в дійсності був наданий правопорушником ОСОБА_2, який не має повноважень слідчо-оперативних органів. При яких обставинах вилучався і у звязку з чим, не відомо. У матеріалах кримінального провадження, лише зазначено, що на ньому зафіксовано рух двох автомобілів справа на ліво без зазначення їх номерів і кольору. Походження відеозапису не відповідає вимогам ст. 251 КУпАП. Вказує також, що суд не надав належної правової оцінки моїм свідченням і свідченням очевидця-пасажира ОСОБА_7, які доводять вину правопорушника у ДТП, при цьому суд не навів аргументів, якими доказами ці свідчення спростовуються.

Заслухавши доповідь судді, пояснення та доводи ОСОБА_3 і його представника, які підтримали апеляційну скаргу, ОСОБА_2, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги потерпілого, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, регулюється КУпАП.

Однак суд першої інстанції не в повному обсязі дотримався даних норм КУпАП та прийшов до помилкового висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП, закривши провадження по спаві саме з вказаної підстави.

З вказаним висновком суду першої інстанції погодитися неможна, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол відносно ОСОБА_2, був ним складений на підставі постанови слідчого від 18.05.2016 року про закриття кримінального провадження, висновки якого про винуватість ОСОБА_2 у ДТП було підтверджено висновками слідчого і у постанові про закриття даного кримінального провадження від 15.08.2016 року, прийнятої після скасування постанови від 18.05.2016 року слідчим суддею .

При цьому у вказаному протоколі зазначеного про порушення ОСОБА_2 п.п. 2.1 «г», 2.3., 12.1, 13.1

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на підставі телефонного повідомлення швидкої допомоги від 16.04.2016 року щодо дорожньо-транспортної пригоди по вул. Житомирській в м. Новоград-Волинський органом досудового розслідування Новоград-Волинського відділу поліції було відкрито кримінальне провадження № 0000590 за правовою кваліфікацією ч.1 ст.286 КК України та проведено перевірку.

З матеріалів кримінального провадження, оглянутих під час апеляційного розгляду, вбачається, що 16.04.2016 року, близько 13 год. 40 хв., ОСОБА_2, керуючи автомобілем Мерседес-Бенц, реєстраційний номер НОМЕР_1, в східному напрямку по вул. Житомирській м. Новоград-Волинський, вчинив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2102, реєстраційний номер А8755ІО, під керуванням водія ОСОБА_3 Внаслідок ДТП пасажир автомобіля ВАЗ 2102 ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження.

З пояснень ОСОБА_2 як на досудовому слідстві, так і в ході розгляду адміністративної справи в суді апеляційної інстанції вбачається, що він дійсно рухався у зазначеному місці в зазначений час на автомобілі «Мерседес-Бенц» зі швидкістю близько 80 км/год. в крайній правій смузі, коли автомобіль ВАЗ 2102 під керуванням ОСОБА_3, що рухався в лівій смузі попереду нього, почав різко перестроюватися в праву смугу, у звязку з чим створив йому перешкоду, і він не дивлячись на гальмування та намагання обїхати даний автомобіль, не зміг уникнути зіткнення з автомобілем ОСОБА_8

З пояснень ОСОБА_3, потерпілої ОСОБА_9, свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11 вбачається, що автомобіль ВАЗ 2102 під керуванням ОСОБА_3 рухався по праві крайній смузі зі швидкістю біля 40 км/год., і в ході вказаного руху вони почули удар в задню частину автомобіля автомобілем «Мерседес-Бенц» під керуванням ОСОБА_2, в результаті якого їх автомобіль розвернуло та перекинуло на дах. При цьому автомобіль під керуванням ОСОБА_2 рухався зі швидкістю близько 100 км/год.

Відповідно до відеозапису з камер спостереження ТЦ «Європа» (відповідний диск визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000590 та зберігається в матеріалах кримінальної справи а.п.20), розташованого поблизу місця скоєної ДТП по вул. Житомирській в м. Новоград-Волинський, слідує, що за автомобілем ВАЗ зеленого кольору під керуванням ОСОБА_3, який рухався з невеликою швидкістю, рухається автомобіль «Мерседес Бенц» під керуванням ОСОБА_2 зі швидкістю, яка значно перевищує швидкість автомобіля ВАЗ 2102, при цьому автомобіль під керуванням ОСОБА_3, рухаючись лівіше попереду автомобіля ОСОБА_2, за декілька секунд до зіткнення почав поступово змінювати напрямок руху, повертаючи праворуч, по дузі зліва направо до місця зіткнення, а автомобіль «Мерседес-Бенц», рухаючись прямолінійно у правій смузі, почав гальмувати та здійснити маневр обїзду автомобіля ВАЗ 2102 зліва, однак не встиг цього зробити та допустив зіткнення з задньою його частиною.

Зазначені обставини підтверджуються протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, схемою ДТП та фототаблицею до неї із зображенням пошкоджень автомобілів, наявними в матеріалах кримінального провадження та дослідженими в ході апеляційного розгляду справи..

Що стосується довідки експерта-автотехніка Житомирської філії Українського центру післяаварійного захисту ДП «Експерт-Сервіс-Авто» ОСОБА_12 № 3 від 05.08.2016 року, то слід зазначити, що вказане дослідження було проведено поза межами судового розгляду адміністративної справи, за запитом захисника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_5, без надання можливості іншій стороні задати відповідні питання експерту, надати відповідні докази та пояснення, а також узгодити вихідні дані, які повинні бути надані експерту для здійснення такого дослідження, враховуючи те, що відповідно до ЗУ «Про судову експертизу» та Інструкції про призначення і проведення судових та експертних досліджень № 53 від 08.10.1998 року експерти не мають право самостійно встановлювати та вибирати вихідні дані для проведення дорученого їм дослідження. Крім того експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, при цьому за наявності заперечень апелянта ОСОБА_3 та його представника проти наданого дослідження, ОСОБА_2 та його захисником не заявлялося клопотань про виклик даного експерта для підтвердження його висновків. Відповідно ж до положень ст.. 273 КУпАП експерт призначається органом (посадовою особою, у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі, коли виникає потреба в спеціальних знаннях…, однак перед судом вказаного клопотання не заявлялося, зазначений експерт не був призначений судом для здійснення відповідного дослідження. Враховуючи наведене, апеляційний суд не може прийняти вказану довідку експерта як беззаперечний та допустимий доказ по справі.

Що ж стосується постанови слідчого (від 18.05.2016 року та 15.08.2016 року) про закриття кримінального провадження на підставі ст.284 ч.1 п.2 КПК України у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України в діях ОСОБА_2, якими було встановлено порушення ОСОБА_2 відповідних пунктів ПДР України, та наявності на думку слідчого в його діях складу адміністративного правопорушення, то слід зазначити, що вказані процесуальні рішення, прийняті в результаті розслідування кримінального провадження, не мають для суду при розгляді адміністративної справи преюдиційного значення, а тому не мають і доказового значення по даній справі, навіть у разі складання протоколу про адмінправопорушення ОСОБА_2 на їх основі, а обставини, викладені в даному протоколі, підтверджуються зібраними та вищезазначеними доказами.

Таким чином, оцінивши усі наявні докази в їх сукупності, а також врахувавши пояснення ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в частині можливої швидкості руху автомобілів ВАЗ 2102 та Мерседес-Бенц, як підтверджені також і поясненнями самого ОСОБА_2, вважаю доведеним те, що ОСОБА_2 не був достатньо уважним при керування транспортним засобом, не достатньо стежив за дорожньою обстановкою, щоб відповідно зреагувати на її зміну, не обрав безпечної швидкості руху з урахуванням дорожньої обстановки, рухаючись за його поясненнями близько 80 км/год.,не дотримався безпечної дистанції та інтервалу, з автомобілем ВАЗ 2102, чим порушив вимоги п.п. 2.3, 12.1, 13.1 ПДР України, що є підставою для визнання його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.. 124 КупАП.

Висновки суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_2 складу вказаного правопорушення, на думку апеляційного суду, є помилковими.

При цьому в судовому засіданні також йшлося про можливе порушення ОСОБА_2 п.12.4 зазначених Правил, який рухався в межах населеного пункту за його ж поясненнями поза межами дозволеної швидкості 60 км/год., тобто близько 80 км/год., однак, враховуючи те, що вказане порушення не було зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, не вбачаю підстав для визнання його винним в даному порушенні ПДР України.

Разом з тим вищенаведені докази свідчать про можливі порушення ПДР України також і в діях водія ОСОБА_3. який відповідно до положень п.п. 1.5, 10.1, 10.4 Правил не повинен створювати небезпеки для руху, перед початком руху , перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпек іншим учасникам руху, перед поворотом праворуч, ліворуч або розворотом завчасно завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїздній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, порушення яких також могло бути причиною ДТП разом з діями водія ОСОБА_2 , і як наслідок пошкодження транспортних засобів.

При цьому апеляційний суд критично відноситься до пояснень водія ОСОБА_3 потерпілої ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11В в частині руху автомобіля ВАЗ 2102 виключно в крайній правій смузі дороги та відсутності будь-яких змін напрямку руху автомобіля аж до зіткнення, оскільки вказані пояснення суперечать дослідженому в судовому засіданні відеозапису, який апеляційний суд вважає допустимим та цілком інформативним доказом, як такий, що здобутий в ході досудового розслідування кримінального провадження, диск з яким визнано речовим доказом, а також враховуючи те, що вказані особи є дружиною даного водія та його знайомими, а не сторонніми незацікавленими свідками даних обставин.

Однак, не дивлячись на встановлення вказаних обставин, враховуючи те, що протокол про адміністративне правопорушення складено тільки відносно ОСОБА_2, і питання щодо відповідальності ОСОБА_3 працівниками поліції не порушувалося, враховуючи положення ст.. 7 КУпАП та межі розгляду адміністративної справи, апеляційний суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП, однак враховуючи , що з моменту вчинення даного правопорушення та складання протоколу минуло більше трьох місяців, в межах яких можливе накладання стягнення у відповідності до положень ст. 38 КУпАП, апеляційний суд вважає за необхідне на підставі положень ст.. 294 даного Кодексу, скасувавши постанову суду першої інстанції, закрити провадження у справі з інших підстав, а саме на підставі п.7 ст. 247 КУпАП за закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Новоград-Волинського районного суду Житомирської області від 22 листопада 2016 року про закриття справи про адміністративне правопорушення у звязку з відсутністю діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити у звязку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: