Справа №295/7016/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2017 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Гулак Н.А., за участю секретаря судового засідання Дзюбенко С.О., прокурора Пянківського М.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки в Житомирській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого директором КП «Агенство з управління майном» Житомирської міської ради,ідентифікаційний номер НОМЕР_1, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

27.06.2017 року старшим оперуповноваженим управління захисту економіки в Житомирській області ДЗЕ Національної поліції України майором поліції ОСОБА_2 складено протокол № 103, 104 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП стосовно ОСОБА_1

Згідно протоколу № 103, 104 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, ОСОБА_1 будучи посадовою особою юридичної особи публічного права - Комунального підприємства «Агенство з управління майном» Житомирської міської ради (код ЄДР 34788934, м. Житомир, майдан Перемоги, 6), та відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, вчинив адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ст. 172-7 КУпАП та ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», при наступних обставинах.

Засновником Комунального підприємства «Агенство з управління майном» (надалі - підприємство) Житомирської міської ради є територіальна громада міста Житомира в особі Житомирської міської ради (ідентифікаційний код 04053625). Підприємство внесено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України як юридична особа - комунальне підприємство за ідентифікаційним кодом 34788934, тобто, у розумінні ч. 2 ст. 81 ЦК України, підприємство є юридичної особою публічного права.

14.07.2015 року ОСОБА_1 на підставі розпорядження № 396 секретаря Житомирської міської ради ОСОБА_3 прийнято на посаду директора підприємства, після чого із ОСОБА_1 укладено контракт, відповідно до якого він, як директор, зобовязується здійснювати поточне управління оперативно-господарською, правовою, кадровою та фінансовою роботою підприємства, забезпечувати виконання його статутних цілей і фінансової дисципліни, забезпечувати його прибуткову діяльність, ефективне використання і збереження закріпленого за підприємством майна та інше. Термін дії контракту з 25.07.2015 року по 25.07.2017 рок.

23.12.2016 року ОСОБА_1 розпорядженням № 1093 Житомирського міського голови ОСОБА_4 звільнено з займаної посади за згодою сторін.

Отже, ОСОБА_1 є суб'єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, повязані із корупцією, відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до частини 1 статті 28 розділу 5 «Запобігання та врегулювання конфлікту інтересів» Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону зобовязані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника або в колегіальному органі Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Частиною 1 статті 1 зазначеного Закону передбачено, що реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Статтею 41 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у пункті 1 підпункті «а» пункту 2 частини першої статті З цього Закону, діють неупереджено, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-яких осіб, на свої політичні погляди, ідеологічні, релігійні або інші особисті погляди чи переконання.

Так встановлено, що ОСОБА_1 перебуваючи на посаді директора підприємства видав наступні накази:

1)Наказ № 127-К від 31 липня 2015 року «Про надбавки за інтенсивність та особливий характер роботи», відповідно до якого ОСОБА_1 встановив собі надбавку в розмірі 50% від посадового окладу;

2)Наказ № 153-К від 31 серпня 2015 року «Про надбавки за інтенсивність та особливий характер роботи», відповідно до якого ОСОБА_1 встановив собі надбавку в розмірі 50% від посадового окладу;

3)Наказ № 172-К від 30 вересня 2015 року «Про надбавки за інтенсивність та особливий характер роботи», відповідно до якого ОСОБА_1 встановив собі надбавку в розмірі 50% від посадового окладу;

4)Наказ № 193-К від 30 жовтня 2015 року «Про надбавки за інтенсивність та особливий характер роботи», відповідно до якого ОСОБА_1 встановив собі надбавку в розмірі 50% від посадового окладу;

5)Наказ № 205-К від 30 листопада 2015 року «Про надбавки за інтенсивність та особливий характер роботи», відповідно до якого ОСОБА_1 встановив собі надбавку в розмірі 50% від посадового окладу;

6)Наказ № 224-К від 30 грудня 2015 року «Про надбавки за інтенсивність та особливий характер роботи», відповідно до якого ОСОБА_1 встановив собі надбавку в розмірі 50% від посадового окладу;

7)Наказ № 06-К від 29 січня 2016 року «Про надбавки за інтенсивність та особливий характер роботи», відповідно до якого ОСОБА_1 встановив собі надбавку в розмірі 50% від посадового окладу;

8)Наказ № 29-К від 29 квітня 2016 року «Про надбавки за інтенсивність та особливий характер роботи», відповідно до якого ОСОБА_1 встановив собі надбавку в розмірі 50% від посадового окладу;

9)Наказ № 17-К від 31 березня 2016 року «Про надбавки за інтенсивність та особливий характер роботи», відповідно до якого ОСОБА_1 встановив собі надбавку в розмірі 50% від посадового окладу.

ОСОБА_1 як керівнику підприємства було достовірно відомо про підготовку наказів про встановлення надбавок працівникам підприємства та собі особисто, які він підписує.

Таким чином, ОСОБА_1 зобовязаний був не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли він дізнався чи повинний був дізнатися про наявність у нього реального конфлікту інтересів, повідомити безпосереднього керівника Житомирського міського голову або особу, яка виконувала його обовязки. Відповідно до відповіді Житомирської міської ради (№16/3298 від 02.06.2017 року) заява директора підприємства ОСОБА_1 про конфлікт інтересів при встановленні собі надбавки в період з 01.01.2015 року по 02.06.2017 року до Житомирської міської ради не надходила.

Таким чином, ОСОБА_1 письмово (або іншим способом) не повідомив безпосереднього керівника про наявність в нього реального конфлікту інтересів перед підписанням наказів про виплату собі матеріальної допомоги, чим порушив вимоги, що передбачені ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 172-7 КУпАП.

Підписавши накази про встановлення собі надбавки у ОСОБА_1 виник реальний конфлікт інтересів, який полягає у суперечності між його особистим майновим інтересом - бажанням поліпшити своє матеріальне становище шляхом отримання надбавки та його службовими повноваженнями, як директора підприємства, під час підписання наказів: № 127-К від 31 липня 2015 року, № 153-К від 31 серпня 2015 року, № 172-К від 30 вересня 2015 року, № 193-К від 30 жовтня 2015 року, № 205-К від 30 листопада 2015 року, № 224-К від 30 грудня 2015 року, № 06-К від 29 січня 2016 року, № 29-К від 29 квітня 2016 року, № 17-К від 31 березня 2016 року про встановлення собі надбавки, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання своїх службових повноважень.

Підписавши вищезазначені накази та отримавши надбавки, ОСОБА_1 вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 172- 7 КУпАП.

На підставі викладеного, встановлено, що протягом періоду часу з 31.07.2015 року по 31.03.2016 року, знаходячись у приміщенні підприємства, за адресою м. Житомир, майдан Перемоги, 6, ОСОБА_1 діючи умисно, з корисливих мотивів, усупереч інтересам служби, в особистих інтересах вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1, 2 статті 172-7 КУпАП.

У судовому засіданні прокурор просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушення не визнав. Пояснив, що надбавки встановлювалися згідно діючого контракту та штатного розпису. Проте, що треба було про це повідомляти вищестоящого керівника він не знав.

Заслухавши думку прокурора, пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення.

Частинами 1 та 2 ст. 172-7 КУпАП передбачено відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а також, вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до чинного законодавства корупційні діяння вважаються закінченими з моменту незаконного або протиправного одержання особою матеріальних благ, порушення спеціальних обмежень з моменту вчинення зазначених у диспозиції статті дій або бездіяльності і відповідальність за них настає незалежно від одержання особою матеріальних та нематеріальних благ, послуг, пільг або інших переваг.

Відповідальність у відповідності до вимог статті 172-7 КУпАП настає у випадку коли субєктом правопорушення безпосередньо не було повідомлено керівника про наявність конфлікту інтересів.

Під конфліктом інтересів відповідно до статті 1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» та статті 172-7 КУпАП розуміється суперечність між особистими майновими, немайновими інтересами особи чи близьких їй осіб та її службовими повноваженнями, наявність якої може вплинути на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

За змістом зазначеної статті субєктивна сторона корупційного діяння характеризується тим, що воно вчинюється лише з корисливих мотивів. Особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у звязку з цим певні матеріальні блага.

Таким чином, навіть при наявності суперечності між особистими інтересами та службовими чи представницькими повноваженнями обов'язковим є встановлення можливості впливу такої суперечності на об'єктивність та неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих службових чи представницьких повноважень.

При цьому конфлікт інтересів має бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Так, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула або могла вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових чи представницьких повноважень.

Реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень(ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції»).

Положеннями статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно статті 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до статті 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Згідно матеріалів справи та протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1, останній, будучи директором КП «Агенство з управління майном» Житомирської міської ради у період з 01.01.2015 року по 02.06.2017 року видав накази про надбавки за інтенсивність та особливий характер роботи, відповідно до яких встановлював собі надбавки в розмірі 50% від посадового окладу, та зобовязаний був не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли він дізнався чи повинний був дізнатися про наявність у нього реального конфлікту інтересів, повідомити безпосереднього керівника Житомирського міського голову або особу, яка виконувала його обовязки, проте, не повідомляв.

Суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній реальний конфлікт інтересів, немає суперечності між приватним інтересом особи та його службовими чи представницькими повноваженнями.

Так, з матеріалів справи вбачається, що наказами: № 17-К від 31 березня 2016 року, № 29-К від 29 квітня 2016 року, № 06-К від 29 січня 2016 року, № 224-К від 30 грудня 2015 року, № 205-К від 30 листопада 2015 року, № 193-К від 30 жовтня 2015 року, № 172-К від 30 вересня 2015 року, № 153-К від 31 серпня 2015 року, № 127-К від 31 липня 2015 року ОСОБА_1 як директору КП «Агенство з управління майном» Житомирської міської ради встановлено надбавки за інтенсивність та особливий характер роботи в розмірі 50% від посадового окладу відповідно до штатного розпису (а.с. 15-23).

Розділом 3 п. 3.1 «в» контракту від 14.07.2015 року, укладеного між секретарем Житомирської міської ради ОСОБА_3 та ОСОБА_1, про призначення останнього на посаду директора КП «Агенство з управління майном» Житомирської міської ради на термін з 25.07.2015 року по 25.07.2017 року, встановлено, що за виконання обовязків, передбачених цим контрактом, Керівникові, тобто ОСОБА_1, нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу, одержаного Підприємством в результаті його господарської діяльності, виходячи з установлених Керівнику: надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи у розмірі 50 відсотків (не більше 50 відсотків посадового окладу Керівника) (а.с. 29-30).

Штатними розписами КП «Агенство з управління майном» Житомирської міської ради на 2015 рік та 2016 рік, який затверджено директором Підприємства ОСОБА_1 та погоджено з першим заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_4 (2015 рік) та ОСОБА_5 (2016 рік), встановлено директору Підприємства надбавку за інтенсивність праці та особливий характер роботи у розмірі 50 % (а.с. 34-37).

Положенням про преміювання працівників КП «Агенство з управління майном» Житомирської міської ради (додаток 2 до колективного договору на 2016-2018 роки), яке підписано між адміністрацією підприємства в особі директора ОСОБА_1 та трудовим колективом в особі представника трудового колективу ОСОБА_6, встановлено, що преміювання працівників проводиться у відповідності до виконання наступних умов та показників згідно з таблицею: керівникам - до 50 % (а.с. 57).

Таким чином, ОСОБА_1 встановлював собі надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи у розмірі 50 % на підставі контракту, штатних розписів, які укладено, затверджено з Житомирською міською радою, та колективного договору, який підписано з трудовим колективом підприємства.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою та другою статті 172-7 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 172-7 ч. 1, 2, 247 ч. 1 п. 1, 283, 284 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 діб з моменту її винесення.

Суддя Н.А. Гулак

Постанова підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.