Справа № 219/337/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2017 року суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Павленко О.М., розглянувши адміністративний матеріал у відношенні

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, що проживає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КпАП України,-

встановив:

23.12.2016 року о 2.30 годині ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2101, державний номер НОМЕР_1, на 689 км автошляху Київ Довжанський з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах з порожнини рота, почервоніння очей, нестійка хода), від продуву алкотестеру «DRAGGER» та від проходження медичного огляду на стан спяніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння.

Правопорушник ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у скоєнні правопорушення не визнав, пояснив, що він дійсно 23.12.2016 року о 2.30 годині керував транспортним засобом ВАЗ 2101, державний номер НОМЕР_1. Його зупинили працівники поліції, відсторонили від керування транспортом, від продуву алкотестеру «DRAGGER» він відмовився. В стані алкогольного спяніння він не перебував, працівник поліції відмовився відвезти його в наркологічний диспансер для проходження медичного огляду на стан спяніння, сам він також не поїхав в наркологічний диспансер.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В судовому засіданні правопорушник ОСОБА_1 вказав, що дійсно відмовився від продуву алкотестеру «DRAGGER», однак від проходження медичного обстеження він не відмовлявся.

В судовому засіданні судом було запропоновано ОСОБА_1 надати докази, визначені ст. 251 КпАП України, які б підтверджували вказані обставини. Однак, правопорушником суду не надано достовірних доказів та не вказано про існування таких доказів, які б підтвердили вказану позицію правопорушника або спростовували обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 наполягав, що він не перебував в стані алкогольного спяніння, однак самостійно не проходив медичне обстеження на стан наявності (відсутності) алкогольного спяніння в найближчому закладі охорони здоровя. Крім того, вказав, що працівник поліції відмовився везти його в наркологічний диспансер для проходження медичного огляду на стан спяніння, порушив вимоги Інструкції, якою керується працівник поліції при складенні протоколу. Однак зі скаргами на дії працівників поліції ОСОБА_1 не звертався, доказів, які б підтверджували вказані обставини суду також не надані.

Згідно ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Факт правопорушення підтверджується протоколом про вчинення адміністративного правопорушення АП1 № 899315 від 23.12.2016 року (а.с.2), поясненнями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3 (а.с.4, 5), рапортом командира взводу БПСПОН «Шторм» ГУНП України в Одеській області (а.с.6).

Таким чином, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КпАП України, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Відповідно до ст.40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення, справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, що складає 320 гр., а тому суд стягує на користь держави вказаний судовий збір в розмірі 320 грн.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130 ч.1, 283, 284 КпАП України, суд, -

постановив:

визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КпАП України.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 320 гр.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області протягом 10 днів з моменту її винесення.

Суддя -

ОСОБА_4