Апеляційний суд Житомирської області
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області Бережна С.В., за участю секретаря Парижан І.О., Отрох А., правопорушника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Богунського районного суду м.Житомира від 24 січня 2017 року, -

в с т а н о в и в:

Постановою Богунського районного суду м.Житомира від 24 січня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Згідно постанови суду, вчинене ОСОБА_2 правопорушення полягало в тому, що він о 05-18 год. 19.12.2016 року керував транспортним засобом марки «ЗАЗ- DAEWOO ТІ3110», д.н.з. НОМЕР_1, по вул. Ватутіна, 172 (проспект Незалежності) в м. Житомирі, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху Українита вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На прийняте судом рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, викликати в судове засідання в якості свідка ОСОБА_2, та ОСОБА_4, витребувати відео матеріали у даній справі про адміністративне правопорушення. Посилається на те, що дана постанова прийнята при неповному дослідженні всіх обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Водночас, при розгляді даної справи судом першої інстанції не повно з'ясовано усі фактичні обставини справи, не досліджено і не надано належної правової оцінки наявним в матеріалах справи доказам, а тому постанова суду є незаконною, необгрунтованою. Вказує, що в ході розгляду даної справи в суді першої інстанції він неодноразово зазначав, що не вчиняв адміністративного правопорушення, оскільки 19 грудня 2016 року транспортним засобом не керував, постійно знаходиться вдома. В той вечір, за кермом автомобіля марки ««ЗАЗ- DAEWOO ТІ3110» був його брат - ОСОБА_2, який без відома та дозволу взяв автомобіль та його водійські права на керування транспортним засобом. Проте ні працівниками поліції, ні лікарями наркологічного диспансеру Житомирської обласної ради не було правильно встановлено особу правопорушника. Також стверджує, що відео матеріали з приводу вчинення адміністративного правопорушення судом оглянуті не були, свідки події не допитані, з чого слідує що, розглядаючи справу, суд значно відступив від принципів повноти та об'єктивності судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді, доводи правопорушника, пояснення свідків, перевіривши матеріали справи та надані докази в межах доводів апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської органзації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом першої інстанції при розгляді справи вказані норми КУпАП було дотримано. При цьому висновки про винність ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП суддею здійснено на підставі наданих до протоколу про адміністративне правопорушення доказів, врахувавши заперечення правопорушника, та враховуючи відсутність будь-яких доказів з боку ОСОБА_2 на підтвердження його заперечень про не вчинення вказаного правопорушення, тобто виходячи з обставин та доказів, які було встановлено та досліджено саме на час розгляду справи в суді першої інстанції.

Разом з тим при подачі апеляційної скарги та в ході її розгляду в апеляційному суді ОСОБА_3 було надано додаткові докази, які не були предметом судового дослідження в суді першої інстанції, з огляду на які апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в його діях правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та необхідність закриття провадження.

Так в судовому засіданні при розгляді апеляційним судом адміністративної справи було допитано самого правопорушника ОСОБА_3, у якості свідків його брата ОСОБА_2, ОСОБА_5, працівника поліції, який фіксував правопорушення та складав протокол відносно ОСОБА_3, досліджено письмові докази та надані апелянтом фотографії з місця правопорушення, копії паспортів а ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Так ОСОБА_3 підтримав свої пояснення, надані в судовому засіданні в суді першої інстанції, свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, та зазначив, що вказане правопорушення вчинив його брат ОСОБА_2, який не маючи права керування транспортним засобом, без його дозволу взяв його посвідчення, документи на автомобіль та ключі від нього, і вночі 19.12.2016 року разом зі своїм знайомим ОСОБА_4 поїхав кататися по місту та був затриманий після здійснення ДТП працівниками поліції При цьому ні при складанні протоколу, ні при огляді на стан сп'яніння він не повідомив свого справжнього імені та не заперечував того, що він саме ОСОБА_3, скориставшись зовнішньою схожістю. Також ОСОБА_3 пояснив, що від явки в суд першої інстанції ОСОБА_2 категорично відмовлявся, однак дізнавшись про наслідки свого вчинку погодився з'явитися до апеляційної суду для надання пояснень.

Вказані пояснення та доводи апелянта підтверджуються поясненнями ОСОБА_2, допитаного у якості свідка в ході апеляційного розгляду, який заявив про те, що дійсно без дозволу брата ОСОБА_3 взяв ключі від належного йому автомобіля, його посвідчення водія та технічний паспорт на автомобіль, та разом зі своїм знайомим ОСОБА_4, який на даний час перебуває за кордоном, поїхав кататися по Житомиру, вчинив ДТП, і на вимогу працівників поліції надав вищевказані документи та назвався іменем свого брата, не заперечуючи пройти медичного освідування на стан алкогольного сп'яніння під його ім'ям, не очікував таких негативних наслідків свого вчинку. Також пояснив, що давав власноручно пояснення і підписував їх, що додатково може свідчити про вчинення саме ним, а не його братом вказаного правопорушення.

Факт керування автомобілем саме ОСОБА_2 19 грудня 2017 року також підтвердила свідок ОСОБА_5, яка в судовому засіданні пояснила, що будучи його дівчиною, зустрічалася з ним вночі 19.12.2016 року на проспекті Миру в м.Житомирі, він був за кермом автомобіля на підпитку, пропонував разом з ним та ОСОБА_4 покататися, але вона відмовилася, і вони уїхали. Потім вона дізналася про вчинення ним ДТП та про те, що він назвався іменем свого брата.

Працівник поліції інспектор роти № 3 батальйону УПП у м.Житомирі ДПП лейтенант поліції Оваденко В.Ю. в судовому засіданні пояснив, що прибув на місце дтп та виявив, що водій, який надав документи на автомобіль та посвідчення водія на ім'я ОСОБА_3, перебував у стані алкогольного сп'яніння, що було підтверджено в результаті його огляду в медичній установі. При цьому ніяких заперечень проти того, що він саме ОСОБА_3, від нього не надходило на протязі усього часу фоформлення правопорушення та в ході медичного огляду на стан сп'яніння. Разом з тим свідок пояснив, що оформлення правопорушення відбувалося в темну пору доби, обличчя правопорушника він додатково не освітлював, зображення його на водійському посвідченню збігалося з його виглядом. Однак побачивши обох братів в судовому засіданні, він не виключає при вищенаведених обставинах та враховуючи їх зовнішню схожість можливість того, що протокол було складено не на ту особу, яка дійсно вчинила дане правопорушення.

З наданих до протоколу про адміністративне правопорушення письмових пояснень та копії паспорту на ім'я ОСОБА_2, а також з письмових заяв ОСОБА_3 до суду 1-ї інстанції вбачається, що письмові пояснення, надані при оформленні правопорушення від імені ОСОБА_3 дійсно надавав його брат ОСОБА_2, його почерк та підпис збігаються. Даний факт апеляційний суд вважає встановленими без проведення відповідних експертних досліджень, оскільки не заперечується ніким з учасників судового засідання та свідків і узгоджується з наведеними вище доказами. Перевірити ж вказані обставини відеозаписом з нагрудної відеокамери поліцейського, який здійснювався в ході виявлення та фіксування вказаного правопорушення, не представляється можливим, оскільки з відповіді Управління ПП у м.Житомирі від 20.01.2017 року вбачається, що вказаний запис не зберігся.

Таким чином, враховуючи вказані обставини та оцінивши всі докази в сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про обгрунтованість доводів апеляційної скарги та помилковість висновку суду першої інстанції про встановлення винності ОСОБА_3 у вчиненні даного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі наведеного у відповідності до положень ч.8 ст. 294 КУпАП вважаю за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та відповідно до положень п.1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі за відсутності в його складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Богунського районного суду м.Житомира від 24 січня 2017 року про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати та закрити провадження за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: