Провадження № 33/792/11/17
Справа № 672/1025/16-п Головуючий в 1-й інстанції Сакенов Ю.К.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2017 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретарів судового засідання Інжиєвської Ю.А., Кашевської-Колос Т.В., Лук'янчук О.М., Бондара О.В., Купельської Н.П., Крисюк В.С.; захисника ОСОБА_2, особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому, в тому числі в режимі відеоконференцзв'язку, справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову Городоцького районного суду Хмельницької області від 22 листопада 2016 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Городоцького районного суду Хмельницької області від 22 листопада 2016 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає АДРЕСА_1, не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 275 грн. 60 коп. судового збору.

ОСОБА_3 визнано винним в тому, що він 28 серпня 2016 року по вул. Мендєлєєва, 18 в м. Городок Хмельницької області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом „CHEVROLET Aveo", номерний знак „НОМЕР_1", про що стверджує результат тесту №1149, огляд проводився з використанням технічного засобу „Drager Alkotester - 6810" №ARCD-0513, чим порушив п.2.9(а) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі, як видно з її змісту, захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова суду першої інстанції є необ'єктивною та передчасною, суд не дослідив всіх доказів в провадженні, прийшов до хибного висновку з приводу вчинення ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП; вважає, що працівниками поліції були порушені вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп`яніння з використанням технічного засобу проводився без участі двох свідків, протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, суд не викликав та не допитав свідків, зазначених свідками огляду ОСОБА_3 в протоколі, яких під час огляду не було, а судом порушено право на захист та справедливий судовий розгляд.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги, допитавши свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши зібрані по справі докази, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника на постанову суду підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції щодо ОСОБА_3 - скасуванню, з закриттям провадження на підставі п.1 ст. 247 КУпАП з наступних підстав.

Апеляційний суд зауважує, що з огляду на рішення Європейського суду з прав людини в справі «Гурепка проти України» від 08.07.2010року, де суд, зокрема, зазначив, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями статті 6 Конвенції та, відповідно, й статті 2 Протоколу №7 до Конвенції; Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, в справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011року, заява №16347/02) провадження в справі про адміністративні правопорушення за ч.1 ст. 51 КУпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Згідно положень ст. 280 КУпАП під час розгляду справи про адміністративні правопорушення суддя, в провадженні якого перебуває справа, зобов»язаний з»ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо. Однак суд першої інстанції не дотримався таких положень закону.

Як видно з постанови суду першої інстанції, в основу доведеності вини ОСОБА_3 судом першої інстанції покладено протокол про адміністративне правопорушення, результат тестування на алкоголь, рапорт чергового відділу поліції, висновок та рапорти інспектора Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4, , показання в суді першої інстанції працівника поліції ОСОБА_4, визнавши такі докази належними та допустимими в підтвердження доказів винуватості ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Однак з такими висновками суду апеляційний суд погодитись не може. Дослідивши зібрані та досліджені докази, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду винесена передчасно, без повного, всебічного з»ясування обставин справи, без належної перевірки тверджень захисту про недотримання процедури проведення поліцейським на місці зупинки транспортного засобу огляду на стан сп»яніння, без виклику та допиту свідків, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, на чому наполягала сторона захисту.

Суд вважає необхідним зауважити, що рапорти працівника поліції ОСОБА_4 та висновок за результатами перевірки звернення не можуть вважатись доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, відтак не можуть бути покладені в основу доведеності вини особи.

Як видно з матеріалів провадження 28 серпня 2016року о 19 год. 45 хв. до Городоцького ВП ГУПН в Хмельницькій області надійшло повідомлення ОСОБА_8 про те, що невстановлений водій на автомобілі «CHEVROLET Aveo» синього кольору керує автомобілем в нетверезому стані, після чого на місце події виїхала група швидкого реагування патрульної поліції (а.с.4).

На розгляд судді Городоцького районного суду Хмельницької області 1 вересня 2016року надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 №426488, складений 28 серпня 2016року інспектором СРПП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 про те, що того ж дня в м.Городку по вул. Менделєєва, 18, ОСОБА_3 керував автомобілем «CHEVROLET Aveo», номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп»яніння, та що огляд проводився з допомогою технічного засобу «Drager Alkotest 6810».

При цьому в складеному щодо ОСОБА_3 протоколі про адміністративне правопорушення свідками огляду ОСОБА_3 на стан алкогольного сп»яніння вказані ОСОБА_7(мешканець АДРЕСА_2) та ОСОБА_9 (мешканець с.Чорниводи, вул. Жовтнева, 13).

В апеляційному суді ОСОБА_3 категорично заперечував присутність свідків під час проведення його огляду на місці зупинки працівниками поліції, вказавши, що свідків під час його огляду з використанням технічних засобів на місці його зупинки не було, а про існування свідків та про результати тесту він дізнався, коли наступного дня отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення, а коли 1 вересня 2016року він приїхав до свідка ОСОБА_9, про якого було зазначено в протоколі, то зі слів останнього він дізнався, що свідок не був присутній під час проведення огляду на місці зупинки та його огляду, цей свідок погодився дати свідчення захиснику. Коли ж вони зі свідком їхали до захисника, то між свідком та працівником поліції ОСОБА_4 були телефонні розмови. В кабінеті захисника свідок надав письмові пояснення про те, що 28 серпня 2016року о 20год. 45 хв. свідок перебував в с. Чорниводи Городоцького району, в м.Городку, по вул. Менделєєва того дня не був, протокол не підписував та свідком огляду ОСОБА_3 не був, а також свідок був готовий надати свідчення в суді. Після цього ОСОБА_3 відвіз свідка додому. При цьому заперечував, що ОСОБА_9 перебував в нетверезому стані.

В суді першої інстанції захисником було заявлене клопотання про виклик та допит в судовому засідання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_9, долучено до своєї заяви письмові пояснення від одного зі свідків ОСОБА_9, отримані ним відповідно до вимог ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», в яких свідок ОСОБА_9 вказував, що 28 серпня 2016року о 20 год. 45 хв. він знаходився в с.Чорниводи, а в м.Городку по вул. Мендєєлєєва того дня не був, протокол серії АП 1 №426488 не підписував, свідком огляду ОСОБА_3 не був, також вказував про своє знайомство зі свідком ОСОБА_4 та вказував про свою готовність дати свідчення в суді(а.с.13). В своїй заяві до суду першої інстанції захисник ОСОБА_2 вказував, зокрема, про наявність ознак фальсифікації складеного щодо ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.10), однак вказані обставини фактично теж не перевірялись судом першої інстанції, жодних суджень з цього приводу суд першої інстанції теж не виказав (а.с.10, 41).

Судом відкладались судові засідання 14 вересня 2016року (для виклику працівника поліції та свідків), 27 вересня 2016року, 12 жовтня 2016року та 27 жовтня 2016року (для виклику свідків), які в судове засідання не з»явились, та без виклику та допиту свідків(хоча клопотання про виклик та допит свідків раніше задовольнив) 22 листопада 2016року виніс постанову, відмовивши в останньому судовому засіданні у клопотанні захисника про виклик цих свідків.

Апеляційний суд вважає необхідним зауважити, що судом першої інстанції взагалі не вживались будь-які дії, спрямовані на забезпечення з»явлення вказаних свідків до суду та їх допит. Зважаючи, що основними принципами судочинства є безпосередність дослідження доказів судом, відмова суду першої інстанції в допиті вказаних свідків (при тому, що клопотання судом було задоволено раніше) є порушенням права особи на захист, в тому числі права подавати докази, брати участь в їх дослідженні, тощо, а при наявності письмових пояснень свідка ОСОБА_9 про те, що він не був свідком огляду ОСОБА_3 виклик та допит вказаних осіб, на переконання апеляційного суду, був обов»язковим.

Слід зауважити, що всі повістки, які направлялись на адресу свідка ОСОБА_9 повертались до суду першої інстанції з відміткою поштового відділення про причину невручення «за закінченням терміну зберігання», а свідку ОСОБА_7 повістки були вручені 16 та 30 вересня 2016року, при цьому судом не вживалось жодних заходів для забезпечення з»явлення свідків до суду.

Суд обмежився наявними в справі доказами, не дав оцінки наданим захисником пояснень ОСОБА_9 останньому, пославшись, зокрема, на показання працівника поліції ОСОБА_4 про те, що огляд ОСОБА_3 проводився в присутності двох свідків. Апеляційний суд вважає необхідним зауважити, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 283 КУпАП щодо змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення, не допитавши свідків, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення (саме наявність двох свідків одночасно при проведенні такого огляду фактично легітимізує такий огляд), взагалі залишив поза увагою суду доводи захисту та надані захистом докази (письмові пояснення ОСОБА_9І.), не дав жодної оцінки таким доказам, не вказав причини, з яких він не приймає до уваги такі докази, відтак постанова суду першої інстанції не може вважатись обґрунтованою.

Як видно з апеляційної скарги захисника ОСОБА_2, той вказував на наявність підстав сумніватись в достовірності факту присутності зазначених свідків під час проведення огляду ОСОБА_3, позаяк свідок ОСОБА_7 є приятелем з дитинства працівника поліцїі ОСОБА_4, постійно проживав в м.Запоріжжі, де, на переконання захисту, перебував там і 28 серпня 2016року. Також захисник вказував, що в ніч на 2 вересня 2016року (невдовзі після надання свідком пояснень захиснику) йому телефонував свідок ОСОБА_9 та повідомляв, що після відвідування свідком захисника та надання останньому пояснень (про що свідок повідомив працівника поліції ОСОБА_4), до свідка вночі в с.Чорниводи близько 1год. ночі приїздив працівник поліції ОСОБА_4, який застеріг свідка, щоб той відмовився від надання адвокату свідчень, більше ніяких нікому пояснень не надавав, на повістки до суду не з»являвся, в інакшому випадку в нього будуть проблеми з дотримання режиму нагляду (щодо свідка ОСОБА_9 ухвалою Городоцького районного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2015року) був встановлений адміністративний нагляд строком на один рік). Також захисник повідомив, що до нього приходили ОСОБА_9 в супроводі своєї матері, які вимагали повернути пояснення ОСОБА_9, надане захиснику (слід зауважити, що допитана апеляційним судом ОСОБА_10 підтверджувала факт, що вона дійсно приходила разом з сином до захисника, вимагаючи повернення пояснення, що підтверджує факт надання такого пояснення ОСОБА_9 захиснику).

В апеляційній скарзі захисника мало місце фактично повідомлення про вчинення принаймні декількох кримінальних правопорушень, зокрема, про внесення недостовірних відомостей до офіційних документів, перешкоджання з»явленню свідка до суду, примушування свідка до відмови від давання показань (при цьому в самій скарзі захисник цілком обґрунтовано звертав увагу, що суду першої інстанції належало визначитись: або отримане адвокатом письмове пояснення належно дослідити і дати йому відповідну публічну оцінку або порушити питання про притягнення адвоката до відповідальності за зловживання правом чи/або фальсифікацію доказів). В апеляційному суді ОСОБА_3 також вказував про відомі йому факти про перешкоджання свідку ОСОБА_9 з боку працівників поліції з»явленню до суду першої інстанції за викликом та з метою відмови від наданих раніше захиснику пояснень цим свідком. Вказані обставини могли бути перевіреними в порядку, передбаченому чинним КПК України, тому постановою апеляційного суду Хмельницької області від 27 грудня 2016року копії апеляційної скарги захисника ОСОБА_2, протоколу про адміністративне правопорушення, пояснення ОСОБА_9 були направлені керівнику Городоцької місцевої прокуратури для перевірки зазначених тверджень про наявність ознак кримінальних правопорушень, відповідно до порядку, передбаченого чинним КПК України(а.с.64).

Однак органами прокуратури постанову суду фактично було проігноровано.

Згідно листа керівника Городоцької місцевої прокуратури (а.с. 76) апеляційному суду було повідомлено, що «в зв»язку з відсутністю в місцевій прокуратурі посади слідчого копії матеріалів за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 щодо можливого вчинення кримінального правопорушення працівником Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області та з інших питань направлено за належністю для розгляду на адресу прокуратури області».

В подальшому за підписом начальника слідчого відділу прокуратури Хмельницької області на адресу апеляційного суду направлено лист, в якому йшлось про те, що прокуратурою області копію постанови «з додатками скеровано до управління кадрового забезпечення ГУНП в Хмельницькій області для проведення службового розслідування за фактами викладеними адвокатом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про можливе вчинення працівниками Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області службового підроблення»(а.с.90).

Згодом з висновком провідного інспектора ВІОС УКЗ ГУНП в Хмельницькій області №15/2017 від 20 лютого 2017року постановлено вважати, що відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування такими, що не підтвердились, та службове розслідування припинено (а.с. 109-114). При цьому, як видно з наданого апеляційному суду висновку, автор висновку обмежився при перевірці опитуванням працівників поліції ОСОБА_4, ОСОБА_11, копіями адміністративних матеріалів, опитуванням особи, що повідомила про факт керування автомобілем в нетверезому стані ОСОБА_3 - ОСОБА_8, опитування матерів свідків ОСОБА_12, ОСОБА_5 Самих свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9 не опитано, як і не опитано ОСОБА_3 про відомі йому обставини.

Вказаний висновок, на переконання апеляційного суду, не може вважатись безумовним спростуванням тверджень ОСОБА_3, зважаючи, що самі свідки, зазначені в протоколі, ОСОБА_3 не були опитані, пояснення свідка ОСОБА_5 не узгоджуються з даними роздруківок телефонних з»єднань ОСОБА_9, які надані оператором мобільного зв»язку ПрАТ «Київстар»(а також довідкою цього ж оператора щодо зони покриття базових станцій, зазначених в роздруківках); цими ж роздруківками спростовуються дані висновку службового розслідування щодо сумнівів в наданні свідком ОСОБА_9 пояснень адвокату саме 1 вересня 2016 року, свідок ОСОБА_5 також підтвердила, що ОСОБА_9 підтверджував їй факт надання ним пояснень адвокату, однак обґрунтованих доказів в підтвердження своїх показань, що з його слів він начебто не пам»ятав, про що були такі його пояснення і що він їх давав захиснику в стані сп»яніння, суду не надано. Критично оцінюючи такі її показання, колегія суддів враховує також поведінку свідка ОСОБА_9, пов»язану з ухиленням від з»явлення до суду, відмова в наданні пояснень з приводу фактичних обставин справи, а згодом зміни свого місця проживання, яка не встановлена працівниками поліції. Інша частина тверджень захисту щодо відомих фактів перешкоджання свідку з»явленню до суду, примушування свідка до відмови від давання показань фактично не перевірялась взагалі.

Вказаними роздруківками телефонних з»єднань підтверджується факт ряду телефонних з»єднань між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 в час, про який вказував ОСОБА_3 та захисник, різної тривалості при цьому ініціаторами з»єднань був, як і ОСОБА_13, так і ОСОБА_4

При цьому свідок ОСОБА_4 не надав апеляційному суду обґрунтованих пояснень з приводу змісту розмов між ним та ОСОБА_9 вже після надання останнім письмових пояснень адвокату, також не заперечив факту можливого відвідування ним вночі 2 вересня 2016року будинку ОСОБА_9 в с.Чорниводи (про що, зі слів захисника, тому зразу ж повідомляв телефоном свідок).

На запит апеляційного суду надано копію ухвали суду про встановлення адміністративного нагляду відносно ОСОБА_9 тривалістю один рік (при цьому в ухвалі вказано, що ОСОБА_9 був встановлений адміннагляд в м.Городку по вул. Привокзальній, Хмельницької області, з 22.00год. до 6год.00хв.), відтак показання свідка ОСОБА_4 про те, що 2 вересня 2016року здійснювалась перевірка дотримання свідком ОСОБА_9 правил адміннагляду в с.Чорниводи Городоцького району, видаються сумнівними.

Свідок ОСОБА_7, який навчався з ОСОБА_4 в одному класі, був його односельцем, що за вищевстановлених апеляційним судом обставин не може не викликати сумнівів в його показаннях, зважаючи, що вказаний свідок тривалий час ухилявся від з»явлення до суду, отримавши повістки про виклик до суду, вказував, що був присутній під час огляду ОСОБА_3. Однак показання цього свідка також з достовірністю не підтверджують того факту, що іншою особою, при цьому був саме ОСОБА_9, який в своїх поясненнях, наданих адвокату, заперечував свій підпис в складеному щодо ОСОБА_3 протоколі.

Обгрунтованих пояснень, чому в порушення вимог п.1 ч.1 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затвердженої наказом МВС України від 7.11.2015року №1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015року) до матеріалів справи не було долучено письмових пояснень свідків, в разі їх наявності, працівник поліції ОСОБА_4 не надав.

З показань свідка ОСОБА_7 також видно, що він розписався в протоколі в нижній його частині (що стосується огляду особи), після чого поїхав в своїх справах, що не заперечував свідок ОСОБА_4, вказуючи, в свою чергу, апеляційному суду, що свідки не відвідували відділ поліції, де був складений протокол, що в сукупності спростовують дані висновку службового розслідування, що протокол був складений на місці (а.с. 111).

Впродовж апеляційного розгляду свідок ОСОБА_9 не з»являвся до суду, змінював місце перебування, незважаючи на неодноразові намагання суду викликати та допитати його з приводу фактичних обставин справи, навіть після встановлення судом місця його перебування, його привід в судове засідання працівниками поліції виконаний не був та в нього не були відібрані пояснення працівниками поліції згідно постанови суду. В подальшому свідок знову змінив своє місцеперебування, яке встановити суду, незважаючи на всі можливі вчинені дії, не вдалось.

Суд вважає, що в поліцейських були всі підстави для проведення огляду ОСОБА_3 на стан сп»яніння, про що свідчать дані роздруківки тесту, на якій розписався сам ОСОБА_3, що узгоджується також з даними відділу поліції про отримання від ОСОБА_8 повідомлення про керування ОСОБА_3 з ознаками алкогольного сп»яніння, що вказана особа підтверджувала під час службового розслідування. Сам ОСОБА_3 в суду не оспорював, що напередодні вживав спиртні напої, в день його зупинки придбавав в магазині пиво (що узгоджується з поясненнями ОСОБА_8 під час проведення службового розслідування про те, що той бачив, як ОСОБА_3 на його очах випив пляшку пива та викинув в вікно автомобіля). ОСОБА_3 був відсторонений від керування автомобілем, відтак твердження свідка ОСОБА_6 про те, що він не чув від ОСОБА_3 запаху спиртного, не можуть бути прийнятими до уваги. При цьому апеляційний суд, критично оцінюючи такі показання ОСОБА_6 про відсутність в ОСОБА_3 будь-яких ознак сп»яніння, вважає, що свідок, як племінник ОСОБА_14, є зацікавленою особою, такі його твердження також спростовуються тим, що йому передавався автомобіль ОСОБА_3, та свідок при цьому вказував, що він перебуває в тверезому стані, що в сукупності дає підстави вважати, що на час проведення огляду в працівників поліції були передбачені чинним законодавством підстави для проведення такого огляду, незважаючи на те, що такі підстави не зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, хоча це є обов»язковим.

Однак, для того, щоб такий огляд вважався таким, що може бути слугувати підставою для притягнення особи до відповідальності за ч.1

ст. 130 КУпАП, огляд має бути проведений у суворій відповідності до вимог ст. 266 КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, а в суду мають бути відсутні обгрунтовані сумніви з приводу дотримання працівниками поліції передбаченої чинним законодавством процедури огляду. Недотримання норм вищевказаних нормативних актів може давати підстави для висновку про недопустимість доказів на підтвердження обставин події та доведеності вини особи у вчиненні відповідного адміністративного правопорушення.

Невід»ємною складовою раніше зазначеної Інструкції №1395 від 7.11.2015року є бланки документів, в тому числі бланк протоколу про адміністративне правопорушення відповідного зразка (додаток до п.2.1), проте, в матеріалах справи застосовано бланк протоколу зразка, зміст якого відрізняється від належного. За таких обставин доводи захисника ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду про такі порушення працівників поліції під час складення протоколу, є підставними.

За змістом п.10 Інструкції результати огляду на стан сп»яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп»яніння з використанням спеціальних технічних засобів, акт складається в двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп»яніння. За змістом цієї норми саме наявність акту огляду є підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення (а не запис в незаповненому протоколі), в якому зазначаються результати огляду. Також згідно абз.3 п.10 Інструкції визначено, що в разі роздрукування на папері показників спеціального технічного засобу, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення, однак наявність відповідної роздруківки не звільняє працівника поліції від обов»язку скласти акт огляду, чого в даній справі зроблено не було, його копія ОСОБА_3 не вручалась.

За таких обставин складений протокол не може вважатись належним та допустимим доказом.

Правоохоронні органи, незважаючи на постанову апеляційного суду, фактично ухилились від перевірки заяв захисту в передбаченому чинним законодавством порядку, при службовому розслідуванні перевірені не всі твердження захисту, відповідні твердження захисту залишились неспростованими органом, що склав протокол, тобто стороною обвинувачення, під час апеляційного розгляду; апеляційним судом були вжиті всі можливі заходи, спрямовані на сприяння сторонам в наданні доказів. При цьому апеляційний суд зауважує, що згідно приписів ст. 62 Конституції України висновки суду не можуть грунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з закриттям провадження по справі в зв»язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 задовольнити, постанову Городоцького районного суду Хмельницької області від 22 листопада 2016 року щодо ОСОБА_3 скасувати, провадження в справі про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити в зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області В.В. Бондар