АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 600/159/17Головуючий у 1-й інстанції Гриновець О.Б.
Провадження № 33/789/142/17 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2017 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Коструба Г.І. з участю особи, притягнутої до адмінвідповідальності, - ОСОБА_1, розглянувши адміністративну справу відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в с. Вівся Козівського району Тернопільської області,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Козівського районного суду Тернопільської області від 06 квітня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Як вбачається зі змісту даної постанови, ОСОБА_1 14 січня 2017 р. близько 23 год. 23 хв. в смт. Козові по вул. Грушевського, 23 керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп"яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нерозбірлива мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп"яніння на місці за допомогою пристрою "Драгер", а також від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп"яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати та закрити відносно нього провадження у справі у зв"язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає дану постанову незаконною та необгрунтованою, оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального права, неповно з'ясовано усі фактичні обставини справи та не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам.

Мотивуючи свої доводи, зазначає, що 14 січня 2017 року він в якості пасажира приїхав разом із своїм товаришем в смт. Козову на вул. Грушевського та припаркували автомобіль біля аптеки. Згодом до авто підійшли двоє чоловіків, які, як він зрозумів, були працівниками правоохоронних органів, та попросили перепаркувати машину в інше місце, тому що машина знаходилась в зоні дії знаку, який забороняє зупинку транспортного засобу. Проте, він відмовився, оскільки не керував автомобілем, тому і не повинен був сідати за кермо. На той час його товариша вже не було, а на місці стоянки автомобіля залишився тільки він один. Після цього, як зазначає апелянт, двоє чоловіків покликали лейтенанта поліції Кушніра В.О., який вимагав в нього перепаркувати автомобіль, однак він знову відмовився, тому що не був водієм автомобіля в той вечір.

Зазначає, що працівник поліції сам сів за кермо автомобіля, а він сів на заднє сидіння, і вони поїхали до відділку поліції. Під час того, як Кушнір В.О. знаходився в автомобілі, він знайшов реєстраційний талон на транспортний засіб і страховку та забрав їх собі.

Стверджує, що в поліцейському відділенні відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, при чому йому погрожували, що не віддадуть автомобіль та його водійські права, які за словами апелянта у нього забрали працівники поліції, доки він не підпише протокол і не напише в ньому про визнання ним своєї вини.

Вказує, що оскільки транспортний засіб не є його власністю, а знаходиться у власності ПП «Катруб», де він працює, він вимушений був погодитися, тому що не хотів, щоб автомобіль забрали на штрафмайданчик.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не можна визнати допустимим доказом у справі, оскільки йому не було роз'яснено його права, передбаченні ст. 63 Конституцією України та ст. 268 КУпАП.

Також, проходити огляд на стан сп'яніння йому не пропонували, а свідки, які вказані у протоколі, були ті ж самі працівники правоохоронних органів.

Вказує, що їхні пояснення не є об'єктивними, оскільки вони є зацікавлені особи і бути свідками не могли. В судове засідання вони не викликалися та не підтвердили свої показання.

Інші докази на підтвердження його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як зазначає апелянт, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.

Зазначає, що постанова судді місцевого суду не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній не розкрито змісту доказів і відсутня їх оцінка.

Крім того, при винесенні оскаржуваної постанови суддя місцевого суду на допущені працівником поліції порушення при складенні протоколу про адміністративне правопорушення уваги не звернув, оцінки та аналізу наявним у справі доказам не надав та в порушення вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП не з'ясував усі обставини справи в їх сукупності, внаслідок чого за відсутності в матеріалах справи належних доказів дійшов помилкового висновку про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адмінвідповідальності, - ОСОБА_1, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, прихожу до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, виходячи з таких міркувань.

Згідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Висновок суду про порушення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є законним і обґрунтованим.

Так, відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з п.6 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби), або лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік

Таким чином, законодавцем встановлено, що водій зобов'язаний пройти огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння на вимогу працівника міліції; відмова, навіть якщо особа не перебуває в стані алкогольного чи будь-якого іншого сп'яніння, не допускається.

В той же час, як вбачається з письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 14 січня 2017 р. ОСОБА_3 приблизно в 23 год 23 хв в м. Козова по вул. Грушевського керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп"яніння: мав хитку ходу, нерозбірливу мову, різкий запах алкоголю з рота. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп"яніння відмовився.

В апеляційній скарзі та в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 ствердив, що дані свідки були працівниками поліції, а тому у суда немає підстав довіряти їхнім показанням.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, у поясненнях даних свідків зазначено, що вони не працюють.

На це ОСОБА_1 вказав, що такий висновок він зробив, оскільки вони мали якісь пов"язки на рукавах.

Тим не менш, на думку апеляційного суду, підстав не довіряти поясненням свідків у суда немає, оскільки вони були випадковими перехожими, які, відповідно, не могли бути неупереджені до ОСОБА_3

Не відповідає дійсності і твердження правопорушника про те, що працівниками поліції не роз"яснено його право на захист, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП1 № 055501 від 14 січня 2017 р. зазначено його права і обов"язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, за що останній і розписався.

Апеляційний суд вважає також, що твердження ОСОБА_3 про те, що не він перебував за кермом автомобіля, а його знайомий, а він знаходився в машині лише як пасажир, є неправдивими і такими, що дані з метою уникнути відповідальності за скоєне.

Так, на запитання головуючого щодо прізвища водія автомобіля ОСОБА_3 відповів, що не знає ні його прізвища, ні імені.

Не є переконливими і твердження ОСОБА_3 про те, що визнавальні пояснення працівникам поліції про керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп"яніння він давав під їхню диктовку, оскільки в судовому засіданні місцевого суду їх повністю підтвердив.

За таких обставин суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_3 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що встановлена відповідальність, передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 06 квітня 2017 року відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Г.І. Коструба