Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/6275/16-п Головуючий у 1-й інст. Хуторна І. Ю.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року м. Житомир

Суддя апеляційного суду Житомирської області Ляшук В.В., з участю секретарів Кусковської Т.А., Гончарука С.С., правопорушника ОСОБА_1, адвоката Скаблюк Л.М. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, непрацюючого,

в с т а н о в и в :

Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 лютого 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн.

Відповідно до постанови, 26 грудня 2016 року о 02 год. 15 хв. ОСОБА_1 у м. Бердичеві по вул. Вінницька, 48 керував автомобілем «ВАЗ 2121», д.н.з НОМЕР_1, будучи в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову суду, ОСОБА_1, подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Просить викликати в судове засідання свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, який складав протокол про адміністративне правопорушення.

Вказує на порушення його права на захист, оскільки суд відхилив клопотання про перенесення розгляду справи та розглянув справу без участі його захисника, що є порушенням його прав, які передбачені ст. 268 КУпАП.

Також, зазначає, що 26.12.2016 року о 02 год. 15 хв. він не керував автомобілем, а керувала інша особа.

Вважає, що суддею при винесенні постанови не в повній мірі з'ясовані всі обставини справи, були порушені норми процесуального та матеріального права, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та адвоката Скаблюк Л.М. на підтвердження доводів апеляційної скарги, пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5 перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 заявляв клопотання про перенесення розгляду справи для залучення адвоката з яким він мав намір укласти угоду та вказував, що адвокат у день розгляду справи перебував в м. Житомирі. 03.02.2017 року він уклав угоду з адвокатом Скаблюк Л.М. про надання правової допомоги.

Разом з тим, суд вказане, обґрунтоване клопотання ОСОБА_1, як засвідчують матеріали справи, залишив без задоволення і 02.02.2017 року у відсутність адвоката провів судовий розгляд результатом якого стало постановлення судового рішення про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Це, в свою чергу, є істотним порушенням права на захист, оскільки позбавило ОСОБА_1 скористатись юридичною допомогою адвоката при розгляді справи.

З врахуванням наведеного, зазначена постанова не може залишатись в силі і підлягає скасуванню.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є доведеною та підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення, висновком ТМО м. Бердичів №393 від 26.12.2016 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1, який за змістом його власноручних пояснень у протоколі про адміністративне правопорушення вину свою визнав.

Доводи апелянта в суді про те, що автомобілем керував ОСОБА_6, який після зупинки транспортного засобу залишив транспортний засіб та місце зупинки вийшовши з місця сидіння водія апеляційний суд вважає надуманими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, допитаний у суді свідок ОСОБА_5 підтвердив обставини складання протоколу та визнання водієм керування в стані сп'яніння. Вказаний свідок ствердив, що транспортний засіб зі сторони місця водія ніхто не залишав і водій вийшов лише на їхню вимогу. При цьому, він вказав, що на передньому пасажирському сидінні, коли він підійшов до транспортного засобу, сидів пасажир. Відстань після зупинки до транспортного засобу була незначною, близько 10 метрів, ділянка дороги освітлювалась, і він відразу підійшов до автомобіля.

Суд критично відноситься до пояснень свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, в яких вони підтверджують пояснення ОСОБА_1 щодо керування транспортним засобом іншою особою, оскільки їхні пояснення не узгоджуються між собою та суперечать поясненням ОСОБА_1

Так, ОСОБА_8 вказав, що ОСОБА_6 залишив автомобіль вийшовши з місця водія, а він обійшовши автомобіль стояв біля водійських дверей до приходу працівника поліції.

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_1 пересів на водійське сидіння, коли вийшов ОСОБА_6 і чекав працівників поліції в автомобілі.

ОСОБА_6, в суді пояснив, що пересів з водійського сидіння після зупинки транспортного засобу на пасажирське і в такий спосіб залишив автомобіль.

Зазначена суперечливість показань цих свідків, а також їх знайомство з правопорушником, перебування разом з ним на відпочинку у нічному закладі перед зупинкою транспортного засобу на думку суду свідчать про їх зацікавленість у вирішенні справи на користь ОСОБА_1 та дають підстави суду для їх критичної оцінки.

Дані, які б ставили під сумнів доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в матеріалах справи відсутні, відсутність заперечень у ОСОБА_1 при складанні щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення та проходженні медичного огляду на думку апеляційного суду додатково вказують про безпідставність доводів його апеляційної скарги.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає доведеною вину ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння та застосовує до нього мінімальне адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 лютого 2017 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Винести нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Житомирської області В.В. Ляшук