Справа №: 398/379/17
провадження №: 3/398/158/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

"22" лютого 2017 р. суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Коліуш Г.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ :

До Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ІІ № 0003530 від 30.01.2017 року ОСОБА_1 30.01.2017 о 09 год. 45 хв в м. Олександрії по вул. Кіровоградське шосе провадив господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів на таксі транспортним засобом ЗАЗ Daewoo, державний номерний знак НОМЕР_1, без державної реєстрації як субєкт господарювання, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав. Пояснив, що він їхав на машині знайомого, пасажирів не перевозив, господарську діяльність не здійснює, як субєкт підприємницької діяльності не зареєстрований.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1, суд приходить до висновку про необхідність закрити провадження у звязку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

За змістом ч.1 ст.164 КУпАП відповідальність за цією нормою настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Вказана норма ч.1 ст.164 КУпАП носить бланкетний характер, оскільки у наведеній диспозиції відсилає до закону, що регулює певні види господарської діяльності, тому то в протоколі про адміністративне правопорушення має зазначатися відповідна норма спеціального закону, який регламентує господарську діяльність, що потребує ліцензування або державну реєстрацію субєкта господарювання.

Кваліфікуючою ознакою правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП , є провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Такі ознаки мають бути конкретно визначені у протоколі згідно вимог ст. 256 КУпАП.

Таким чином, об'єктивною стороною складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164 КУпАП, є здійснення винною особою господарської діяльності.

Під господарською діяльністю, згідно ст. 3 ГК України, розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно ст.42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Таким чином, істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, є не тільки факт надання послуг за винагороду, а систематичний характер таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності.

Проте, в протоколі про адміністративне правопорушення, в порушення зазначених вимог відображено одиничний факт, що мав місце відповідно 30.01.2017 року та відсутні відомості про здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності на постійній основі, систематично, два і більше разів, з надання платних послуг з перевезення громадян.

Більш того, в матеріалах справи містяться тільки протокол про адміністративне правопорушення ІІ № 0003530 від 30.01.2017 року та копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія ОСОБА_1, полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, фотографія транспортного засобу, які виготовлені на чернетках. Жодних доказі того, що під час складання протоколу був присутній пасажир до матеріалів справи не додано.

В протоколі про адміністративне правопорушення не наведено норм закону, що регулюють заняття господарською діяльністю з перевезення пасажирів, не зазначено, які саме норми порушив ОСОБА_1, у чому це виразилося, а тому не викладено повно фактичних обставин правопорушення, не зазначено, чи був автомобіль обладнаний як таксі, не вказано осіб, яким він надавав послуги таксі, чи існувала регулярність таких послуг та чи взагалі такі послуги надавалися.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне обвинувачення для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у звязку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв'язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення ІІ № 0003530 від 30.01.2017 року не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, при цьому суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому суд вважає за необхідне провадження у справі закрити у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення..

Керуючись ст. ст. 6, 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 1 ст. 247, ст. ст. 283-284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня її винесення, особами, які були не були присутні в судовому засіданні протягом десяти днів з дня її отримання.

Суддя Г.В. Коліуш