Справа№340/537/17
Провадження № 3/340/253/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Бучинський А.Б., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Верховинського ВП Косівського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, непрацюючого, - за ч.1 ст. 130 КпАП України, -

в с т а н о в и в:

з протоколу про адміністративне правопорушення серія БР №030525 від 16.08.2017 вбачається, що ОСОБА_1, 16.08.2017 о 00 год 10 хв, в с Город Косівського району Івано-Франківської області, керував транспортним засобом марки «ВА3 2101», номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння - різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, нечітка вимова. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав, суду пояснив, що 16.08.2017 приблизно о 00.00 год. він повертався з роботи з с Город Косівського району додому і по дорозі був зупинений працівниками поліції, які сказали йому, що в них виникла підозра про те, що він керує транспортним засобом у стані алкогольного спяніння. Він заперечив, оскільки не вживав спиртного, вечором після роботи випив тільки пляшку безалкогольного пива, а тому був впевнений що не перебуває у стані спяніння і готовий був проїхати з працівниками поліції до медичного закладу для проходження у встановленому законом порядку освідчення. Працівники поліції, яких було четверо, відмовилися везти його на освідчення до медичного закладу, сказали, що в них немає на це часу. Пояснення про те, що він випив пляшку пива і відмовляється їхати на освідчення, які ним написані власноруч в протоколі, він писав зі слів поліцейських, які пообіцяли його відпустити. Також вказав, що свідки, які зазначені в протоколі на місці складання протоколу не були присутні.

Оглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, допитавши свідків, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обовязок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обовязку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Згідно із ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, потерпілих, а також іншими документами.

За змістом ст.ст.279, 280 КпАП України, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КпАП України, є протокол про адміністративне правопорушення серія БР №030525 від 16.08.2017, в якому відмова ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння засвідчена підписами двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, та наявні письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про те, що він випив пляшку пива, від проходження освідчення відмовляється.

Інших доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, інспектором поліції до матеріалів справи не долучено, не представлено таких для розгляду і в судовому засіданні. Крім цього, зазначені у протоколі свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3, інспектор поліції ОСОБА_4, які викликали у судове засідання для допиту та були належно повідомлені про дату і час розгляду справи, в судове засідання не зявилися та не повідомили про причин своєї неявки.

В той же час, в судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому заперечив, вказав, що на момент складення протоколу був тверезим та не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан спяніння у встановленому законодавством порядку, а його відмова у протоколі засвідчена з порушенням чинного законодавства.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду показала, що ОСОБА_1 15.08.2017 працював у її племінниці ОСОБА_6 в с Город Косівського району. Після роботи, вона пішла в гості до племінниці і чекала там на ОСОБА_1, щоб поїхати з ним додому, оскільки вони живуть по сусідству. Коли ОСОБА_1 закінчив роботу, він дійсно випив пляшку безалкогольного пива, після чого вони та племінниця ОСОБА_6 поїхали в напрямку м. Косів. По дорозі їх зупинили працівники поліції та покликали ОСОБА_1 в службовий автомобіль, де він був близько десяти хвилин. Жодних інших осіб, крім чотирьох поліцейських та них, на місці зупинки транспортного засобу не було.

Свідок ОСОБА_6, яка була допитана за клопотанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, надала суду аналогічні пояснення з поясненнями ОСОБА_5

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України»), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до вимог ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

За таких обставин є переконливим висновок, що вчинення адміністративного правопорушення особою повинно доводитися чіткими, узгодженими та неспростовними доказами.

Однак, як особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, так і допитані за його клопотанням свідки, в судовому засіданні заперечили факт присутності під час складання протоколу свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а з врахуванням їхньої неявки в судове засідання та не підтвердження в ході їх допиту обставин викладених у протоколі, не можна вважати доведеним факт засвідчення відмови ОСОБА_7 від проходження медичного огляду на визначення стану спяніння у присутності двох свідків.

Також не приймаються до уваги зазначені у протоколі визнавальні пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки в судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності категорично заперечила свою вину та дала послідовні пояснення, які узгоджуються із показами допитаних свідків. Крім цього, за відсутності інших доказів, вина у вчиненні адміністративного правопорушення не може доводитися виключно на показаннях самої особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Враховуючи, що будь-яких інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України крім протоколу про адміністративне правопорушення, суду не надано, а наявними доказами не доведено в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, слід провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення слід завершувати у відсутності свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки свідки у встановленому законом порядку викликалися судом, в судове засідання не зявилися без поважних причин, а діючим КпАП України не передбачено можливості доставки свідків до суду приводом у даній категорії справ, що унеможливлює забезпечення можливості їх допиту судом, а подальше відкладення розгляду справи потягне за собою закінчення строку, передбаченого ч. 2 ст. 38 КпАП України.

Керуючись ст.247, 279, 280, 283, 284, 288 КпАП України,-

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КпАП України закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляції через Верховинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: А.Б. Бучинський