Справа № 496/363/17
Провадження № 3/496/210/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Трушина О.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Біляївського ВП ГУНП в Одеській області,

про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, ФОП «ОСОБА_1М.»,

за ст. 177-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОД № 032590, від 26.11.2016 року за ч. 1 ст. 177-2 КУпАП, відповідно до якого вона об 11.20 год. в приміщенні магазину «Візит», що знаходиться в м. Біляївка по вул. Леніна, 242 Одеської області, здійснювала зберігання та реалізацію фальсифікованих алкогольних напоїв.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні даного правопорушення не визнала.

Відповідно до ст. 245 вказаного Кодексу завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 даного Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 177-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, диспозиція ч. 1 ст. 177-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачає, що адміністративна відповідальність за даною нормою настає за виготовлення, придбання або зберігання з метою реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, а так само виготовлення, придбання або зберігання з метою реалізації або використання за призначенням обладнання для вироблення фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів.

Відповідальність за реалізацію фальсифікованих алкогольних напоїв настає за ч. 2 ст. 177-2 КпАП України.

Відповідно до п.27 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» фальсифікована продукція - продукція, виготовлена з порушенням технології або неправомірним використанням знака для товарів та послуг, чи копіюванням форми, упаковки, зовнішнього оформлення, а так само неправомірним відтворенням товару іншої особи.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 p. № 481/95-ВР фальсифікація алкогольних напоїв та тютюнових виробів - це умисне, з корисливою метою виготовлення алкогольних напоїв та тютюнових виробів з порушенням технології чи з неправомірним використанням знака для товарів і послуг, чи копіюванням форми, упаковки, зовнішнього оформлення, а так само прямим відтворенням товару іншого підприємця з самовільним використанням його імені.

Не вважається фальсифікацією добросовісне тривале використання двома і більше підприємствами-резидентами або підприємствами, що є їх правонаступниками, знаків для позначення однорідних товарів, права на які засвідчуються свідоцтвами на знаки для товарів і послуг, одержаними до введення в дію п. 4 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», якщо таке використання розпочалося до державної реєстрації таких знаків. Відповідно до ст. 16 цього самого Закону підприємство-товаровиробник самостійно визначає засоби та форми захисту вироблюваних ним алкогольних напоїв і тютюнових виробів від фальсифікації (підроблення) і має право ініціативи контролю щодо фальсифікації власної продукції суб'єктами підприємницької діяльності та фізичними особами. Орган державного контролю, до якого звернувся товаровиробник з таким проханням, зобов'язаний терміново провести перевірку відповідності продукції оригіналу в присутності представника товаровиробника -ініціатора перевірки. За наявності документів, які підтверджують факт фальсифікації, товаровиробник має право звернутися у встановленому законом порядку до суду без сплати державного мита.

Разом з тим, в протоколі про адміністративне правопорушення замість зазначення елементів суб'єктивної та об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 177-2 КУпАП, не вказано яку саме норму спеціального Закону порушила ОСОБА_1, які саме фальсифіковані алкогольні напої та у якій кількості зберігала та здійснювала їх реалізацію остання, а також відсутній експертний висновок про те, що вищевказані вироби фальсифіковані.

Таким чином, склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 177-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 в протоколі не зазначений, натомість вказана інформація, що не відповідає диспозиції норми даної статті.

Оскільки суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 177-2 в протоколі не визначена, а замість неї зазначена інформація, що не відповідає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 177-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, дана особа не може бути піддана адміністративному стягненню за цією статтею.

Виходячи із вищезазначеного, суддя, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 177-2 КУпАП.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстроковим судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його права та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права і за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а також збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 177-2 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 33, 177-2, 256, 245, 247, 252, 280 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну справу стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.177-2 КпАП України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області: ОСОБА_2