АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 551/23/17 Номер провадження 33/786/199/17Головуючий у 1-й інстанції Колос Ю. А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2017 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

представника потерпілого ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянула матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову Шишацького районного суду Полтавської області від 26 січня 2017 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою провадження по справі відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, не працюючого, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3

закрито у звязку із вчиненням правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП в стані крайньої необхідності.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 26.12.2016 року, о 14.20 год., на 78+300 км. а/д Лубни-Миргород-Опішня, що знаходиться в межах Шишацького району Полтавської області, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись в напрямку смт.Опішня при виникненні небезпеки, а саме перешкоди у вигляді зустрічного транспортного засобу „ЗАЗ SENS (Daewoo), д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, не зменшуючи швидкості руху, виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з даним транспортним засобом, чим порушив п.п. 11.3, 12.3 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст..124 КУпАП. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали технічні пошкодження.

На вказану постанову адвокатом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та прийняття нової постанови, якою визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення ст.124 КУпАП та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що внаслідок зіткнення транспортних засобів, автомобілю „ЗАЗ SENS (Daewoo), д.н.з. НОМЕР_2, заподіяно пошкоджень, що свідчить про те, що ОСОБА_3 є потерпілою особою в даній справі.

Суддя безпідставно посилається на погодні умови, однак документи, які б містили інформацію щодо погодних умов на момент скоєння ДТП, в матеріалах справи відсутні.

Окрім того, ОСОБА_2 не вживаючи заходів для зменшення швидкості руху транспортного засобу, порушив Правила дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем ОСОБА_3

Водночас, ОСОБА_2, сприйняв автомобіль ОСОБА_3 як загрозу належному йому майну, а сама дорожня обстановка, не повинна була створювати ОСОБА_2 небезпеки, оскільки ДТП сталося поблизу місця його постійного проживання, що свідчить про його обізнаність стосовно руху транспорту на даній ділянці дороги.

Суд першої інстанції взяв до уваги постанову суду, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, однак на момент прийняття рішення, вказана постанова законної сили не набрала.

Вислухавши захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, який вважає постанову суду законною, перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та обєктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та зясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положення ст.124 КУпАП вказують на притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобі, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п.11.3 ПДР на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та обїзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

Згідно п.12.3 ПДР у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди.

Суд першої інстанції, при прийнятті свого рішення, дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 скоїв порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу в стані крайньої необхідності.

Постанову мотивував тим, що ОСОБА_2 в момент виникнення небезпеки знаходився у аварійній обстановці, за даних погодних умов не мав технічної можливості уникнути зіткнення із зустрічним автомобілем іншим способом крім виїзду на смугу зустрічного руху.

Вказав, що виїзд ОСОБА_2 на смугу зустрічного руху був вимушений та обєктивно зумовлений порушенням ПДР, які були допущені водієм зустрічного автомобіля ОСОБА_3

Однак, вказані висновки суду суперечать матеріалам справи та зібраним по справі доказам, про що вірно зазначив апелянт.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2, в порушення п.п. 11.3, 12.3 ПДР України, при виникненні небезпеки, а саме перешкоди у вигляді зустрічного транспортного засобу, не зменшуючи швидкості руху, виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з даним автомобілем.

Відповідно до схеми місця ДТП від 26.12.2016 року, зафіксовано умовний рух автомобілів та місце їх подальшого зіткнення, по відношенню до якого автомобіль НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2, шляхом вжиття заходів для відвернення зіткнення з автомобілем „ЗАЗ SENS (Daewoo), д.н.з. НОМЕР_2, виштовхнуло до кювету, праворуч від автомобільного шляху.

Винуватість ОСОБА_2 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, поясненнями ОСОБА_3, який вказав, що рухаючись по автомобільному шляху, на відстані 40-50 м. раптово помітив автомобіль чорного кольору, який рухався впритул до розділової смуги, після чого вказаний транспортний засіб миттєво перетнув смугу руху та виїхав на частину дороги, де рухався ОСОБА_3 у звязку з чим, останній був змушений натиснути на гальма, але не встигнув загальмувати та зіткнувся з даним автомобілем.

Обставини зіткнення підтверджуються поясненнями ОСОБА_5, який вказав, що знаходився на передньому пасажирському сидінні автомобіля НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2 Не доїжджаючи до повороту на Поділ, на відстані 50-60 м. помітив попереду себе автомобіль сірого кольору, який рухався назустріч по їх смузі руху. Задля уникнення аварії, ОСОБА_2 різко повернув ліворуч, виїхавши на смугу зустрічного руху, де і відбулося зіткнення.

ОСОБА_2 зазначив, що рухаючись за кермом автомобіля по своїй смузі руху, на відстані 50-60 м. побачив автомобіль сірого кольору, який рухався попереду, назустріч його смузі руху. Тому, з метою уникнення зіткнення був змушений виїхати на зустрічну сторони дороги, однак зазнав зіткнення з даним транспортним засобом.

Підстави, які б давали можливість суду вважати, що вказані докази є сумнівними та неправдивими, відсутні, оскільки вони узгоджуються між собою та є такими, що повністю відповідають обставинам справи.

Разом з тим, відповідно до ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

В наданих поясненнях, як ОСОБА_5, так і ОСОБА_2 стверджували, що інший спосіб уникнення зіткнення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2, ніж виїзд на зустрічну смугу руху, був відсутній. Виїхати на праву сторону шляху було неможливо, оскільки узбіччя було слизьким та засніженим.

Однак, документів, які б містили інформацію щодо погодних умов на момент скоєння ДТП, в матеріалах справи відсутні. Наявність ожеледиці та снігових заметів на узбіччі дороги жодними даними не підтверджуються.

Окрім того, ОСОБА_2, в порушення п.12.3 ПДРУ України, не вживав будь-яких заходів щодо зменшення швидкості руху транспортного засобу, про що свідчить відсутність зображення графічних зображень гальмівного шляху коліс автомобіля НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2, в схемі місця ДТП.

Водночас, враховуючи, що зіткнення транспортних засобів відбулося поблизу місця постійного проживання ОСОБА_2, а отже, останній був обізнаний стосовно руху автомобілів на даній ділянці дороги, тому, дорожня обстановка, не повинна була створювати ОСОБА_2 перешкод у відвернення аварійної ситуації.

В звязку з вищевикладеним, висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_2 ознак стану крайньої необхідності, вчинених ним задля усунення небезпеки зіткнення транспортних засобів, що в подальшому призвело до дорожньо-транспортної пригоди, не відповідає матеріалам справи, в звязку з чим апеляційна скарга підлягає до задоволення, а ОСОБА_2 слід притягнути до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією вказаної статті.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП , -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Шишацького районного суду Полтавської області від 26 січня 2017 року відносно ОСОБА_2 скасувати.

Визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) гривень.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ О.І. Захожай