Справа № 462/5237/16-п Головуючий у 1 інстанції: Бориславський Ю.Л.
Провадження № 33/783/28/17 Доповідач: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2017 року Апеляційний суд Львівської області в складі:

судді - Стельмаха І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 41 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 17 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Залізничного районного суду м. Львова від 17 жовтня 2016 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка працює бухгалтером у ТзОВ «Альянс Маркет» та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП та на неї накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. та стягнуто з неї в дохід держави 275 грн. 60 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнана винною у тому, що вона перебуваючи на посаді директора ТзОВ «Альянс Маркет» порушила вимоги законодавства про працю, а саме: вимоги ч.1 ст. 116 КЗпП України (не проведено розрахунок з працівниками в день звільнення) та вимоги ч.1. ст. 117 КЗпП України (при порушенні термінів виплати належних при звільненні працівника коштів не проводиться виплата середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку), чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 41 КУпАП.

На постанову судді ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 покликається на те, що вона не була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 покликається на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вона перебуває на посаді головного бухгалтера, а не директора, як зазначено в постанові; вимоги ч.1 ст. 116 та ч.1 ст. 117 КзПП України нею порушено не було; в порушення вимог ч.1 ст. 277-2 КУпАП вона не була повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому не мала можливості реалізувати свої права, передбачені ч.1 ст.268 КУпАП, зокрема не мала можливості подавати клопотання, пояснення та докази. Постанова суду винесена на підставі доказів наданих лише інспектором держпраці без врахування її позиції, що свідчить про неповноту та необ'єктивність розгляду справи. Протокол не може вважатися належним доказом, оскільки складений на підставі акта перевірки, висновки якого не відповідають дійсним обставинам справи та чинному законодавству. У Львівському окружному суді триває розгляд справи за позовом ТзОВ «Альянс Маркет» до ГУ Держпраці у Львівській області про визнання протиправними та скасування припису, постанови про накладення штрафу, а тому до завершення розгляду вказаної справи висновки про порушення вимог ст.ст. 116, 117 КЗпП України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП є передчасними, постанова суду є незаконною і підлягає скасуванню.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлена про час, дату і місце розгляду справи у судові засідання апеляційного суду не з'являлася, однак подала письмову заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності та закрити провадження у справі у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, а тому апеляційний суд вважає за можливе провести судовий розгляд без її участі.

Матеріалами справи підтверджуються доводи ОСОБА_1 щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження. Суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову змінити з наступних підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя в порушення вимог ст. 280 КУпАП допустив істотну неповноту з'ясування обставин справи, яка вплинула на правильність прийняття рішення.

Допущена судом першої інстанції неповнота з'ясування обставин усунута при розгляді справи апеляційним судом шляхом дослідження доказів.

Суддею першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 працюючи на посаді головного бухгалтера ТзОВ «Альянс Маркет» порушила вимоги ч.1 ст. 116 КЗпП України - не провела в день звільнення працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 01 липня 2016 року виплату належних їм при звільненні грошових коштів, а також порушивши терміни виплати належних при звільненні працівникам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 коштів не проводила виплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, чим порушила вимоги ч.1 ст. 117 КЗпП України.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме: наказів про звільнення від 30 червня 2016 року, видаткового касового ордеру від 16 серпня 2016 року, відомостей про нарахування коштів від 04 серпня 2016 року - працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звільнено з роботи з 01 липня 2016 року, проте виплату належних їм коштів при звільненні, в той же день, як вимагає того закон не проведено /а.с.4-9/.

Відповідно до п.7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Згідно з ч.2 ст. 38 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, які підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Тому ОСОБА_1 не може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч.1 ст. 116 КЗпП України, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Разом з тим суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП, а саме порушення вимог ч.1 ст. 117 КЗпП України й правомірно притягнув її до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність постанови судді в цій частині, оскільки висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 26 серпня 2016 року № 13/01/131/0388 /а.с.1/; актом перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 13/01/131/1435 /а.с.2, 3/; наказами про припинення трудового договору (контракту) від 30 червня 2016 року /а.с.4, 6/; видатковим касовим ордером від 16 серпня 2016 року /а.с.5/; відомостями нарахування коштів від 01 липня та 04 серпня 2016 року /а.с.7, 8/.

Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як вбачається з матеріалів справи, працівники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були звільнені 01 липня 2016 року, розрахунок з ОСОБА_2 проведений 16 серпня 2016 року; розрахунок з ОСОБА_3 проведений частинами 01 липня та 04 серпня 2016 року; однак зазначеним працівникам при виплаті розрахункових коштів не було виплачено середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а документи, які б свідчили про таку виплату в матеріалах справи відсутні та при перевірці представлені не були.

Вказане вище правопорушення має триваючий характер.

Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення таке було виявлено під час перевірки 26 серпня 2016 року /а.с.1/.

Таким чином ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності у строки передбачені ч.2 ст.38 КУпАП, підстави для закриття провадження відсутні, а тому такі твердження апелянта є необґрунтованими.

Протокол про адміністративне правопорушення складений державним інспектором відповідно до ст. 255 КУпАП, якою право складати протоколи про адміністративні правопорушення надано уповноваженим на те посадовим особам органів спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» було утворено Державну службу України з питань праці шляхом злиття Державної інспекції з питань праці Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96 затверджено Положення про Державну службу України з питань праці, яким визначено основні завдання, повноваження та права нового центрального органу виконавчої влади, що контролюватиме дотримання законодавства про працю.

Враховуючи наведене, апеляційний суд не бере до уваги доводи апелянта про неналежність протоколу про адміністративне правопорушення як джерела доказів, оскільки такий складений уповноваженою на те особою, відповідно до вимог КУпАП, а тому є належним та допустимим доказом.

Покликання апелянта, як на підставу скасування постанови судді та закриття провадження щодо ОСОБА_1 на те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом, оскільки складений на підставі акта перевірки, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи і такий оскаржений в адміністративному суді, є безпідставними.

Відповідно до постанови Львівського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2016 року (справа № 813/3267/16) у задоволенні адміністративного позову ТзОВ «Альянс Маркет» до Головного управління Держпраці у Львівській області, головного державного інспектора праці Пащук Т.Р., першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Львівській області Грицак О.О. про визнання протиправними та скасування припису від 26 серпня 2016 року за № 13-01-131/1435-0991 та постанови про накладення штрафу від 15 вересня 2016 року № 5-0285 відмовлено. Постанова суду набрала законної сили.

Апеляційні вимоги ОСОБА_1 про закриття провадження у справі з підстав того, що в постанові судді зазначено про те, що вона працюючи на посаді директора ТзОВ «Альянс Маркет» вчинила порушення вимог ч.1 ст. 116, ч.1 ст. 117 КЗпП України, до задоволення не підлягають.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 26 серпня 2016 року № 13/01/131/0388, акту перевірки від 26 серпня 2016 року № 13/01/131/1435, ОСОБА_1 працюючи головним бухгалтером ТзОВ «Альянс Маркет» допустила порушення вимог законодавства про працю, а тому помилкове зазначення суддею в постанові посади ОСОБА_1 як директора, не спростовує висновків суду про доведеність її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, й не може бути підставою для закриття провадження у даній справі.

З огляду на викладене та з врахуванням вимог п.7 ст. 247, ст. 38 КУпАП апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді підлягає зміні.

Оскільки зменшився обсяг суспільно-шкідливих діянь, у вчиненні яких ОСОБА_1 визнана винною, і на неї було накладено адміністративне стягнення у максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст. 41 КУпАП, таке підлягає зменшенню. Апеляційний суд вважає, що накладення на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян відповідатиме вимогам ст. 33 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Залізничного районного суду м. Львова від 17 жовтня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 17 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. зменшити до 510 (п'ятсот десять) грн.

У решті постанову судді залишити без зміни.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя І.О. Стельмах