Провадження 3/336/1343/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Жупанова Ірина Борисівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого водієм ТОВ «Краітекс-Сервіс», який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 181009 від 22.06.2017 року ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 22.06.2017 року о 14 годині 00 хвилин він на а/д Бориспіль-Запоріжжя керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного спяніння, а саме: не природно бліде обличчя, тремтіння рук, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного чи іншого спяніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно яких водій зобовязаний на вимогу робітника міліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

У судових засіданнях ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав, суду пояснив, що 22.06.2017 року він дійсно був зупинений працівниками поліції СРПП Солонянського ВП підпорядкованого ГУНП в Дніпропетровській області на 437 км. автодороги Бориспіль-Запоріжжя Працівники поліції сказали йому, що в них є підозри, що він перебуває у стані наркотичного спяніння, і сказали, що йому необхідно пройти медичний огляд на стан такого спяніння, поїхавши до медичного закладу у м. Дніпро. ОСОБА_1 їхав на робочому автомобілі «Газель», який був завантажений товаром, товар не опломбований. Експедитора з ним не було, він був сам. Для того, щоб поїхати до м. Дніпра для проведення медичного огляду, ОСОБА_1 необхідно було б залишити автомобіль з неопломбованим товаром на місці, що він зробити не міг. Він пояснив працівникам поліції, що не може залишити товар і автомобіль без нагляду, тому і відмовився їхати до медичного закладу до м. Дніпра. Від керування транспортним засобом його ніхто не відсторонив. ОСОБА_1 вважає дану подію свідомою провокацією зі сторони працівників патрульної поліції.

Свідки ОСОБА_2, ОСОБА_3, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, в судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили.

Працівники поліції, які складали протокол та відбирали письмові пояснення від свідків події, що мала місце 22.06.2017 року, в судове засідання не зявились, жодних заяви чи письмових пояснень суду не надіслали.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення зясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За змістом ст. 9 КУпАП єдиною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, відеозапису режимі вилучення , а також іншими документами.

Згідно ч. 3 п. 24 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ про адміністративні правопорушення на транспорті необхідно зясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП України, у тому числі шляхом допиту свідків.

Диспозиція ч. 1ст. 130 КУпАП передбачає, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В матеріалах справи містяться письмові пояснення свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, які пояснили лише те, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного спяніння, проте жодних посилань на ознаки, за якими вони визначили, що він перебуває в стані наркотичного спяніння, не містять. Вказані свідки в судове засідання не зявились, хоча і виклик їх був здійснений у встановленому законом порядку, тому пояснення зазначених осіб, додані до протоколу про адміністративне правопорушення, не приймаються судом до уваги, оскільки не можуть вважатись належним та допустимими доказами.

Окрім того, до суду повернувся конверт з викликом у судове засідання свідка ОСОБА_4, який направлявся за адресою, вказаною в його письмових поясненнях, доданих до протоколу, з відміткою працівника відділення пошти проте, що даної вулиці у м. Новомосковську Дніпропетровської області не існує, що у суду викликає сумнів щодо існування вказаної особи при складенні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1

На запит суду щодо надання відеозапису з місця події, інспектором СРПП Солонянського ВП ГУНП в Дніпропетровській області підполковником поліції ОСОБА_5 надіслано лист, згідно якого надати відеозапис з нагрудної камери поліцейського, здійсненого 22.06.2017 року при фіксуванні правопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 181009 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП надати не має можливості, оскільки нагрудні камери поліцейським не видавались.

Згідно п.1 ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України „Про національну поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Як вбачається з матеріалів справи, будь-якого направлення на проходження медичного огляду на стан наркотичного чи іншого спяніння, у відмові від проведення якого обвинувачується ОСОБА_1 , в них не міститься, тому не зрозуміло від чого він відмовився, і за якими ознаками працівниками поліції було визначено, що він перебуває в стані саме наркотичного спяніння.

Як пояснює сам ОСОБА_1 та це вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, він на автомобілі був зупинений на стаціонарному посту «Солонянський» ГУНП в Дніпропетровській області, перебував в автомобілі сам, перевозив товари, за які був матеріально відповідальний. Працівники поліції, висуваючи йому обвинувачення в перебуванні в стані наркотичного спяніння, спровокували його на відмову від проходження медичного огляду на стан наркотичного спяніння, оскільки після з'ясування обставин, за наявності яких було зрозуміло, що водій неопломбований автомобіль з цінним товаром без нагляду не залишить, тому як на місці вказаний огляд провести не можливо бо прилад Драгер визначає лише стан алкогольного спяніння, а для визначення стану наркотичного спяніння необхідно їхати до лікарні в м. Дніпро, яке знаходиться на значній відстані від місця зупинки транспортного засобу.

Згідно рапорту працівників поліції, водія було відсторонено від керування автомобілем.

ОСОБА_1 в суді пояснив, що ніякого відсторонення його від керування не відбувалося.

Перевіряючи, чи мав місце факт відсторонення особи від керування, суддя виходить з наступного:

Відповідно до п.1 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Також, відповідно до вимог ст.ст. 265-2, 266 КУпАП у разі виявлення особи, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, поліцейські зобов'язані вчинити дії, які унеможливлюють подальше керування цією особою транспортним засобом.

Проте матеріали справи не місять акту приймання автомобіля іншою особою, відповідальною за її зберігання.

Як пояснив сам ОСОБА_1 автомобіль в нього ніхто не вилучав, від керування транспортним засобом не відстороняв, після складення протоколу про адміністративне правопорушення він просто поїхав далі у рейс, повіз вантаж, за який був матеріально відповідальний.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підтвердження належними і допустими доказами факту відсторонення особи від керування транспортним засобом, що свідчить про недоведеність поза розумним сумнівом факту умисного вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, в якому він звинувачується.

Оскільки правопорушення було спровоковане діями працівників поліції, та ніщо не вказує на те, що воно було б вчинене і без будь-якого втручання, то ці дії працівників поліції є підбурюванням до вчинення правопорушення.

Такі заходи протирічать положенню ст. 1 Конституції України, згідно з якою Україна є демократичною, правовою державою.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Стаття 7 Кодексу передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

В силу положень п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 33 рішення у справі "Гурепка проти України").

З огляду на передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення (основне й додаткове), можна дійти висновку, що вказане адміністративне правопорушення носить кримінальний характер, адже розмір основного стягнення за його вчинення є більшим, ніж за вчинення деяких кримінальних правопорушень.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року у справі Раманаускас проти Литви зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на субєкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування.

При цьому, основні вимоги справедливості, зазначені в ст. 6 Конвенції відносяться до всіх видів злочинів, від самих незначних до особливо тяжких. Суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації.

Вважаю, що за таких обставин протокол по справі про адміністративне правопорушення серії БР № 181009 від 22.06.2017 року не може вважатися належним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, враховуючи, що не надані докази, які встановлюють наявність адміністративного правопорушення, оскільки з боку працівників поліції була провокація у вигляді спонукання особи до вчинення адміністративного правопорушення, інспектори поліції діяли всупереч вищенаведених вимог Закону, суд приходить до висновку про необхідність закрити провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суд, керуючись п.1 ст.247 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя І.Б.Жупанова

Постанова набрала законної чинності «____» __________ 20___ року.

Постанова видана «____» ______________ 20___ року.