Номер провадження: 33/785/237/17
Головуючий у першій інстанції Федулеєва Ю. О.
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., за участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 05.01.2017 року,-

встановив

Зазначеною постановою відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який займає посаду першого заступника директора філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

провадження по справі у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП - закрито у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 03.10.2016 року о 12 годині 00 хвилин у АДРЕСА_2, ОСОБА_2, будучи посадовою особою - відповідальною за впровадження ремонтних робіт не огородив та не проконтролював встановлення відповідних технічних пристроїв по огородженню місця впровадження робіт, згідно тимчасової схеми організації дорожнього руху, що стало супутньою причиною ДТП за участю автомобіля НОМЕР_1, в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції послався на те, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП є доведеною та підтверджується наявними у справі доказами, однак в зв'язку зі сплином на момент розгляду справи трьохмісячного строку з моменту скоєння правопорушення, тобто з 03.10.2016 року, прийшов до висновку про закриття провадження.

Заперечуючи проти постанови судді, ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі вказав, що вважає постанову суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права, оскільки районним судом неповно та не об'єктивно з'ясовані обставини справи, що мають суттєве значення.

В мотивування свої доводів, апелянт зазначив, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 №024632 невірно вказана його посада, оскільки він працює на посаді першого заступника директора філії «Інфоксводоканал», а не першого заступника директора ТОВ «Інфокс», а в постанові суду невірно зазначені дані про участь в судовому засіданні районного суду представника ОСОБА_3, оскільки приймала участь представник ОСОБА_4

Разом з цим апелянт зазначає, що в його посадові обов'язки не входить проведення ремонтних робіт, огородження ям та контроль за встановленням відповідних технічних пристроїв при проведення відповідних робіт.

Крім того апелянт зазначив, що йому не було надано для підпису протокол про адміністративне правопорушення, не надано можливості дати свої пояснення чи заперечення, не були роз'яснені його права і обов'язки.

При цьому, апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що виходячи з матеріалів справи, не підтверджений факт потрапляння автомобіля ОСОБА_5 до ями 03.10.2016 року о 12.00 год. та наявність матеріальної шкоди, що ставить під сумнів сам факт скоєння ДТП.

Просить постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши доводи апеляції та матеріали справи, заслухавши пояснення апелянта та його представника, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП України, завданнями у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; чи заподіяно майнову шкоду; а також з'ясувати інші підстави для правильного вирішення справи.

Згідно положень закріплених в ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

При розгляді даної адміністративної справи суддя районного суду наведених вище вимог закону в повній мірі не дотрималася, оскільки не звернула уваги на неналежне оформлення матеріалів адміністративної справи органом, який складав протокол, з необхідною та достатньою повнотою не встановила фактичні обставини справи та даних, які вказують на відповідальність за вчинене правопорушення саме ОСОБА_2

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, та пояснень представника апелянта, вимоги цієї статті виконані не були, оскільки копія протоколу ОСОБА_2, не вручалася, що вказує на обгрунтованість доводів апелянта про те, що йому не було відомо про складений відносно нього протокол.

При цьому, апеляційний суд виходить з того, що наявний у матеріалах справи супровідний листом щодо направлення ОСОБА_2 копії протоколу неможливо прийняти як належний доказ отримання останнім копії протоколу, оскільки жодного документального підтвердження щодо її отримання останнім - матеріали справи не містять.

Крім того, в протоколі відносно ОСОБА_2 було невірно зазначено його безпосередню посаду, яку він займає, про що в судовому засіданні було зазначено його представником, однак в оскаржуваній постанові висвітлено не було.

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності із ст. 9 КУпАП адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як встановлено Кодексом України про адміністративні правопорушення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, притягуються особи, які здійснили порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто, за цією статтею КУпАП може бути притягненою до відповідальності лише службова або посадова особа, до кола повноважень якої входить дотримання правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд та вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху або відновлення безпечних умов для руху.

Також зазначена норма закону є бланкетною (відсильною), а тому при складені протоколу про адміністративне правопорушення за цією статтею обов'язковим є посилання на спеціальні норми законодавства, що встановлюють правила, норми і стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема Державні будівельні норми, затверджені у встановленому порядку.

В протоколі про адміністративне правопорушення АП2 №024632 від 16.12.2016 року, складеного відносно ОСОБА_2 та в постанові районного суду зазначено, що 03.10.2016 року о 12 годині 00 хвилин у АДРЕСА_2, ОСОБА_2, будучи посадовою особою - відповідальною за впровадження ремонтних робіт, не огородив та не проконтролював встановлення відповідних технічних пристроїв по огородженню місця впровадження робіт, згідно тимчасової схеми організації дорожнього руху, що стало супутньою причиною ДТП за участю автомобіля НОМЕР_1, в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження.

Однак, згідно з наявної у матеріалах справи посадової інструкції першого заступника директора філії «Інфоксводоканал», затвердженої директором філії «Інфоксводоканал» вбачається, що ОСОБА_2 як перший заступник директора філії «Інфоксводоканал» не є посадово-відповідальною особою, яка відповідає за дотримання правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, інших дорожніх споруд, оскільки жодним пунктом цієї посадової інструкції покладання відповідальності за їх дотриманням - не передбачено (а.с.33-36).

Інших даних, щодо покладання саме на ОСОБА_2 як першого заступника директора філії «Інфоксводоканал» відповідальності за дотримання правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, інших дорожніх споруд - матеріали справи не містять, а тому є недоведеним вчинення саме ОСОБА_2 правопорушення, яке інкримінується останньому, в тому числі які як стверджує ініціатор складання протоколу, потягли за собою отримання механічних пошкоджень автомобілю під керуванням водія ОСОБА_6

Пунктом 1.5 ПДР регламентовано що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Разом з цим, з протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів справи не вбачається, яких саме матеріальних збитків зазнав водій автомобілю, який потрапив у ДТП і на підтвердження цього ОСОБА_6 не надано жодного доказу і такі докази відсутні в матеріалах справи.

При цьому, апеляційний суд враховує ту обставину, що зазначені правила, вимоги та стандарти на які посилається ініціатор складання протоколу про адміністративне правопорушення, належним чином не зазначені та не наведені у самому протоколі.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Виходячи з вище викладеного апеляційний суд приходить до обґрунтованого переконання про те, що складений протокол про адміністративне правопорушення АП2 №024632 від 16.12.2016 року та в подальшому постанова суду відносно ОСОБА_2 про закриття у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, постановлені передчасно, без належного з'ясування усіх в сукупності обставин справи, за відсутності відповідних доказів та відносно неналежного спеціального суб'єкта правопорушення.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, протесту прокурора суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінюючи наведені вище обставини, приходжу до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, скасуванню постанови районного суду та закриттю провадження за відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду Одеської області,-

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 05.01.2017 року відносно ОСОБА_2, якою закрито провадження по справі у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі закрити у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області В.М.Прібилов.