АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/97/17 Головуючий у І-й інстанції - Берелет В.В.
Справа № 178/1451/16-п Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2017 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Мудрецький Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2016 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого начальником сектору реагування патрульної поліції № 1 Криничанського ВП Дніпродзержинського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, зареєстрованого адресою: АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП , -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2016 року ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Мотивуючи прийняте рішення суд першої інстанції вказав на те, вважає доведеним підтримання близьких стосунків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та їх спільне проживання без укладення шлюбу протягом тривалого часу, у звязку з чим ОСОБА_2, всупереч вимогам ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», 07 та 28 липня 2016 року як виконуючий обовязки начальника відділення поліції, не повідомив свого безпосереднього керівника про наявність у нього реального конфлікту інтересів, вираженого в тому, що він мав приймати рішення стосовно ОСОБА_4, затвердив неправомірний висновок працівника відділення ОСОБА_5 про відсутність в діях працівників Криничанської ЦРЛ, а саме надання платних послуг лікарем кабінету ультразвукової діагностики ОСОБА_4 складу правопорушення згідно заяви ОСОБА_6 про незаконне отримання лікарем ОСОБА_4 грошової винагороди від пацієнтів за надання медичних послуг, наслідком чого було повторне звернення ОСОБА_6 до поліції з тією ж заявою, при розгляді якої дані про допущені працівниками Криничанської ЦРЛ порушення закону були внесені до ЄРДР.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 30.12.2016 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях події адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що оскаржувана постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, а викладені в ній висновки не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, яким суд не надав належної оцінки в їх сукупності та взаємозвязку. Вказує, що висновки суду про його винуватість побудовані виключно на суперечливих показах зацікавлених по справі свідків, та на доказах, отриманих незаконним шляхом, джерело яких судом не досліджено. Зазначає, що під час судового розгляду були встановлені докази відсутності в його діях події корупційного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

02.02.2017 року до Апеляційного суду Дніпропетровської області від прокурора відділу організації діяльності у сфері запобігання і протидії корупції прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 надійшли заперечення на апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_2, в яких просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 30.12.2016 року залишити без змін, мотивуючи такі вимоги тим, що суд обґрунтовано дійшов висновків про винність ОСОБА_2 у вчиненні повязаного з корупцією правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник адвокат ОСОБА_8 кожен окремо підтримали в повному обсязі доводи, викладені в обґрунтування апеляційної скарги, та просили її задовольнити.

Прокурор Масалітін Є.А. у судовому засіданні апеляційного суду виступив проти задоволення апеляційної скарги та вказав, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про невідповідність висновків в оскаржуваній постанові судді фактичним обставинам справи в частині визнання його винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, є обґрунтованими і такими, що знайшли своє підтвердження при перегляді постанови судді..

Так, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року № 1700-VII визначено, що реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Згідно зі ст. 65 вказаного Закону за вчинення корупційних або повязаних з корупцією правопорушень, особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Субєктивна сторона правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, характеризується тим, що воно учиняється умисно. Особа, яка його вчиняє усвідомлює, що вона не повідомляє про наявність у неї реального конфлікту інтересів або вчиняє дії чи приймає рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала противоправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Між тим, як свідчать матеріали справи, в порушення зазначених вимог закону, районним судом належним чином у повному обсязі не були зясовані обставини, щодо інкримінованого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, а саме неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, оскільки висновки суду, викладені в оскаржуваній постанові, щодо винуватості ОСОБА_2 не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією від 07.10.2016 року, ОСОБА_2 інкримінується те, що він протягом тривалого часу спільно проживає без укладення шлюбу із ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка працює лікарем Криничанської центральної районної лікарні, та 11.07.2016 року, тимчасово виконуючи обовязки начальника Криничанського ВП Дніпродзержинського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, перебуваючи в умовах реального конфлікту інтересів (суперечності між відносинами зі ОСОБА_4 та службовими повноваженнями), не повідомив про наявність реального конфлікту інтересів свого безпосереднього керівника начальника Дніпродзержинського ВП ГУНП в Дніпропетровській області та затвердив висновок інспектора Криничанського ВП Дніпродзержинського ВП ГУНП в області ОСОБА_5 від 07.07.2016 року за заявою ОСОБА_6 про відсутність кримінального та адміністративного правопорушення в діях працівників Криничанської ЦРЛ, повязаних із наданням платних медичних послуг кабінетом ультразвукової діагностики. Отримавши відповідь Криничанського ВП Дніпродзержинського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за заявою від 24.06.2016 та не погодившись із результатами її розгляду, ОСОБА_6 18.07.2016 повторно звернулась до Криничанського ВП Дніпродзержинського ВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою, у якій зажадала надання юридичної оцінки фактам систематичного отримання лікарем ОСОБА_4 грошових коштів з пацієнтів за надання послуг ультразвукового обстеження. 31.07.2016 року ОСОБА_2, тимчасово виконуючи обовязки начальника Криничанського ВП Дніпродзержинського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, перебуваючи в умовах реального конфлікту інтересів (суперечності між відносинами зі ОСОБА_4 та службовими повноваженнями), не повідомив про наявність реального конфлікту інтересів свого безпосереднього керівника начальника Дніпродзержинського ВП ГУНП в Дніпропетровській області та затвердив висновок інспектора Криничанського ВП Дніпродзержинського ВП ГУНП в області ОСОБА_5 від 28.07.2016 за матеріалами ЖЄО № 2257 від 18.07.2016, у якому зазначалось про внесення заяви до ЄРДР за № 0000477 з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 354 КК України.

Зазначаючи у протоколі про спільне проживання без укладення шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_4, особа, що склала протокол, не встановила адресу такого спільного проживання, судом першої інстанції не наведені переконливі данні щодо спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4, а посилання суду як на доказ такого проживання на фото, що містяться в мережі «Фейсбук» не є такими, що оформлені в процесуальний спосіб.

Також у постанові судді першої інстанції не наведено переконливих даних, які б достовірно свідчили про обєктивні та субєктивні ознаки реального конфлікту інтересів, а саме про наявність суперечності між службовими та представницькими повноваженнями ОСОБА_2, а також в чому конкретно полягав приватний інтерес ОСОБА_2, не конкретизовано протиріччя між ними, та яким чином це вплинуло на обєктивність або неупередженість або вчинення чи не вчинення дій ОСОБА_2 під час здійснення ним посадових обовязків, як цього вимагає законодавчо встановлене поняття самого реального конфлікту.

За таких обставин, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, є необґрунтованим, оскільки матеріали справи не містять фактичних даних, які б підтверджували наявність реального конфлікту інтересів у кримінальному провадженні, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції».

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування постанови судді районного суду із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Приймаючи таке рішення суд апеляційної інстанції керується також вимогами ст. 62 Конституції України, яка закріплює презумпцію невинуватості та передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись саме на користь цієї особи.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 скасувати, а провадження у справі закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1