Справа № 750/9921/16-п Головуючий у 1 інстанції Кузюра М. М.
Провадження № 33/795/57/2017
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2017 року місто Чернігів

Суддя судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області Борисенко І.П., за участі захисника адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Чернігові справу за адміністративною скаргою особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 січня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого директором ТОВ «ТАН», мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 275 грн. 60 коп.

Судом ОСОБА_3 було визнано винуватим в тому, що він 15 жовтня 2017 року о 17 год. по вул. Шевченка 63 в м. Чернігові, керував транспортним засобом марки TOYOTA Land Cruiser 200, державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.9-а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На дану постанову суду ОСОБА_3 подана апеляційна скарга, в якій він просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у звязку з неповнотою судового розгляду та відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення або у звязку зі спливом строку притягнення його до адміністративної відповідальності.

Свої доводи апелянт аргументує тим, що з пояснень свідків вбачається, що він був зупинений працівниками поліції в місті Чернігові по вул. Шевченка 52, а протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду зазначено адресу вул. Шевченка 63. Також апелянт вказує про те, що судом першої інстанції порушено право а захист, оскільки розгляд справи відбувся у його відсутність, так як він знаходився на стаціонарному лікуванні.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_1 підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити з указаних у ній підстав та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення або ж зі спливом строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

В засіданні апеляційного адвокат ОСОБА_1 надала заяву ОСОБА_3 про розгляд без його присутності, за участю захисника-адвоката ОСОБА_1, тому приходжу до висновку про можливість розгляду справи без апелянта, за участі адвоката.

За таких обставин, заслухавши адвоката, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги приходжу до наступних висновків.

Висновок суду про винність ОСОБА_2 підтверджена протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, допитаних в засіданні місцевого суду та поясненнями свідків, які маються в матеріалах провадження та відеозаписом з нагрудної відеокамери поліцейського № 00271 від 15 жовтня 2015 року, яка була переглянута в судовому засіданні місцевим судом.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження в засіданні апеляційного суду і спростовуються матеріалами справи наступним чином.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення щодо апелянта (а.с.4) містить письмове пояснення самого ОСОБА_2 «Згоден, більше такого не буде». Аркуші справи 5-7 містять результати огляду відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного спяніння із застосуванням приладу Драгер № 0221 в присутності двох свідків і результати тесту показали наявність 0,89 проміле у видихуваному ОСОБА_2 повітрі, що свідчить про керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, з письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.8-9) вбачається, що останні були запрошені працівниками поліції в якості свідків і були присутніми під час проходження водієм медичного огляду на стан алкогольного спяніння за допомогою приладу Драгер і результати тесту були позитивні та становили 0,89 проміле з чим і погодився водій.

Відповідальність за статтею 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого спяніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.9-а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних хвороб.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Викладені обставини вказують на те, що місцевий суд, повно і всебічно дослідив матеріали адміністративної справи, дав вірну оцінку доказам, вірно кваліфікував дії апелянта та обґрунтовано визнав ОСОБА_2 винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При накладенні стягнення судді повинні враховувати характер правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність. Судом першої інстанції вказані обставини враховані.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції допустив неповноту щодо невстановлення точної адреси будинку біля якого його зупинили працівники поліції та проводили освідування не заслуговують на увагу, оскільки вони є нікчемними, так як в даному випадку номер будинку не має значення, оскільки сам апелянт не заперечує того факту, що керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, що підтверджується наявними доказами в матеріалах справи.

Щодо доводів апелянта про порушення його права на захист у звязку з розглядом справи без його участі, то необхідно зазначити, що даний недолік усунений шляхом виклику апелянта в засідання апеляційного суду, однак за наявності відповідної його заяви, розгляд справи відбувся без його участі. Окрім того, як убачається з матеріалів справи, розгляд справи у суді першої інстанції неодноразово відкладався через неявку апелянта в судове засідання, а довідки з лікарень, які надавав ОСОБА_2 не містили орієнтованої дати виписки з лікарні, тому розгляд справи відкладався на певний час і перед розглядом справи апелянт лягав на лікування до медичного закладу. Вказані дані з лікарні були витребувані Апеляційним судом.

За таких обставин, заслухавши адвоката; дослідивши матеріали адміністративного провадження та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що в дійсності ОСОБА_2 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а доводи, на які посилався апелянт у своїй апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження в засіданні апеляційного суду, тому постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а подана апеляційна скарга є безпідставною і задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2ЛО. залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 січня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_6