АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/894/17 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 жовтня 2017 року суддя судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області Коваленко В.Д., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, за участю: адвоката ОСОБА_3 представника ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 серпня 2017 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_4, який народився 09.07.1986 року, громадянина України, працюючого в ТОВ «Інтерспецмаркет» водієм, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 гривень на користь держави, з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 рік,-

В С Т А Н О В И В :

Районним судом ОСОБА_4 визнано винним в тому, що він о 17 год. 50 хв. 24.06.2017 року, керував автомобілем БАЗ А07945, реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Ближня, біля буд. №31 в м. Дніпро з ознаками наркотичного спяніння: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан спяніння, у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями водій ОСОБА_4 порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову та закрити провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що постанова суду, на його думку, є незаконною та необґрунтованою, оскільки при її винесенні були допущені суттєві порушення норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що постанова суду винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки суд не повно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, не вчинив заходів для повного, об'єктивного та неупередженого її розгляду.

Вказує, що справа була призначена до розгляду на 10.00 годину 26.07.2017 року, ОСОБА_4 з'явився на розгляд справи, але справа розглянута не була. ОСОБА_4 було повідомленого про час та дату буде повідомлено додатково. Однак, згідно постанови Ленінського районного суду ОСОБА_5 від 09 серпня 2017 року по справі № 205/4384/16-п вказано, що ОСОБА_4 до судового засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням в протоколі про адміністративне правопорушення про дату, час та місце розгляду справи, судовим викликом, причини неявки суду не повідомив, що дозволило суду розглянути справу за його відсутності.

Вважає, що висновки суду не відповідають дійсності, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення БР № 102924 від 24.06.2017 року дата розгляду вказана -26.07.2017 року, а не 09.08.2017 року. При ознайомленням з матеріалами справи будь - яких доказів щодо відправлення ОСОБА_4 повідомлення про час, дату судового засідання відсутні.

Посилається, що судом першої інстанції, при розгляді справи грубо порушено права ОСОБА_4, оскільки при розгляді справи він не міг довести свою невинуватість, надати пояснення та заявити свідків, задавати питання свідкам.

Також зазначає, що 24.06.2017 року при зупинці ОСОБА_4 працівниками міліції, він не відмовлявся від проходження огляду, а просив вирішити питання стосовно долі автобусу, грошових коштів-виручки, пасажирів, матеріальних цінностей. У протоколі ОСОБА_4 не зазначав, що відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у найближчому закладі охорони здоров'я. Також, суд не звернув увагу на те, що у протоколі не сформульовано, який саме огляд і у який спосіб ОСОБА_4 має пройти на вимогу поліцейського, оскільки зазначено, що він «керував автомобілем з ознаками наркотичного сп'яніння: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків».

Вказує, що у протоколі не зазначено, що водієві пропонувалося пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також те, що водій відмовився від проходження такого огляду, в протоколі та письмових поясненнях свідків не зазначено, що водій відмовився і від проходження огляду у закладі охорони здоров'я.

Вважає, що в протоколі про адміністративне правопорушення БР № 102924 від 24.06.2017 року, жоден із ознак наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не вказаний, а вказано про порушення мови, координації рухів та що зіниці очей не реагують на світло. У своїх письмових поясненнях свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вказали, що 24.06.2017 року водій ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, але протокол складений в 18.10 годин. Вважає, що на початку був складений протокол про адміністративне правопорушення БР № 102924 від 24.06.2017 року, а потім в присутності двох свідків, запропоновано було ОСОБА_4 пройти огляд.

Суд не надав можливості допитати свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які б надали свідчення про невинуватість ОСОБА_4, а взяв до уваги лише протокол.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції адвокат ОСОБА_3 - представник ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу, підтвердив викладенні в ній доводи, та просив її задовольнити в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані належним чином.

Висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_4 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованими, правильними та відповідають фактичним обставинам справи.

Вина ОСОБА_4 у скоєному вірно встановлена: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №102924 від 24.06.2017 року про те, що ОСОБА_4 о 17 год. 50 хв. 24.06.2017 року керував автомобілем БАЗ А07945, реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Ближня, біля буд. №31 в м. Дніпро, з ознаками наркотичного спяніння.

Перевіркою встановлено, що протокол був складений працівниками поліції з дотриманням вимог ст.ст. 254-256 КУпАП, що вбачається з його змісту. Окремі незначні неточності при його складанні, на які вказано в апеляційній скарзі адвоката, вважаю несуттєвими і вони не вплинули на правильність висновків судового рішення.

Як видно з пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які були запрошенні працівниками поліції, в їх присутності водій ОСОБА_4 відмовився від проходження медичного огляду для встановлення стану наркотичного спяніння.

Свідок ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції вказав, що ОСОБА_4 чітко відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного чи наркотичного спяніння, також він пояснив, що працівники поліції поводились з ОСОБА_4 коректно.

Дані пояснення також підтверджуються рапортом працівника поліції ОСОБА_8, який зазначає в протоколі, що водій ОСОБА_4 відмовився від проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного спяніння. У даного водія були явні ознаки алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови). Отже, ОСОБА_4 повинен був виконати законні вимоги працівника поліції щодо проходження медичного огляду.

Будь-яких підстав не довіряти поясненням вказаних свідків, - не вбачаю, оскільки вони узгоджуються між собою та з іншими матеріалами справи.

Як видно зі змісту постанови суду, вона є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.

Доводи апеляційної скарги адвоката, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що суд однобічно, неповно розглянув справу, також не знайшли свого підтвердження при перегляді матеріалів, адже з наданих матеріалів видно, що суд належним чином розглянув дану справу, ретельно дослідивши всі обставини справи під час судового розгляду.

Суттєвих порушень норм процесуального або матеріального права, які б давали суду підстави для скасування постанови суду, під час апеляційного перегляду, не встановлено.

Доводи представника ОСОБА_4 про недоведеність вини ОСОБА_4 у скоєному вважаю такими, що мають на меті уникнути ОСОБА_4 адміністративної відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.

Таким чином, приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду, - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 серпня 2017 року, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2