АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2017 року м. Чернівці

Суддя судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області Марчук В.Т., за участі секретаря судового засідання Сабадаш Ю.С., правопорушника та його захисника - адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 лютого 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 лютого 2017 року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, тимчасово не працюючого та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 10200 (десять тисяч двісті) грн. на користь держави з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік.

Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн. 00 коп.

Згідно постанови суду, ОСОБА_2, 13 грудня 2016 року приблизно о 03 год. 30 хв. у м. Чернівці по вул. Степана Бандери 1, керував транспортним засобом марки "Фіат Пунто" д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Своїми діями порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження посилається на те, що у визначений строк постанову суду оскаржити не зміг з незалежних від нього причин, оскільки про розгляд справи належним чином повідомлений не був, копію вказаної постанови отримав лише 30 березня 2017 року.

Провадження №33/794/130/17 р. Головуючий у І інстанції Семенко О.В.

Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Марчук В.Т.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, є незаконною, не обґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, а провадження закриттю, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Крім того, зазначає, що працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення з недотриманням вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, а саме: наявне виправлення, шляхом дописання дати.

Вказує на те, що суд першої інстанції не перевіряв та не встановлював характер вчиненого правопорушення, особу порушника, його майновий стан, обставини що помякшують і обтяжують покарання, а тільки формально зазначив дані положення передбачені ч. 2 ст. 33 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, подану апеляційну скаргу, заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, доводи адвоката ОСОБА_1, про відсутність у діях ОСОБА_2, складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, перевіривши законність та обґрунтованість постанови районного суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, повинно бути зясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таких вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

Частиною 1статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підпунктом «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, встановлено заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційним судом встановлено, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП повністю доведена наявними у справі доказами, яким суд дав, вірну юридичну оцінку.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 982461 від 13 грудня 2016 року вбачається, що ОСОБА_2 близько 03 год. 30 хв. у м. Чернівці по вул. Степана Бандери керував автомобілем НОМЕР_2 у стані наркотичного спяніння, чим порушив правила дорожнього руху України передбачені п. 2.9 а. Огляд на стан спяніння проводився у встановленому законом порядку у ОНД м. Чернівці (а.п. 1).

Окрім того, з висновку КМУ «Чернівецького обласного наркологічного диспансеру» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вбачається, що 13 грудня 2016 року о 03 год. 45 хв. за направленням працівника поліції лікарем ОСОБА_3 було проведено огляд ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в ході якого встановлено, що він знаходився у стані наркотичного спяніння, а саме: амфетамінного (а.п. 2).

У матеріалах справи на підтвердження факту керуванням ОСОБА_2 транспортним засобом міститься копія постанови про накладення адміністративного стягнення від 13 грудня 2016 року, відповідно до якої, ОСОБА_2 близько 03 год. 30 хв. у м. Чернівці по вул. Степана Бандери керував автомобілем НОМЕР_2 з номерним знаком, що не освітлений у темну пору доби (а.п. 4).

Факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані наркотичного спяніння підтверджується вищенаведеними доказами.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, із постанови районного суду вбачається, що суд помилково вказав, що ОСОБА_2 керував автомобілем в стані алкогольного спяніння, а тому в цій частині рішення суду першої інстанції слід змінити, вказавши вірним те, що ОСОБА_2 керував автомобілем в стані наркотичного спяніння.

Результати висновку КМУ «Чернівецького обласного наркологічного диспансеру» від 13 грудня 2016 року ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не оспорює та не заперечує факту керування транспортним засобом у стані наркотичного спяніння.

Посилання ОСОБА_2 на те, що працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення з недотриманням вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції затвердженої наказом МВС України № 1376 від 06 листопада 2015 року зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 1496/27941від 01 грудня 2015 року, а саме: наявне виправлення, шляхом дописання дати, є такими, що не можуть нівелювати зміст протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки дати вчинення адміністративного правопорушення зазначена вірна, проте міститься над записом місця обліку транспортного засобу. Даний протокол про адміністративне правопорушення підписаний власноруч ОСОБА_2, будь-яких зауважень до зазначених відомостей у ньому правопорушник не вносив, пояснень не надавав.

Протокол про адміністративні правопорушення серії АП1 № 982461 складено вірно, із дотриманням положень ст. 256 КУпАП України, докази в матеріалах справи є послідовними та несуперечливими, повністю дослідженими судом в судовому засіданні, що спростовує твердження апелянта щодо формальності та неповноти розгляду справи.

Під час апеляційного розгляду, окрім доводів, які вказані у апеляційній скарзі, адвокат ОСОБА_1 просив прийняти до уваги те, що відносно ОСОБА_2, 13 грудня 2016 року працівниками патрульної поліції було складено два протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. За наслідками розгляду одного із них, 17 січня 2017 року постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 130 КУпАП. У звязку з цим вказував, що у постанові Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 лютого 2017 року, суддя повинен був кваліфікувати дії ОСОБА_2 за ч. 2, а не за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Даний факт, на думку захисника ОСОБА_1, є підставою для скасування вище вказаної постанови, а справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю, у звязку із спливом строків накладення адміністративного стягнення в межах, визначених ч. 2 ст. 38 КУпАП.

При перевірці вище вказаних обставин, апеляційним судом встановлено, що дійсно, 17 січня 2017 року постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 130 КУпАП на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №985243 від 13 грудня 2016 року та доданими до нього матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Однак, позиція адвоката, щодо необхідності кваліфікування дій ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, та скасування з цієї підстави постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 лютого 2017 року апеляційним судом оцінюється критично, оскільки вона виходить за межі повноважень адвоката, як учасника судового процесу.

Усі інші доводи, на які посилається апелянт, не дають апеляційному суду підстав для скасування рішення районного суду.

При вирішенні питання про накладення на правопорушника адміністративного стягнення районним судом враховано вимоги ст. 33 КУпАП.

Беручи до уваги наведене апеляційний суд вважає, що рішення районного суду про накладення на правопорушника ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами відповідає вимогам закону, є правильним, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_2 та недопущенням подібного в майбутньому.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд Чернівецької області,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 лютого 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 лютого 2017 року щодо ОСОБА_2, якого притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, - змінити.

Зазначити в абзаці першому описової частини постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 лютого 2017 року 13.12.2016 р. біля 03-30 години громадянин ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки "Фіат Пунто" д/н НОМЕР_1 в м. Чернівці по вул. С. Бандери 1, в стані наркотичного спяніння.

В решті постанову районного суду стосовно ОСОБА_2 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ ОСОБА_4

Копія вірна: суддя