АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/1028/2017 Суддя у першій інстанції: Бабайлова Л.М.
Категорія: ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м.Києва Фрич Т.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 20 березня 2017 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Деснянського районного суду міста Києва від 20 березня 2017 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір, що на день винесення постанови становить 320 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Деснянського районного суду м. Києва, та застосувати до нього лише штраф у розмірі 10 200.

На обґрунтовування доводів своєї апеляційної скарги вказує, що відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, оскільки не перебував в такому стані та поспішав додому, а інспектор зобов'язав його підписати протокол, лише після чого його відпустив.

Крім того, апелянт зазначив, що він є єдиним годувальним у сім'ї, та на його утриманні перебуває малолітня дитина 2015 р.н., дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, та матір - інвалід, а автомобіль є єдиним джерелом його доходу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_3, 25.02.2017 о 02 год. 20 хв. керував автомобілем «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 по пр. Броварському, 3, в м. Києві, з явними ознаками алкогольного сп'яніння /порушення мови, тремтіння пальців рук/. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння відмовився. Вказаними діями ОСОБА_3 порушив вимоги п.2.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність, передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік

Таким чином, законодавцем встановлено, що водій зобов'язаний пройти огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння на вимогу працівника міліції, відмова, навіть якщо особа, не перебуває в стані алкогольного чи будь-якого іншого сп'яніння, не допускається.

За таких, обставин, суд першої інстанції правильно встанови, що ОСОБА_3 порушив вимоги п.2.9 ПДР України, за що встановлена відповідальність, передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги, про те, що автомобіль для ОСОБА_3, є єдиним джерелом доходу, у зв'язку з чим просить не позбавляти права його керувати транспортними засобами, не є переконливим.

Так, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

В той же час, вчинене ОСОБА_3 правопорушення не можна вважати малозначним, тому підстав для звільнення його від адміністративної відповідальності немає.

Крім того, санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено накладення на водіїв стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з обов"язковим позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік. Іншого виду та розміру адміністративного стягнення законом не передбачено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що судом призначено адміністративне стягнення, яке за своїм видом та розміром є законним, тому підстав для його зміни немає.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування постанови суду, апеляційною інстанцією не встановлено.

Враховуючи викладене, вважаю, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 20 березня 2017 року, слід залишити без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 20 березня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва Т.В. Фрич