АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 630/639/16-п Головуючий суддя І інстанції: Малихін О.О.
Провадження № 33/790/166/17 Суддя доповідач Колтунова А.І.
Категорія: ч.1 ст.173-2 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_1, за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та його захисника - адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Люботинського міського суду Харківської області від 20 жовтня 2016 року про притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, працює на посаді головного спеціаліста Служби у справах дітей виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, фактично мешкає за адресою: Харківська область, місто Люботин, вулиця Підгірна,14,

до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Люботинського міського суду Харківської області від 20 жовтня 2016 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП з призначенням адміністративного стягнення у виді громадських робіт строком на 30 (тридцять) годин.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 275,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 змінив замки на вхідних дверях в домоволодінні, розташованому за адресою: Харківська область, місто Люботин, вулиця Підгірна,14, яке належить на праві власності його батькові ОСОБА_4, через що ОСОБА_4 не зміг 20 вересня 2016 року о 11-00 годині зайти до будинку, крім того, ОСОБА_2 викинув з будинку на вулицю особисті речі його батька ОСОБА_4

Суд першої інстанції дійшов висновку що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, за яке передбачено відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову судді від 20 жовтня 2016 року скасувати а провадження по справі закрити.

В обґрунтування своїх доводів вказує, що висновок суду про його винуватість ґрунтується лише на письмових доказах, досліджених судом, і судом не взято до уваги той факт, що в матеріалах справи міститься акт голови квартального комітету (а.с.22), в якому вказано, що потерпілим ОСОБА_4 були відкриті замки домоволодіння його ключем і він потрапив у двір домоволодіння безперешкодно.

Апелянт ОСОБА_2 також зазначає, що суд, в порушення вимог ст.268 КУпАП розглянув справу за його відсутності, в звязку з чим він був позбавлений можливості надати пояснення по справі та докази, які спростовують його винуватість у вчиненому.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги, при цьому зазначили, що при розгляді справи судом першої інстанції не були встановлені і опитані свідки. Також наполягали, що ОСОБА_2 замки не замінював, речі ОСОБА_4 з будинку не виносив, хто саме зробив ці дії, ОСОБА_2 не відомо.

З приводу обставин, які слугували підставою до складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції пояснив, що власником домоволодіння, розташованого за адресою Харківська область, місто Люботин, вулиця Підгірна, будинок 14, є його батько ОСОБА_4 В домоволодінні мешкає сам ОСОБА_2, його матір та колишня дружина батька ОСОБА_5, а також батько - ОСОБА_4, оскільки він є власником будинку. ОСОБА_2 зазначив, що батько фактично не проживає в будинку після розлучення. 20 вересня 2016 року він знаходився на роботі, з поліцейськими спілкувався в інший день, коли батько забрав сейф з мисливською зброєю та боєприпасами.

Також ОСОБА_2 стверджував, що пізніше ОСОБА_4 без перешкод своїми ключами відчинив двері будинку, що підтверджується актом голови квартирного комітету ОСОБА_6

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; потерпілого ОСОБА_4, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважаючи постанову суду законною і обґрунтованою; пояснення свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13; перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши нові докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

Згідно статті 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Обґрунтовуючи своє рішення даними, наявними в матеріалах справи, здобутими та встановленими в ході розгляду справи, суддя дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає відповідальність за умисне вчинення особою будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоровю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сімї (матеріальний склад).

Відповідно до Закону України «Про попередження насильства в сімї», насильство в сімї це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сімї стосовно іншого члена сімї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сімї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоровю.

Субєктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Тобто, з наведених вимог нормативно-правових актів та законів вбачається, що умовою складової правопорушення за ч.1 ст.173-2 є позбавлення житла, іншого майна тощо, на які потерпілий має передбачене законом право.

В судовому засіданні апеляційної інстанції, з метою обєктивного встановлення всіх обставин по справі, в якості свідків опитані ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13

З приводу обставин, які слугували підставою до складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, в суді апеляційної інстанції старший дільничний офіцер поліції Люботинського ВП капітан поліції ОСОБА_8 пояснив, що раніше ОСОБА_2 не знав. Познайомився з ним під час розгляду заяви його батька ОСОБА_4 Зазначив, що ОСОБА_4 просив в своїй заяві прийняти заходи законного впливу до свого сина ОСОБА_2 та колишньої дружини ОСОБА_5, оскільки 20 вересня 2016 року він виявив заміну замків в двох дверях будинку, викинули його особисті речі на подвіря і він не має можливості потрапити до свого будинку, розташованого в місті Люботин по вулиці Підгірна, № 14.

ОСОБА_8 зазначив, що в ході виконання матеріалу, 21 вересня 2016 року, до домоволодіння разом з ОСОБА_4 виїжджав наряд поліції. Пояснив, що в його присутності було зафіксовано факт заміни замків в домоволодінні, власником якого є ОСОБА_4 Колишня дружина ОСОБА_5 та син ОСОБА_2 від пояснень на місці подій відмовлялись, вимагали покинути працівників поліції та особисто ОСОБА_4 прибудинкову територію домоволодіння.

Свідок ОСОБА_8 наполягав на тому, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 відмовлялись пускати ОСОБА_4 до будинку, при цьому аргументували це тим, що він не постійно проживає за адресою, а періодично. На запитання, з якою метою замінені в домоволодінні ОСОБА_4 замки, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 відмовилися відповісти.

Також свідок ОСОБА_8 зазначив, що 21 вересня 2016 року, прибувши за адресою, ОСОБА_4 вказав, що у будинку залишилася мисливська зброя та боєприпаси в зачиненому сейфі, які належать йому у встановленому законом порядку, і які він хоче забрати. Син ОСОБА_2 та колишня дружина ОСОБА_5, не зважаючи на вимогу володільця будинку, відмовилися впустити ОСОБА_4 до свого будинку. Після цього ОСОБА_2 зайшов до будинку та через деякий час відчинив вікно підвалу і викинув сейф на землю подвіря, але батька ОСОБА_4 до будинку не впустив і нові ключі не дав. ОСОБА_4 забрав сейф, перевірив вміст сейфа на наявність мисливської зброї, поклав до свого автомобілю. Під час цих дій син ОСОБА_2 образливо висловлювався весь час в адресу батька.

Крім зазначеного, свідок ОСОБА_8 пояснив, що 01 жовтня 2016 року, коли він з ОСОБА_4 прибули до домоволодіння, з будинку вийшли ОСОБА_5 і ОСОБА_2, які повідомили, що замки в домоволодінні вони не міняли і запросили перевірити їх. Проте, підійшовши до вхідної двері з центрального входу, ОСОБА_4 не зміг відчинити двері своїми ключами, на що ОСОБА_5 повідомила, що замок зламаний та повіла ОСОБА_4 до іншого входу з тильної сторони будинку. Підійшовши до дверей з тильного входу, ОСОБА_4 відкрив двері своїм ключем. В кімнаті, де мешкав ОСОБА_4, була відсутня двері та петлі, на яких був замок, не було в кімнаті ніяких особистих речей ОСОБА_4 Свідок ОСОБА_8 уточнив, що ОСОБА_4 зауважував, коли він був в останнє вдома, він власноруч закривав двері своєї кімнати на замок.

З приводу позиції ОСОБА_2 та ОСОБА_5 стосовно подій, які слугували підставою до звернення ОСОБА_4 з заявою, ОСОБА_8 зазначив, що, як син ОСОБА_2, так і колишня дружина ОСОБА_5, від дачі пояснень та від підпису протоколу по даному факту відмовилися, погрожували звернутися до компетентних органів. З приводу складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_8 пояснив, що за ст.173-2 КУпАП протокол складається відносно осіб-членів сімї, ОСОБА_5 є колишньою дружиною, брак між ОСОБА_4 та нею офіційно розірвано, тому протокол складався у відношенні сина ОСОБА_2, не зважаючи на те, що в будинку продовжує мешкати колишня дружина ОСОБА_5 і до подій, які мали місце, вона теж має відношення, як на думку, ОСОБА_8

Опитані в якості свідків інспектор СППП Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_11, старший сержант поліції Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_12, старший інспектор СПП Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_7 надали пояснення, аналогічні поясненням свідка ОСОБА_8

При цьому, свідок ОСОБА_7 зазначив, що він разом з іншими працівниками поліції ОСОБА_8, ОСОБА_10 і ОСОБА_9, виїжджав за адресою домоволодіння ОСОБА_4 Пояснив, що за родом своїх професійних обовязків здійснює контроль за власниками зброї. Підтвердив, що в його присутності ОСОБА_4 намагався потрапити до свого будинку, з метою забрати сейф з мисливською зброєю та боєприпасами, але йому заважали це зробити його колишня дружина ОСОБА_5 та його син ОСОБА_2, не впускаючи до будинку, замінивши вхідні замки на дверях будинку.

З приводу дати, коли було зафіксовано виїзд до домоволодіння, зазначив, що ОСОБА_4 потрапити до домоволодіння та відчинити двері своїми ключами не мав можливості 20 вересня 2016 року, виїзд до домоволодіння разом з працівниками поліції, коли він брав участь, було здійснено 21 вересня 2016 року, і саме тієї дати було зафіксовано факт заміни замків домівки, в звязку з чим ОСОБА_4 був позбавлений можливості скористатися своїми правами, як власник будинку.

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, кожен окремо, підтвердили факт неможливості ОСОБА_4 потрапити до свого домоволодіння, оскільки були замінені замки на дверях. Кожен окремо, але наполягали, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 заважали 21 вересня 2016 року безперешкодно потрапити ОСОБА_4 до свого домоволодіння, вели себе зухвало,не реагували на законні вимоги працівників поліції, залякували погрозами тиску шляхом звернення до компетентних органів. Крім того, кожен окремо, уточнили, що відчинити своїми ключами двері ОСОБА_4 зміг лише 01 жовтня 2016 року, але двері не з центрального входу, а з тильної сторони будинку.

Свідки ОСОБА_11 і ОСОБА_12, кожен окремо, пояснили, що до їх виконання надійшла заява ОСОБА_4 про неможливість потрапити до свого домоволодіння. Безпосередньо за їх участі 20 вересня 2016 року було зафіксовано, що ОСОБА_4 відкрив калитку у двір своїм ключем, але домоволодіння відчинити своїми ключами не зміг, ані з головного входу, ані з тильної сторони будинку. Зазначили, що після прийняття заяви про правопорушення та відібрання пояснень ОСОБА_4, матеріали було скеровано до уповноваженого дільничної частини, який і проводив перевірку за даним фактом. Власно впевнились в тому і наполягали, що ОСОБА_4 не зміг відчинити своє домоволодіння, оскільки було замінено замки на дверях будинку і ключі не підходили. Зазначили, що при відібранні пояснень ОСОБА_4 попереджався ними про встановлену законом відповідальність за надання неправдивих свідчень. Уточнили, що на подвірї будинку біля сходів стояли валізи з особистими речами ОСОБА_4, а також деякі особисті речі просто знаходились на землі, а також продукти харчування.

Опитаний в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_13, який залучався в якості понятого, підтвердив, що був повідомлений працівниками поліції стосовно обставин перешкоджання ОСОБА_4 його сином та колишньою дружиною потрапити до власного домоволодіння. Він точно дати не памятає, але це було у присутності працівників міліції, а потім приїхав його син ОСОБА_2 та колишня дружина. Свідок ОСОБА_13 зазначив, що саме в його присутності ОСОБА_4 відчинив калитку та пройшов у двір, але потрапити до домоволодіння та відчинити двері своїми ключами він не зміг. Він потрапив у будинок через задню двір домоволодіння, сам особисто бачив, що кімната, яку займав ОСОБА_4 була порожньою та були демонтовані кімнатні двері.

Що стосується доводів ОСОБА_2 та його захисника в частині безперешкодного потрапляння до свого будинку ОСОБА_4,що, як на думку ОСОБА_2 і захисника, підтверджується актом голови квартирного комітету ОСОБА_14 (а.с.22), суд апеляційної інстанції вважає доводи в цій частині необґрунтованими та неналежним доказом, який би спростовував винуватість, оскільки цей акт належним чином не оформлений, відсутня дата складання акту, і сам по собі, в сукупності, він не свідчить про відсутність складу правопорушення. Більше того, виходячи з пояснень опитаних свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, навпаки підтверджує, що замки на домоволодінні ОСОБА_4 були замінені, оскільки 01 жовтня підійшовши до вхідної двері з центрального входу, ОСОБА_4 не зміг відчинити двері своїми ключами, на що ОСОБА_5 повідомила, що замок зламаний та скерувала ОСОБА_4 до іншого входу з тильної сторони будинку. Оскільки в зазначеному акті відсутня дата його складання, то суд вважає, що обставини, зафіксовані в цьому акті, мали місце лише 01 жовтня 2016 року. Факт можливості користування спірним будинком після 01 жовтня 2016 року та на теперішній час ОСОБА_4 не оспорюється.

В суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_4 з приводу обставин події 20 вересня 2016 року зазначив, що він є пенсіонером, але займається заробітком і вимушений бути відсутнім деякий час за місцем свого постійного мешкання. Шлюб з ОСОБА_5 розірвано з 2008 року. Він проживає під однім дахом з колишньою дружиною ОСОБА_5 та сином ОСОБА_2, веде господарство особисто. Домоволодіння на праві власності належить йому, але колишня дружина та син залишаються мешкати в домі, оскільки він це дозволяв, і суперечностей з цього приводу у нього не виникало раніше. Але, в подальшому, син ОСОБА_2 та колишня дружина ОСОБА_5 забрали ключі від погребу, потім змінили замки на кухні, та 20 вересня 2016 року він, взагалі, був позбавлений можливості потрапити до своєї будівлі. В звязку з чим, 20 вересня 2016 року о 16-00 годині ОСОБА_4 зробив виклик поліції. На виклик прибули ОСОБА_11 і ОСОБА_12, які встановили факт заміни вхідних замків на домоволодінні ОСОБА_4 Крім того, був засвідчений факт викидання особистих речей ОСОБА_4 і продуктів харчування на вулицю, проте дві його рушниці з боєприпасами залишалися в домівці, які ОСОБА_4 був позбавлений можливості забрати, оскільки ключі від будинку не підходили.

Також ОСОБА_4 пояснив, що сейф зі зброєю та боєприпасами він мав можливість забрати з будинку лише 21 вересня 2016 року, коли приїхав до свого домоволодіння разом з працівниками поліції: ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_9 Зазначив, що сина ОСОБА_2 і колишньої дружини ОСОБА_5 на момент приїзду з працівниками поліції вдома не було, вони прибули пізніше. На телефонні дзвінки ОСОБА_2 не відповідав, але по приїзді до домоволодіння 21 вересня 2016 року, приблизно о 16-00, ОСОБА_2 та ОСОБА_5і. забороняли потрапити через хвіртку у двір, та у будівлю тощо. Син ОСОБА_2 висловлював зухвалі образи в адресу батька, в подальшому з відкритої кватиркі підвалу, на вимогу ОСОБА_4 та працівника поліції ОСОБА_7, викинув сейф з рушницями та боєприпасами.

Крім того, ОСОБА_4 зазначив, що 20 вересня 2016 року він був вимушений демонтувати замок на гаражі, де стояв його власний автомобіль, з метою забрати авто.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, проживаючи в домоволодінні, який належить на праві вланоста його батьку, ОСОБА_4, вчинив насильство в сімї, шляхом заміни замків на домоволодінні ОСОБА_4, чим ОСОБА_4 був позбавлений житла, можливості потрапити до свого будинку, користуватися у будинку своїми власними речима тощо, що містить ознаки складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.173-2 КУпАП. В той час як повинен був діяти в рамках встановлених законодавством.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеними доказами, здобутими в ході розгляду справи, в звязку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не вбачається, висновок суду про винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і прийняте рішення по справі відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Люботинського міського суду Харківської області від 20 жовтня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя -