АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2017 року суддя Апеляційного суду міста Києва Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 23 червня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 23 червня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та з урахуванням положень ст.36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 2 роки.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисник ОСОБА_1, діючи в інтересах ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, вважаючи її незаконною.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд не забезпечив всебічного та повного з'ясування всіх обставин, а його висновки про винуватість ОСОБА_2 у керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння не відповідає фактичним обставинам справи.

Зазначає, що суд неправильно встановив, що саме ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, оскільки за кермом автомобіля знаходилась інша особа.

Звертає увагу на допущені працівниками поліції порушення законодавства про адміністративні правопорушення при складенні протоколів про адміністративні правопорушення, зокрема на те, що протокол № 924123 не містить адреси проживання свідка, а також його підпису, а в протоколі № 923303 не вказано свідків взагалі.

За наслідками апеляційного перегляду просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_1, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, допитавши за клопотанням апелянта свідків, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_2 визнаний винуватим у тому, що він 04.06.2016 року о 20:30 год. по бульвару Перова, 9 в місті Києві керував автомобілем «ВАЗ21114», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, допустив порушення п.2.9а, 13.1 ПДР України, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, та здійснив наїзд на перешкоду (паркан), внаслідок чого транспортному засобу заподіяні механічні пошкодження. Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння водій ОСОБА_2 відмовився в присутності свідків.

Суд апеляційної інстанції вважає таке рішення законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні п.2.9а, 13.1 Правил дорожнього руху, що відповідно є складом адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як вірно встановив суд першої інстанції, винуватість ОСОБА_2 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння та порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів підтверджується даними протоколів про адміністративні правопорушення, які відповідають вимогам ст.256 КУпАП, схемою ДТП, письмовими поясненнями свідків.

Не спростовується цей висновок і поясненнями допитаного в суді апеляційної інстанціїсвідка ОСОБА_3 про те, що саме він 02.04.2016 року керував автомобілем «ВАЗ», однак залишив місце пригоди до приїзду працівників поліції. Пояснення даного свідка не узгоджуються з поясненнями ОСОБА_2 щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, що свідчить про їх неправдивість. Крім цього, допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_4, а також опитані свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прямо вказали, що за кермом автомобіля ВАЗ знаходився саме ОСОБА_2

Цим самим спростовують доводи апеляційної скарги захисника про те, що в момент вчинення ДТП автомобілем «ВАЗ 21114» керував не ОСОБА_2, а інша особа.

Досліджені в суді апеляційної інстанції дані відеозаписів з місця події також не підтверджують невинуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки містять лише відомості про події, які відбувалися після того, як сталася дорожньо-транспортна пригода.

Оскільки ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку, що підтверджено поясненнями двох свідків, та не заперечується самим апелянтом, суд також на законних підставах притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Що стосується доводів захисника про наявні в протоколах № 924123 та № 923303 порушення вимог закону, суд апеляційної інстанції вважає, що вони не є істотними, оскільки пояснення свідків подій, зафіксованих у складених відносно ОСОБА_2 протоколах, містяться в матеріалах справи, мають анкетні дані осіб та підписи. Вказані протоколи відповідають вимогам ст.256 КУпАП, містять необхідні відомості, передбачені законом, що дають змогу встановити фактичні обставини вчинених правопорушень.

Апеляційним переглядом не встановлено неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення вимог процесуального закону. Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 20 грудня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз

Справа № 33/796/231/2017

Категорія КУпАП: ст.130

Головуючий в 1 інст.: Курило А.В.