АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/1085/2017Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Трубніков А.В.
Головуючий в апеляційній інстанції: Маліновський О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Маліновський О.А., за участю захисника Нескоромної Т.А.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Нескоромної Т.А., в інтересах ОСОБА_5 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 14 березня 2017 року щодо

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Ковеля,Вінницької обл., ідентифікаційний код судом не встановлено, який зареєстрований: м. Ковель, проживає за адресою: АДРЕСА_1, не працює, не є особою, звільненою від сплати судового збору,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 березня 2017 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень та позбавлено права керування усіма транспортними засобами строком на 1 (один) рік, який обчислюється з дня вступу постанови про позбавлення цього права у законну силу, але в разі ухилення ОСОБА_5 від здачі документу, що посвідчує це право, то строк позбавлення його права керування усіма транспортними засобами обчислюється з дня здачі або вилучення такого документа.

Як зазначено у постанові, судом встановлено, що ОСОБА_5 18.12.2017 року о 02 год. 10 хв. в м. Києві по вул. В.Чорновола, 18, керував автомобілем „ВАЗ, д/н НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп'яніння ОСОБА_5, відповідно до встановленого порядку, відмовився у присутності двох свідків.

В діях ОСОБА_5 вбачається порушення п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, адвокат Нескоромна Т.А., в інтересах ОСОБА_5, подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції.

Вважає, що судом першої інстанції при винесенні даної постанови було неповно з'ясовано всі обставини справи, прийнято до уваги докази, складені з порушенням норм чинного законодавства, що в свою чергу призвело до прийняття рішення суду з порушенням і неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права, а тому це рішення суду є незаконним та підлягає скасуванню.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що працівником поліції в порушення вимог ст. 256 КУпАП йому не були роз'яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП. ОСОБА_5 від проходження медичного огляду не відмовлявся, а навпаки наполягав на проведенні огляду на місці, але працівники поліції не мали відповідного експрес тесту «Драгер», а документи, долучені до матеріалів справи не містять посилань, що йому пропонувалося пройти медичний огляд. Працівники поліції не пропонували йому проїхати до медичного закладу для проведення медичного огляду на стан сп'яніння, а транспортний засіб у нього не вилучали. Протокол було складено без його відома, в ньому ОСОБА_5 тільки розписався та написав, що вживав 1,25 л пива задовго до керування ТЗ.

Суд першої інстанції проігнорував клопотання ОСОБА_5 щодо обов'язкового виклику свідків, які можуть підтвердити обставини, на які він посилався.

Крім того, висновок судді районного суду в оскаржуваній постанові про те, що ОСОБА_5 керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння не відповідає змісту самого протоколу про адміністративне правопорушення, який складений за п.2.5 ПДР, оскільки в ньому відсутні відомості про керування ОСОБА_5 автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, а зазначено тільки про існування ознак такого сп'яніння та відмову особи від медичного огляду на стан сп'яніння.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №048337 від 18.12.2016 року, ОСОБА_5, відмовився від проходження медичного огляду. Разом з цим, в протоколі не зазначено, що працівники патрульної поліції, фактично отримавши незгоду водія ОСОБА_5 від проходження медичного огляду на місці зупинки, пропонували йому пройти медичний огляд у найближчому закладі охорони здоров'я. Не містить протокол і відомостей про те, що водій, відмовившись від проходження тесту на стан сп'яніння на місці зупинки, відмовився проїхати до медичного закладу.

Долучені до матеріалів адміністративної справи пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 також не містять відомостей, що після отримання незгоди ОСОБА_5 від проходження тесту на стан сп'яніння за допомогою спеціального пристрою на місці зупинки, працівники поліції запропонували пройти медичний огляд на стан сп'яніння в медичному закладі.

Так, працівник патрульної поліції, який складав протокол, всупереч вимогам ст.266 КУпАП та вимогам «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», як зазначено в протоколі «після відмови від проходження медичного огляду», не пропонував ОСОБА_5 пройти огляд у закладі охорони здоров'я.

Крім того, інспектор ДАІ, діючи в межах Закону України «Про Національну поліцію» та сумлінно виконуючи свої обов'язки передбачені положеннями с ст. 260, 266 КУпАП, у разі перебування ОСОБА_5 у стані алкогольного сп'яніння або у разі наявності у нього ознак перебування в такому стані, зобов'язаний був відсторонити останнього від керування автомобілем, вилучити автомобіль з його подальшою постановкою штрафний майданчик, або передати керування іншій запропонованій володільцем автомобіля особі, обов'язково зазначивши про це в протоколі про адміністративне правопорушення.

Проте, відповідно до протоколу, автомобіль у ОСОБА_5 не вилучався, від керування він відсторонений не був та іншій особі керування автомобілем не передавалося.

Всі перераховані вище порушення, у своїй сукупності, дають підстави вважати про недоведеність того, що ОСОБА_5, дійсно керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння, а встановлена невідповідність даних протоколу про адміністративне правопорушення об'єктивним обставинам справи та порушення при його складанні вказують на недопустимість його як доказу, оскільки працівниками поліції, при його складанні, не були виконані вимоги Кодексу України про адміністративні правопорушення та відомчих інструкцій, якими визначений порядок оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказують на відсутність в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого 1. 2 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - Нескоромної Т.А., яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

При розгляді справи судом першої інстанції у відповідності зі ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП були повно, всебічно та об'єктивно встановлені фактичні обставини та зібрані у справі докази в їх сукупності, дана їм належна оцінка, керуючись законом суд прийшов до законного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, а також поясненнями самого ОСОБА_5, його записом в протоколі про вживання спиртних напоїв.

Протокол про адміністративне правопорушення та пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 містять достатні відомості щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_5 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності протоколу та рішення суду першої інстанції є безпідставними та не підтверджені належними доказами, а тому вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають.

У відповідності з вимогами ст. ст. 33, 34 КУпАП суд при накладенні стягнення на ОСОБА_5 врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, і наклав стягнення, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування та закриття провадження у справі апеляційним переглядом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Нескоромної Т.А., в інтересах ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 14 березня 2017 року щодо ОСОБА_5 за ч. 1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.А. Маліновський