АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2017 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Крегула М.М., з участю захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Бабича В.В., представника Закарпатської митниці ДФС - Зубенка І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про порушення митних правил за апеляційною скаргою адвоката Бабича В.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 січня 2017 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень з конфіскацією на користь держави безпосередніх предметів порушення митних правил - кави «MiscelaOro», в зернах, смаженої, торговельної марки «CaffeMoKambo», розфасованої в упаковки виробника по 1000 г. кожна, країна виробництва - Італія, загальною кількістю 69 упаковок (59,0 кг.). Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 275, 60 грн.

Згідно протоколу про порушення митних правил від 28.10.2016 року та постанови суду від 20.01.2017 року, 28.10.2016 року о 09 год. 32 хв. в зону митного контролю на ділянку «В'їзд» митного посту «Тиса» Закарпатської митниці ДФС заїхав легковий автомобіль марки «Fiat», моделі «Doblo», реєстраційний номерний знак УкраїниНОМЕР_1, під керуванням громадянина України ОСОБА_1, що поверталася з Італії, де перебував у приватних справах, в Україну. Як форму проходження митного контролю гр. України ОСОБА_1 обрав порядок проходження митного контролю по каналу «зелений коридор».

При усному опитуванні ОСОБА_1 заявив, що переміщує через митний кордон України виключно особисті речі та заперечив наявність у нього будь-яких товарів в обсягах, що підлягають обов'язковому письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами та підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України.

В ході митного контролю зазначеного транспортного засобу та речей ОСОБА_1 було виявлено продукти харчування іноземного виробництва, а саме: каву «MiscelaOro», в зернах, смажену, торговельної марки «CaffeMoKambo», що розфасована в упаковки виробника по 1000 г. кожна, країна виробництва - Італія, загальною кількістю 60 упаковок (60,0 кг.), що переміщувалися через митний кордон України ОСОБА_1 в багажному відсіку автомобіля у п»яти картонних коробах виробника. Доступ до виявленого товару нічим не утруднювався. Вищезазначений товар ОСОБА_1 визнав своєю власністю.

Продукти харчування у обсягах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 р. №434, а саме: каву «MiscelaOro», в зернах, смажену, торговельної марки «CaffeMoKambo», розфасовану в упаковку виробника по 1000 г., в кількості 1 упаковка пропущено ОСОБА_1 через митний кордон України.

На думку суду першої інстанції, ОСОБА_1 порушив встановлений порядок проходження митного контролю в зона (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщував, через митний кордон України, обравши формою проходження митного контролю, проходження (проїзд) через «зелений коридор», товари, переміщення яких через митний кордон України обмежено законодавством України.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, захисник Бабич В.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись не необґрунтованість постанови Ужгородського міськрайонного суду від 20 січня 2017 року, просить таку скасувати, а складений щодо ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил повернути митному органу для належного оформлення. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою те, що протокол про порушення митних правил складений щодо ОСОБА_1, винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, не підтверджує, оскільки не містить доказів умисного обрання ОСОБА_1 напрямку руху «зелений коридор» та відповідного порядку проходження митного контролю. Крім того, на думку апелянта, при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про порушення митних правил, не забезпечено право на захист ОСОБА_1, оскільки останній наполягав на участі в справі захисника. Вважає, що розгляд справи судом першої інстанції щодо ОСОБА_1 проведено формально, без належного з»ясування дійсних обставин справи, а також накладено занадто суворе стягнення.

Заслухавши доводи захисника ОСОБА_1 - адвоката Бабича В.В., який просив задовольнити вимоги його апеляції, представника Закарпатської митниці ДФС - Зубенка І.І., який заперечив доводи апеляційної скарги захисника Бабича В.В. та просив залишити постанову суду першої інстанції без зміни, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. 280 КУпАП, повно і всебічно дослідив матеріали справи та зібрані докази, вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та обгрунтував свої висновки.

Як видно, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.471 МК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, а саме, протоколом про порушення митних правил №2002/30502/16 від 28 жовтня 2016 року, актом проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 28.10.2016 року та доповідною запискою головного державного інспектора митного посту «Тиса» ОСОБА_4 28.10.2016 року, поясненнями ОСОБА_5, та висновком №199 від 21.11.2016 року.

Отже суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, зокрема, порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через "зелений коридор" товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Враховуючи викладене, наведені в апеляційній скарзі доводи щодо незаконності та необґрунтованості постанови суду першої інстанції та невідповідності вимогам закону протоколу про порушення митних правил №2002/30502/16 від 28 жовтня 2016 року, є безпідставними.

Не можуть бути взяті до уваги і доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката Бабича В.В. з приводу нібито помилкового обрання ОСОБА_1 напрямку руху та відповідного порядку проходження митного контролю. Такі спростовуються наявним в матеріалах справи «Контрольним талоном» на транспортний засіб під керування ОСОБА_1, із якого об»єктивно вбачається, що він виданий для проходження по «зеленому коридору» транспортного засобу без причепа та без товарів, що підлягають обов'язковому письмовому декларуванню.

Судом першої інстанції цим обставинам та наявним у справі доказам дано всебічну оцінку та з урахуванням вимог ст..33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступінь його вини, майнового стану та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч.1 ст.471 МК України і накладено стягнення у відповідності до санкції, зазначеного закону.

Не знайшли свого підтвердження і наведені в апеляційній скарзі захисника Бабича В.В., доводи про порушення, на думку апелянта, права на захист ОСОБА_1, оскільки із пояснень, які надавав ОСОБА_1 при складанні протоколу про порушення митних правил, вбачається, що останній не заявляв про залучення захисника на цій стадії. До того ж, як вбачається з матеріалів провадження, зокрема постанови судді від 20.01.2017 року, право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, судом першої інстанції було забезпечено.

Обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення районним судом законодавства при винесенні постанови, яке полягало у неповному нез»ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга захисника Бабича В.В., подана в інтересах ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Разом з тим, в резолютивній частині постанови суду помилково зазначено про конфіскацію 69 пачок кави, замість 59, що слід вважати опискою, яка при необхідності може бути виправлена судом, що постановив рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Бабича В.В., подану в інтересах ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а постанову Ужгородського міськрайонного суду від 20 січня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.471 МК України - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя М.М.Крегул