АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/231/17 Головуючий у І-й інстанції - Биканов О.Г.
Справа № 216/5991/16-п Суддя-доповідач - Мудрецький Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2017 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Мудрецький Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 лютого 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 28 листопада 2016 року о 21 годині 49 хвилин водій ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп'яніння (почервоніння очей, сухість в порожнині рота, нечітка мова), на вимогу працівника поліції у присутності двох свідків відмовився від проходження у встановленому порядку медичного огляду для встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову судді першої інстанції та звільнити його від відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що щиро кається та визнає себе винним у відмові від проходження медичного огляду. Вказує, що має довгий строк безаварійного керування, раніш до відповідальності не притягувався, за місцем мешкання характеризується позитивно. Зазначає, що стягнення за своїм видом та розміром не є справедливим, не в повній мірі відповідає характеру скоєного правопорушення, що порушує вимоги ст. 33 КУпАП. Правопорушення, що інкриміновано, не становить великої суспільної небезпеки, не спричинило шкоду державним, суспільним інтересам чи безпосередньо громадянам, його наслідки відсутні.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не з'явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення, які судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим та в апеляційній скарзі ОСОБА_2 не заперечується.

Висновок суду про винність правопорушника підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 282007 від 28 листопада 2016 року; рапортом старшого сержанта поліції, де викладені обставини скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що в їх присутності водій ОСОБА_2 відмовився пройти медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп'яніння.

Вищезазначені свідки засвідчили відмову ОСОБА_2 від проходження медичного огляду, що є підтвердженням об'єктивної сторони скоєного ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Крім того, об'єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в оскаржуваній постанові суду, в тому числі, наданих суду пояснень поліцейських Баранченко В.А. та Касьян В.В. щодо обставин адміністративного правопорушення, не вбачається.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі зафіксованому в автоматичному режимі, у зв'язку з чим доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в цій частині є необґрунтованими.

Крім того, доводи апеляційної скарги в частині необхідності звільнення порушника від адміністративної відповідальності внаслідок малозначності вчиненого адміністративного правопорушення відповідно до ст. 22 КУпАП не заслуговують на увагу, оскільки таке звільнення не досягне мети адміністративного стягнення, яке згідно ст. 23 КУпАП застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є необґрунтованими, у зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 лютого 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області Р.В.Мудрецький