Справа № 502/480/17
ПОСТАНОВА

27 квітня 2017 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області Тюмін О.Г., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, директора ТОВ «Камоліно-Холдінг», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3

ВСТАНОВИВ:

28 лютого 2017 року під час перевірки ТОВ «Камоліно-Холдінг»головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю ОСОБА_2 встановлено, що директором підприємства ОСОБА_1порушено законодавство про працю, оплату праці відносно найманих працівників за період з 01.01.2016 року по 31.01.2017 року, а саме:

- згідно ч. 3 ст. 24 КЗпП України, в редакції Закону України від 28.12.2014 року №77, яка діє з 01.01.2015 року, працівник не може бути допущений до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В товаристві є повідомлення до територіального органу Державної фіскальної служби про прийняття на роботу ОСОБА_3 на посаду бухгалтера з 01.04.2016 року (наказ від 01.04.2016 року №1/01/16), але повідомлення направлено до Ізмаїльської обєднаної державної податкової інспекції Одеської області відносно ОСОБА_3 в день прийняття на роботу 01.04.2016 року, що підтверджено квитанцією про отримання податковою інспекцією від 01.04.2016 року;

- згідно представлених особових карток форми П-2, кадрових наказів щодо надання відпусток зясовано: працівникам товариства на протязі двох років підряд не надавались щорічні оплачувані відпустки повної тривалості. Так, техпрацівник ОСОБА_4 перебуває у трудових відносинах з товариством з 21.04.2014 року. Електромеханік ОСОБА_5 перебуває у трудових відносинах з товариством з 21.04.2014 року. На протязі двох років підряд ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не надавались щорічні оплачувані відпустки, що суперечать вимогам ч. 5 ст. 80 КЗпП України;

- в порушення вимог ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці» у Товаристві не забезпечений достовірний облік виконуваної працівником роботи. так. згідно табелів обліку використання робочого часу з січня 2017 року встановлено: табелі заповнюються з порушенням не за фактично відпрацьований час. Сторожи товариства працюють згідно графіку змін, наприклад: сторож ОСОБА_6 заступив на зміну з 08:00 год. 06 січня 2017 року до 08:00 год. ранку наступного дня 07 січня 2017 року, в табелі відображено 24 години 06 січня 2017 року, замість 16 год. 06.01.2017 року та 8 год. 07.01.2017 року, чим порушено вимоги ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці»;

- в порушення вимог ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» щодо виплати заробітної плати працівникам регулярно в робочі дні, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата заробітної плати. Так, виплата заробітної плати працівникам товариства ОСОБА_7, ОСОБА_8 та іншим 17 працівникам за першу та другу половину січня 2017 року виплачена 09 лютого 2017 року, що підтверджується відомістю на виплату грошей від 09.02.2017 року №1. Тобто, заробітна плата у січні 2017 року виплачена один раз на місяць та пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата заробітної плати, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці»;

- наказом від 15.03.2016 року №15/03/16 директор ОСОБА_9 звільнений з посади 15.03.2016 року за власним бажанням (ст. 38 КЗпП). Наказом від 14.12.2016 року №14/12/16 водій ОСОБА_10 звільнений з посади 15.12.2016 року. При звільнені розрахунок грошової компенсації за всі невикористані ними (72-80 днів) відпустки проведений без урахування вимог п. 10 Постанови КМУ №100 щодо підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, установі, організації відповідно до актів законодавства (Закон України «Про державний бюджет на 2015 рік» з 01.01.2015 року), а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах, як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчислені середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення, коригуються коефіцієнтом їх підвищення. Тобто, компенсація за невикористані дні щорічної відпустки нараховані ОСОБА_9 та ОСОБА_10 при звільнені не в повному обсязі.

Нарахування компенсації за невикористані дні щорічної відпустки при звільненні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не в повному обсязі призвело до порушення відносно них вимог ст. 116 КЗпП України щодо виплати всіх належних працівникам від товариства сум у день звільнення;

- при вивчені питання про надання працівникам відпусток встановлено: різноробочому ОСОБА_11 надана щорічна оплачувальна відпустка з 16.11.2016 року (наказ від 09.11.2016 року №50) у період з жовтня 2015 року в розрахунок середньомісячної заробітної плати, не були враховані вимоги п. 10 Постанови КМУ №100 щодо підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, установі, організації відповідно до актів законодавства України.

Розрахунок середньомісячної заробітної плати працівнику ОСОБА_12 у період з вересня 2015 року по червень 2016 року (надана відпустка наказ від 12.07.2016 року №3), не були враховані вимоги п. 10 Постанови КМУ № 100 щодо підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, установі, організації відповідно до актів законодавства (ЗУ «Про державний бюджет на 2015 рік», ЗУ «Про державний бюджет на 2016 рік»), а також, за рішеннями, передбаченими в колективних договорах, як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати за проміжок часу до підвищення, коригуються коефіцієнтом їх підвищення, що призвело до недоотримання всіх сум в повному обсязі. Зазначене призвело за вищевказаний період до недоотримання правильного в повному обсязі середньомісячного розміру заробітної плати, чим порушено вимоги п. 10 Постанови КМУ №100;

- розрахунок та виплата заробітної плати на весь час відпустки працівникам ОСОБА_11 та ОСОБА_12 без урахування вимог п. 10 Постанови №100 (не у повному обсязі) свідчить про порушення вимог ч. 4 ст. 115 КЗпП України щодо виплати заробітної плати за весь час відпустки зазначеним працівникам не пізніше ніж за три дні до її початку, чим порушено вимоги ст. 21 ЗУ «Про відпустки» та ч. 4 ст. 115 КЗпП ;

- на підставі відомостей нарахування заробітної плати за 2016 рік встановлено: всім працівникам у жовтні 2016 року зроблено донарахування фіксованої індексації за період з липня по вересень 2016 року, але без урахування компенсації працівникам, які втратили частину заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати (оскільки донарахування індексації, є частиною заробітної плати), що призвело до порушення вимог ст. 34 Закону України «Про оплату праці»;

- товариство є юридичною особою, використовується наймана праця, колективний договір в товаристві не укладено, що є порушенням вимог ст. 11 КЗпП України.

Тим самим, своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП.

ОСОБА_1, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до суду не зявився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв.

Факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 та його провина повністю доказана та підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколом серії 15-18-010/0107 від 28.02.2017 року про адміністративне правопорушення - про скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 41 ч.1 КУпАП;

- актом перевірки 15-18-010/0203 за період 22.02.2016 року 28.02.2017 року;

- повідомленням про прийняття працівника на роботу;

- наказом № 3 від 12.07.2016 року про надання відпустки ОСОБА_12 з 17.07.2016 року;

- наказом № 5 від 09.11.2016 року про надання відпустки ОСОБА_11 з 16.11.2016 року;

- наказом № 14/12/16 від 14.12.2016 року про звільнення з посади ОСОБА_10 з 15.12.2016 року;

- наказом № 15/03/16 від 15.03.2016 року про звільнення з посади коробкова Є.В.. з 15.03.2016 року;

- табелем обліку використання робочого часу за період з 01.01.2017 року по 31.01.2017 року;

- розрахунковою відомістю за січень 2017 року, за березень 2016 року;

- відомістю №11 від 09.02.2017 року заробітна плата та аванси;

- відомістю №10 від 09.02.2017 року заробітна плата та аванси;

- особовими картками працівника ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Вивчивши матеріали справи, суддя вважає вину ОСОБА_1 повністю доведеною, кваліфікацію його дій за ст. 41 ч.1 КУпАП порушення вимог законодавства про працю - вірною.

Обставин що помякшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення відповідно до ст.ст. 34, 35 КУпАП судом не виявлено.

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий сбір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Беручі до уваги ступень суспільної небезпеки правопорушення, ставлення правопорушниці до скоєного, суддя вважає за необхідне застосувати до правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Керуючись ст.ст. 41 ч. 1, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1,у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1судовий сбір у розмірі 320,00 грн.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі через Кілійський районний суд Одеської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова може бути предявлена до виконання протягом 3 місяців з дня її винесення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_13