АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/356/17 Справа № 199/11/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Іванова А.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Іванова А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_3,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

за участю :

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

В с т а н о в и в :

Постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що Куліков Ю.Б. 23 грудня 2016 року о 22:55 год. по вул.Інтернаціоналістів в м. Мелітополь, керував автомобілем «Мазда» №079-39 АА у стані наркотичного спяніння, чим порушив п.2.9 «а» ПДР України.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_2 27 березня 2017 року подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування постанови суду та просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно нього у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на те, що в провадженні місцевого суду перебувають матеріали адміністративної справи за адміністративним позовом останнього про визнання недійсним і скасування висновку щодо результатів медичного огляду та протоколу про адміністративне правопорушення.

Також ОСОБА_2 вказує, що суд допустив неправильне встановлення обставин, які мають значення для розгляду справи, зокрема те, що медичний огляд було проведено і медичний висновок від 23 грудня 2016 року було складено з порушенням діючого законодавства, зокрема висновок складено на бланку, який на момент огляду біло скасовано, у висновку не вказана посада, найменування підрозділу та спеціального звання інспектора, який направив на медогляд та відсутній його підпис, маються виправлення і нерозбірливі записи та під час дослідження медичного огляду були порушені правила його проведення.

В апеляційній скарзі також зазначено про те, що інспектор Петренко О.А. здійснював затримання та був присутній на медичному огляді, проте протокол про адміністративне правопорушення складено капітаном поліції ОСОБА_3 та різняться адреси складання протоколу про адміністративне правопорушення і адреса медичної установи.

Крім цього, ОСОБА_2 вказує, що судом за його клопотанням не було витребувано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки з медичної установи та не призначено судово-медичну експертизу.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, постанову судді першої інстанції скасувати, а справу закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 321379 від 23 грудня 2016 року; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції №911 від 23 грудня 2016 року, згідно якого ОСОБА_2 знаходився у стані наркотичного спяніння.

Посилання ОСОБА_2 на порушення діючого законодавства при проведенні медичного огляду, а як наслідок незаконність медичного висновку №911 від 23 грудня 2016 року є необгрунтованими, оскільки проведення з дотриманням встановленої процедури та результати даного медичного огляду не скасовані в судовому порядку. А тому всі доводи з приводу недійсності бланку медичного огляду, порушення правил його проведення, нерозбірливих записів в останньому та інше може бути предметом судового розгляду в порядку адміністративного судочинства .

Порушень дій працівників полоції при направлені водія ОСОБА_2 на проведення медичного огляду та складання протоколу про адміністративне правопорушення судом не встановлено, оскільки вони відповідають діючому Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 року 1103.

Також, суд апеляційної інстанції критично відноситься до доводів апеляційної скарги щодо вживання ОСОБА_2 ліків, вважає їх надуманими та способом захисту від притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки медичним оглядом встановлено перебування останнього у стані наркотичного спяніння та на час розгляду справи даний висновок скасовано не було.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме керуванні транспортним засобом в стані наркотичного спяніння.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_4