АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/1130/17 Справа № 203/3567/17 Головуючий у 1 й інстанції ОСОБА_1 Доповідач - Калініч Н.І.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2017 року м. Дніпро

Суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Калініч Н. І., за участю особи що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника- Потапова К.О., потерпілої ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2017 року, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого в ТОВ «Будівельна компанія», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а),

-визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень, та стягнуто в дохід держави судовий збір в сумі 320 гривень.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно постанови суду, 14 вересня 2017 року о 18 годині 36 хвилин ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на перехресті пр. ОСОБА_4 та вул. Ульянова в м. Дніпрі, рухаючись по вул. Ульянова на другорядній дорозі, на перехресті нерівнозначних доріг, не надав дорогу автомобілю НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, яка рухалася по головній дорозі (пр. ОСОБА_4), чим порушив п.16.11 ПДР.

В своїй апеляційній скарзі особа яка притягається до адміністративної відповідальності просить постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2017 року скасувати та закрити провадження за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх доводів, особа, що притягується до адміністративної відповідальності , зазначає, що він рухався по вул. Ульянова та перед наближенням до нерегульованого перехрестя по вул. Ульянова та пр. О.Поля зупинився, та на його думку, повністю припинив рух автомобіля на межі уявної лінії між початком заокруглень країв проїзної частини.

Апелянт впевнений, що виконав вимоги пункту 16.11. Правил дорожнього руху в повному обсязі, однак після певного проміжку часу, приблизно через 10-12 секунд відбулось зіткнення з автомобілем «Мерседес А 190», який рухався по пр. О. Поля.

Як вказує в апеляційній скарзі ОСОБА_2, у схемі ДТП працівниками поліції зафіксовано, що автомобіль «Мазда» пересік лінію заокруглень країв на 0,55 м. та на його думку ним було виконано усі необхідні дії, визначені Правилами дорожнього руху, в дорожній обстановці, яка склалася на той момент.

Виходячи з доводів апеляційної скарги вбачається, що безпосередній причинний зв'язок між діяннями ОСОБА_2 та дорожньо-транспортною пригодою відсутній, тобто ДТП сталось внаслідок необережних дій водія автомобіля Mercedes «А 190».

Крім того, обґрунтовуючи свою позицію, ОСОБА_2 вказує, що свідок ОСОБА_5 не бачив моменту зіткнення, а лише спостерігав наслідки зіткнення, що унеможливлює визнати його пояснення допустимими.

Заслухавши апелянта, та його захисника, які прохали постанову суду скасувати та закрити провадження, думку потерпілої, яка вважала, що постанова суду законна та обґрунтована, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, допитавши свідка ОСОБА_6 та дослідивши надані судді висновки експертного дослідження, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і обєктивне зясування обставин кожної справи.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення та іншими документами.

Таким чином, суддя розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен оцінити докази, одним із яких є протокол, та висловити думку з приводу чому спростовує чи приймає даний доказ і які наводить докази, щодо наявності або відсутності адміністративного правопорушення.

Вказані вимоги закону суд першої інстанції виконав, постановив обґрунтоване рішення.

Факт скоєння адміністративного правопорушення ОСОБА_2 підтверджується поясненнями потерпілої ОСОБА_7,де потерпіла зазначала, що рухаючись по пр. О. Поля на перехресті пр. Ульянова відчула удар в ліву сторона свого транспортного засобу, після чого транспортний засіб було відкинуто на дерево.

З пояснень свідка ОСОБА_8 вбачається, що рухався одразу за транспортним засобом «Мерседес» та через декілька секунд побачив пил та транспортний засіб «Мерседес» відкинуто на газон.

Разом з цим, доказами по адміністративній справі можна визнати схему місця ДТП від 14.09.17 року, яка складалася за участю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про що свідчать особисті підписи вказаних осіб.

Не можна погодитися з доводами ОСОБА_2 про те, що він виконав всі вимоги Правил Дорожнього руху України, оскільки в наявній схемі відображено, що саме ОСОБА_2 рухався по другорядній дорозі та на перехресті нерівнозначних доріг не надав дорогу транспортному засобу-«Мерседес», який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі. Саме вказане порушення вимог Правил Дорожнього руху підтверджується даними схеми ДТП ( а.п.2), що не викликало сумніву учасників ДТП, про виїзд саме водієм ОСОБА_2 на 0.55 см. на пр. ОСОБА_4, тобто на головну дорогу.

Відповідно до показів свідка ОСОБА_6, яка під присягою в апеляційному суді показала, що з метою переходу проїзної частини дороги, оглядала обстановку на перехресті ОСОБА_4 та вул.Ульянова та побачила, як автомобіль « Мазда», який рухався по вулиці Ульянова вдарив автомобіль « Мерседес», який рухався по пр. О.Поля.

Покази вказаного свідка ОСОБА_6 в частині того, що автомобіль « Мазда» не стояв так, щоб водій « Мерседес» мав би бачити цей автомобіль як перешкоду, свідчать про те, що саме водій ОСОБА_2 порушуючи Правила Дорожнього руху ( п. 16.11 та дорожнього знаку 2.1 додатка № 1 Правил дорожнього руху) на перехресті нерівнозначних доріг, не надав дорогу транспортному засобу - « Мерседес», який наближався до перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Вказані висновки також підтверджуються наявними пошкодженнями автомобілів, а саме, передня ліва та задня ліва двері автомобіля « Мерседес», тоді як пошкодження автомобіля « Мазда»- передній бампер, що саме вказує на те, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 скоїв наїзд на автомобіль під керуванням ОСОБА_3, що не тільки не спростовує а, навпаки підтверджує покази потерпілої ОСОБА_3

У судовому засіданні ОСОБА_2 погоджувався з тим, що саме він створив аварійну ситуацію та враховуючи Правові висновки Верховного Суду України ( справа № 5-218кс 15) про те, що у випадку дорожньо-транспортної події за участю декількох водіїв для вирішення питання про наявність чи відсутність в їх діях складу правопорушення, необхідно встановити причинний звязку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали; дослідити характер та черговість порушень, які вчинив кожен із водіїв; хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію); тобто зясувати ступінь участі кожного з них у спричиненні наслідку. При цьому виключається відповідальність водія, який порушив правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншим водієм.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції правильно встановив обставини дорожньо- транспортної пригоди та прийшов до обґрунтованого висновку про те, що саме ОСОБА_2 порушив п.16.11 Правил Дорожнього руху, які знаходяться в причинному звязку з даною пригодою.

Апеляційним судом не може бути визнано належним та допустимим доказом надані суду висновки експертного дослідження, оскільки ці дослідження провадилися на підставі даних, які надавалися тільки ОСОБА_2 без дослідження всіх доказів по справі ( показів потерпілої, свідків та інше.) Крім того, експертом враховувалися дані про те, що автомобіль « Мазда» до моменту зіткнення простояв не менш ніж 10 с., що не було встановлено а ні працівниками поліції, а ні при судовому розгляді, тому висновки експерта не відповідають фактичним обставинам справи. Крім того, судового експерта не було попереджено про відповідальність за надання неправдивих висновків.

Апеляційним судом також враховано положення пункту 1.4 ПДР, згідно з якими кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці Правила. Отже, потерпіла, наближаючись по головній дорозі до перехрестя, маючи перевагу у його перетинанні, була вправі розраховувати, що водій ОСОБА_2, який рухався по другорядній дорозі, виконає вимоги ПДР і дасть дорогу її автомобілю, що також тільки підтверджує,що саме водій автомобіля « Мазда» створив аварійну ситуацію для водія автомобіля « Мерседес».

Таким чином, не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, тому не має підстав для задоволення апеляційних вимог.

Керуючись ст.294 КУпАП , суддя ,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя апеляційного суду Н.І. Калініч.