АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 33/790/185/17
Категорія: ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.02.2017 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрика В.П., за участю особи, у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП ОСОБА_2, її захисника - адвоката Черних Ігоря Олександровича, представників потерпілого ОСОБА_4 - адвоката Надолі Євгена Валерійовича, ОСОБА_6 - адвоката Жорника Вадима Ігоровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 20.12.2016 року у відношенні ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Московського районного суду м. Харкова від 20.12.2016 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців.

Суддею було встановлено, що ОСОБА_2 16.10.2016 року близько о 15-30 годині, керував автомобілем Chery Tiggо, державний номер НОМЕР_1 біля буд. №1-а по вул. Академіка Павлова м. Харкові, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не дотрималась безпечної дистанції та при виїзді на зустрічну смугу при зустрічному роз'їзді не дотрималась безпечного бокового інтервалу та скоїла зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 та автомобілем Volkswagen, державний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4, чим порушила вимог п. п. 12.1, 13.1, 13.3 Правмил дорожнього руху України (ПДР).

Не погодившись з вище зазначеною постановою ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу та просить змінити її в частині призначеного покарання, і застосувати замість позбавлення права керування транспортним засобом на штраф.

Визнає вину у вчиненому правопорушенні і щиро кається у скоєному, вказує, що раніше до адміністративної відповідальності не притягалась, та зазначає, що автомобіль їй необхідний для роботи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, та її захисника - адвоката Чених І.О., які підтримали апеляційні вимоги, представників потерпілого ОСОБА_6 - адвоката Жорник В.І., ОСОБА_4 - адвоката Надолі Є.В., які заперечували проти задоволення апеляційних вимог, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вважаю, що суддею суду першої інстанції вказані вимоги були дотримані.

ОСОБА_2 не спростовує доведеність вини у вчиненні інкримінованого їй правопорушення, тому апеляційний суд не дає оцінку цим обставинам.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні апеляційних вимог апеляційний приймає до уваги, що санкція ст. 124 КУпАП передбачає у якості стягнення - накладання штрафу від двадцяти до двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Суддею першої інстанції було накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців, яке мотивовано тим, що ОСОБА_2 вину у вчинені порушень п. 12.1, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України не визнала, що також підтверджується її письмовими поясненнями, здійснила зіткнення з двома автомобілями.

Апеляційний суд не знаходить підстав вважати необґрунтованим такий висновок суду першої інстанції, та вважає накладене адміністративне стягнення спів-розмірним з вчиненими ОСОБА_2 правопорушенням, їх наслідками та таким що є достатнім для запобігання вчиненню нових правопорушень.

Та обставина, що ОСОБА_2 ніби то відшкодувала завдану шкоду не підтверджена доказами, оскільки розписка, або її копія від імені потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про відшкодування завданої шкоди суду не надана, а їх представники спростували це.

Враховуючи вищевикладене, враховуючи відсутність у суду першої інстанції обставин, які пом'якшують відповідальність, підстав для скасування постанови судді Московського районного суду м. Харкова від 20.12.2016 року за доводами апеляційної скарги не вбачаю.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 20.12.2016 року у відношенні ОСОБА_10 - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області В.П. Цілюрик