Справа № 359/5047/17 Головуючий у І інстанції Криворучко І. В.
Провадження № 33/780/793/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 429 22.09.2017
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області ОСОБА_1, за участю представника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 Леонарда ОСОБА_3 та представника митниці ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника Київської митниці ДФС ОСОБА_5 на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2017 року, якою

ОСОБА_2 Леонарда, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина та уродженця ОСОБА_6 Нідерланди м. Еде, працюючого приватним інвестором, проживаючого за адресою: вул. Пасаж де Ла Пинеда, м. Кабрілс, Іспанія,-

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.471 Митного Кодексу України та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700,00 гривень.

Вилучену, згідно протоколу про порушення митних правил №0274/12500/17 від 28.05.2017 року, валюту у розмірі 90 240 євро та 2 629 гривень повернуто ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови суду, 28.05.2017 в 01 год. 05 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» громадянин ОСОБА_6 Нідерланди ОСОБА_2 Леонард, який прилетів до України з Нідерландів, м. Амстердам, літаком авіакомпанії «KLM» рейсом KL 1387 та своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну території України та засвідчив про факти, що мають юридичне значення. Після перетину пасажиром «білої лінії», яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю «зелений коридор», пасажиру було задано запитання щодо наявності в нього готівки, на що останній відповів, що має 100 000 євро. Після цього пасажира було запрошено до службового приміщення митниці, де ним було видано готівку в розмірі 100 240 євро та 2 629 гривень, яка знаходилась у відкритому поліетиленовому пакеті у рюкзаку. Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування та зі слів громадянина належала йому особисто і призначалась для придбання нерухомості. З виявленої суми пасажиру було пропущено 10 000 євро. За протоколом про порушення митних правил вилучено 90 240 євро та 2 629 гривень.

На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажир не надав, до моменту перетину ним «білої лінії» до інспектора митниці не звертався.

Своїми діями ОСОБА_2 під час проходження митного контролю в залі "Приліт" терміналу "D" ДП МА "Бориспіль" порушив встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

На вказану постанову суду, представник Київської митниці ДФС ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій вважає постанову суду незаконною, винесеною без врахування дійсних обставин справи та норм чинного законодавства. Просить постанову суду скасувати, постановити нову, якою визнати ОСОБА_2 Леонарда винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 471 МК України та застосувати до нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 гривень та конфіскації затриманої валюти у сумі 90 240 євро та 2 629 гривень.

Апелянт вказує, що при винесенні постанови судом недостатньо було вивчено докази, які містяться в матеріалах справи. Так, на його думку, в протоколі опитування зазначено, що метою вивезення ОСОБА_2 грошових коштів в Україну було придбання нерухомості для своєї сімї - квартири для батьків та дружини. Разом з тим, у самій постанові суд зазначив, що застосування до правопорушника конфіскації, предметів порушення митних правил є порушення положень ст.1 Протоколу №1 Конвенції щодо непропорційності, оскільки покладає на громадянина ОСОБА_6 Нідерландів та його сімї «індивідуальний надмірний тягар». Крім того, представник митниці звертає увагу суду на те, що тимчасово вилучені по протоколу про порушення митних правил кошти, згідно заяв ОСОБА_2 та наданих ним документів, належать йому особисто. Висновки суду щодо «індивідуального та надмірного тягаря» вважає передчасними, оскільки не встановлено, яким чином застосування конфіскації валюти могло вплинути на матеріальний стан правопорушника, який працює приватним інвестором. Вважає постанову суду такою, що не відповідає меті адміністративного стягнення та не сприяє вихованню порушника в дусі додержання чинного законодавства.

У запереченні на вказану апеляційну скаргу представник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 Леонарда ОСОБА_3 вказав, що громадянин ОСОБА_2 не мав умислу на приховування від митного контролю України своєї суми грошей. Вилучені гроші він зняв зі свого банківського рахунку з метою купівлі житла на території України для батьків своєї дружини, які є переселенцями з окупованої території. Конфіскація валюти не відповідає міжнародним нормам права у тому числі й Європейській Конвенції «З захисту прав і основних свобод людини». Діями його підзахисного не заподіяно державі ніякої шкоди, а конфіскація вилучених коштів складе для ОСОБА_2 «індивідуальний надмірний тягар» та позбавить можливості мирно володіти своїм майном.

У судове засіданні особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 не зявився, повідомлений про час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомив.

У судовому засіданні представник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ОСОБА_3 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вказував, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Представник Київської митниці ДФС ОСОБА_4 у судовому засіданні апеляцію підтримав, підтвердив викладені у ній доводи, просив апеляцію задовольнити.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

При цьому, доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_2 ніким не оспорюється.

Разом з тим, висновок суду про відсутність підстав для застосування щодо ОСОБА_2 додаткового стягнення у виді конфіскації вилученої валюти, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, а тому є необґрунтованим, незаконним та безпідставним.

Так, діючим законодавством України не передбачено можливості звільнення правопорушника від застосування щодо нього додаткового стягнення, у тому числі й конфіскації предметів порушення митних правил.

Безпідставним є й посилання суду першої інстанції на те, що підставою для незастосування конфіскації вилученої валюти є те, що держава Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав і основних свобод людини» та протоколи до неї, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обовязковість рішень Європейського Суду з прав людини.

Так, жодним із рішень Європейського Суду з прав людини не встановлено прямої заборони на конфіскацію предметів порушення митних правил.

Навпаки, у п. 33 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ізмайлов проти Росії» зазначено, що загальна вимога щодо декларування товарів, що переміщуються через митний кордон, яка поширюється на кожну особу, котра перетинає державний кордон, запобігає неконтрольованому ввезенню готівки в державу чи її вивезенню з неї, тому конфіскація у випадку недекларування готівки під час проходження митного контролю є частиною регуляторного механізму, який відповідає загальним інтересам суспільства.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошує, що держава при конфіскації майна зобовязана додержуватися, зокрема третього критерію правомірності позбавлення майна (балансу інтересів), визначеного ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 9 червня 2005 року у справі «Бакланов проти Російської Федерації»; від 24 березня 2005 року у справі «Фрізен проти Російської Федерації»; від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України»; від 06 листопада 2008 року у справі «Ізмайлов проти Російської Федерації»; від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обовязково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар». Цей критерій більшою мірою оціночний і стосується обставин кожної конкретної справи, а тому повинен бути встановлений щодо кожного конкретного субєкта у кожній справі на підставі безпосередньо зясованих обставин і фактів.

Однак, висновки першої інстанції про те, що конфіскація вилученої у ОСОБА_2 готівки, покладає на нього «індивідуальний надмірний тягар», є немотивованим, надуманими та безпідставними.

Ігноруючи норми чинного законодавства України та звільняючи правопорушника від конфіскації предметів порушення митних правил, суд першої інстанції поза увагою залишив той факт, що суду не надано доказів про доходи та фінансові статки ОСОБА_2 При цьому, останній працює приватним інвестором.

За даних обставин, висновок суду про те, що конфіскація вилученої у ОСОБА_2 валюти становить для правопорушника «індивідуальний надмірний тягар» не може вважатися обґрунтованим.

До того ж, при перетині митного кордону ОСОБА_2 повідомив працівникам митниці що він ознайомлювався з митними правилами України, кордон перетинає приблизно 4-5 разів на рік, раніше ввозив на Україну валюту в сумі, що перевищує 10 000 євро і декларував, вину свою у вчиненні порушення митних правил за ст. 471 МК України він визнає.

При цьому, апеляційний суд враховує, що дане правопорушення вчинене 28.05.2017 року, а попередній договір на придбання будинку ОСОБА_2 уклав 31.05.2017 року (а.с. 82). Оскільки ОСОБА_2 склав вказаний договір після того, як у нього були вилучені кошти, суд вважає, що доводи представника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 Леонарда ОСОБА_3 про те, що конфіскація вилучених коштів перешкодить подальшому придбанню вказаного будинку, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

З цих же підстав суд не приймає до уваги й наданий у судовому засіданні, яке відбулось 22.09.2017 року, договір позики. Вказаний договір також був укладений після вчинення інкримінованого ОСОБА_2 правопорушення та не є доказом «індивідуального надмірного тягаря» при конфіскації вилучених коштів.

Апеляційним судом не встановлено будь-яких даних про те, що конфіскація вилученої у ОСОБА_2 готівки, покладає на нього «індивідуальний надмірний тягар» та не може бути застосована у даному випадку.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_2 дане правопорушення вчинив ненавмисно, не може бути підставою для закриття справи, оскільки порушення митних правил, передбачене ст. 471 МК України, може вчинятись як умисно, так і через необережність. Дана обставина не впливає на кваліфікацію та на вид стягнення.

Відповідно до ст. 197 МК України обмеження щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей (зокрема, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню), можуть встановлюватися Національним банком України.

Постановою Національного банку України №148 від 27.05.2008 року затверджено Інструкцію про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України.

Відповідно до вказаної інструкції фізична особа має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що не перевищує в еквіваленті 10 000 євро, без письмового декларування митному органу.

Фізична особа нерезидент має право ввозити в Україну готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанова судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2017 року є незаконною, а тому підлягає скасуванню. При цьому, по справі слід прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 Леонарда винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 471 МК України та призначити стягнення в межах санкції статті передбаченої за вчинення вказаного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС ОСОБА_5 задовольнити.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2017 року щодо ОСОБА_2 Леонарда, скасувати.

Прийняти нову, якою громадянина ОСОБА_6 Нідерланди ОСОБА_2 Леонарда (Bouwer Christiaan Leonard), ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце народження: Нідерланди, м. Еде, постійно проживає: Іспанія, м. Кабрілс (Cabrils), вул. Пасаж де Ла Пинеда (Passatge de La Pineda), приватний інвестор, паспорт громадянина ОСОБА_7 NV4LK5042, виданий 04.12.2013 року, визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот гривень), з конфіскацією вилученої згідно протоколу про порушення митних правил №0274/12500/17 від 28.05.2017 року валюти у розмірі 90 240 (девяносто тисяч двісті сорок) євро та 2 629 (дві тисячі шістсот двадцять девять) гривень в дохід Держави Україна.

Сума штрафу підлягає сплаті на користь держави Україна (отримувач: Державний бюджет України, Бориспіль УДКСУ/Київська митниця ДФС, ЄДПОУ: 38007070, МФО банку: 821018, КДБ: 21081100, р/р: 5004, 050*).

Стягнути з громадянина ОСОБА_6 Нідерланди ОСОБА_2 Леонарда (Bouwer Christiaan Leonard), ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце народження: Нідерланди, м. Еде, постійно проживає: Іспанія, м. Кабрілс (Cabrils), вул. Пасаж де Ла Пинеда (Passatge de La Pineda), приватний інвестор, паспорт громадянина ОСОБА_7 NV4LK5042, виданий 04.12.2013 року, на користь державного бюджету України (р/р №0004, МФО: 821018, код за , банк: ГУДКСУ у Київській області м. Київ, утримувач коштів Бориспільське управління Державної казначейської служби України Київської області: 22030001, призначення платежу судовий збір в розмірі 320 (триста двадцять) гривень.

Стягнути з громадянина ОСОБА_6 Нідерланди ОСОБА_2 Леонарда (Bouwer Christiaan Leonard), ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце народження: Нідерланди, м. Еде, постійно проживає: Іспанія, м. Кабрілс (Cabrils), вул. Пасаж де Ла Пинеда (Passatge de La Pineda), приватний інвестор, паспорт громадянина ОСОБА_7 NV4LK5042, виданий 04.12.2013 року, на користь Київської митниці ДФС (р/р №9083, МФО: 821018, ) понесені витрати у справі про порушення митних правил на транспортування предметів правопорушення в розмірі 34 гривень 55 копійок.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.М. Слива