Справа № 175/609/17
Провадження № 3/175/265/17
Постанова

Іменем України

14 березня 2017 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бровченка В.В.,

при секретарі Шаблі А.В.,

за участю особи, яка притягається до відповідальності

ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився у с. Кірова Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, ІПН НОМЕР_1, проживаючого за місцем реєстрації по вул. Центральній (Чапаєва)АДРЕСА_1 у с. Партизанське Дніпровського району Дніпропетровської області, пенсіонера МВС, інваліда 3 групи,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 103477 від 09.02.2017 року, складеного відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, убачається, що 09.02.2017 року о 01.29 годині біля буд. № 152 по вул. Робочій у м. Дніпрі водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного спяніння, але в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України відмовився на вимогу працівника міліції від проходження до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

ОСОБА_1 свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення не визнав і пояснив, що 09.02.2017 року близько 01.30 години знаходився на вул. Робочій у м. Дніпрі, де разом із знайомим ОСОБА_2 сидів у салоні власного автомобіля, чекаючи на водія, який повинен був відвезти його до батьків, оскільки вживав алкогольні напої. Вину не визнає, так як не керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, а лише знаходився в автомобілі. У звязку з цим і відмовився пройти медичний огляд за допомогою тестера. Після цього на нього оділи кайданки та відвезли до відділення поліції, де утримували у кайданках приблизно до 05 години, при цьому не давали можливості зателефонувати рідним і адвокату.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні повідомив, що 09.02.2017 року близько 01.00 години він разом зі своїм напарником ОСОБА_4 знаходився на вул. Робочій у м. Дніпрі, де до них підїхав патрульний автомобіль і поліцейські запропонували їм бути понятими при складанні адміністративного протоколу на водія за відмову від медичного огляду, на що вони погодилися. Коли вони прибули до зупинки громадського транспорту, то побачили ОСОБА_1, який стояв поряд із автомобілем «Nissan», поводив себе спокійно. Зі слів поліцейських їм стало відомо, що ОСОБА_1 відмовляється пройти тест на стан алкогольного спяніння за допомогою тестера «ДРАГЕР». В їх присутності ОСОБА_1 заявив, що не керував автомобілем, а лише в салоні автомобіля чекав на водія. Після цього поліцейські зазначили, що порушника буде доставлено до відділення поліції для складання протоколу, однак ОСОБА_1 просив скласти протокол на місці, на що патрульні одягли на нього кайданки та відвезли до поліції. Співробітниця поліції в їх присутності адміністративний протокол і письмові пояснення не складала, а лише записала їх анкетні дані, після чого вони поставили свої підписи в незаповнених документах.

Аналогічні показання надав свідок ОСОБА_4

Допитавши ОСОБА_1 і свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Статтею 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами… особами, які перебувають у стані алкогольного… сп'яніння…, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного… сп'яніння…

Вичерпне коло осіб, які підлягають відстороненню від керування транспортними засобами та оглядові на стан сп'яніння, визначене у ч.1 ст.266 КУпАП. До цього кола входять особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного… сп'яніння.

Аналізуючи зазначені положення Кодексу у взаємозвязку між собою та з положеннями відомчих інструкцій, які регулюють питання проходження огляду на стан сп'яніння та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення в даних випадках (Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року; Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року), а також враховуючи судову практику, викладену в Постанові Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року, вбачається, що під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу… незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Отже, можна прийти до висновку, що суб'єктом вчинення протиправного діяння, передбаченого ст.130 КУпАП, можуть бути лише водії транспортних засобів, у яких, на підставі огляду, проведеного у встановленому законом порядку, було виявлено стан сп'яніння, в тому числі алкогольний.

Однак, із сукупності доказів, зібраних у матеріалах даної справи, неможливо зробити однозначний висновок про те, що ОСОБА_1 знаходився за кермом автомобіля під час його руху.

Так, відповідно до показань свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3, їх було запрошено, коли ОСОБА_1 лише перебував поряд із транспортним засобом. Інших належних і допустимих доказів, таких як відеозапис з нагрудних камер на форменому одязі поліцейських, на якому було б зафіксовано момент руху чи зупинки автомобіля, суду надано не було.

Таким чином, без безпосереднього запуску двигуна транспортного засобу та керування ним, особа не може вважатися субєктом вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому ОСОБА_1 не підлягає адміністративній відповідальності за правопорушення, яке ставиться йому у вину, оскільки уповноваженою посадовою особою його помилково було визначено водієм транспортного засобу, огляд на стан сп'яніння якого взагалі не міг бути проведений, так як його дії не містили в собі ознак протиправного характеру, відповідальність за які передбачена ст.130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 103477, рапорт інспектора роти № 6 батальйону № 3 УПП у м. Дніпрі ОСОБА_5 від 09.02.2017 року та письмові пояснення понятих ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 09.02.2017 року, які в суді не підтвердили ці пояснення, не спростовують твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поясненнями потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, в діях водія ОСОБА_1 відсутнє порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, оскільки суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь обвинуваченої особи.

З урахуванням наведеного і результатів судового розгляду справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

При таких обставинах провадження у справі слід закрити у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Частиною 1 статті 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення на цю особу адміністративного стягнення.

З огляду на те, що провадження по справі підлягає закриттю, судовий збір не сплачується.

Керуючись ст.ст.130 ч.1,247 п.1,268,276,277,283-285 КУпАП, суд -

постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Після набрання постановою законної сили повернути ОСОБА_1 посвідчення водія серії КІА № 585569.

Копію постанови вручити ОСОБА_1 і для відома направити начальнику Управління патрульної поліції у місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду через місцевий суд.

Суддя В.В. Бровченко