Справа № 359/4935/17 Головуючий у І інстанції Криворучко І. В.
Провадження № 33/780/794/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 429 22.09.2017
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області ОСОБА_1, за участю представника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ОСОБА_3 та представника митниці ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника Київської митниці ДФС ОСОБА_5 на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та громадянина ОСОБА_6, м. Єреван, проживаючого за адресою: вул. Тіграна Петросяна, б. 11, кв. 44, ОСОБА_6, м. Єреван,-

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.471 Митного кодексу України та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700,00 гривень.

Вилучену, згідно протоколу про порушення митних правил №0268/12500/17 від 25.05.2017 року, валюту у розмірі 2 400 доларів США повернуто ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови суду, 25.05.2017 о 08 год. 00 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» громадянин ОСОБА_6 ОСОБА_2, який прилетів літаком авіакомпанії «МАУ» до України з ОСОБА_6, м. Єреван, рейсом РS 612 та своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну території України та засвідчив про факти, що мають юридичне значення. Після перетину пасажиром «білої лінії», яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю «зелений коридор», пасажиру було задано запитання щодо наявності в нього готівки, на що останній відповів, що має 12 000 доларів США. Після цього пасажира було запрошено до службового приміщення, де ним було видано готівку в розмірі 13 560 доларів США, яка знаходилась в кишені брюк. Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування та зі слів громадянина належала йому особисто. З виявленої суми пасажиру було пропущено 11 160 доларів США. За протоколом про порушення митних правил вилучено 2 400 доларів США.

На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажир не надав, до моменту перетину ним «білої лінії» до інспектора митниці не звертався.

Своїми діями ОСОБА_2 під час проходження митного контролю в залі "Приліт" терміналу "D" ДП МА "Бориспіль" порушив встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

На вказану постанову суду, представник Київської митниці ДФС ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій вважає постанову суду винесеною без врахування дійсних обставин справи та норм чинного законодавства. Просить постанову суду скасувати, постановити нову, якою визнати ОСОБА_2 винним та застосувати до нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1700,00 гривень та конфіскації затриманої валюти у сумі 2 400 доларів США.

Застосовуючи до ОСОБА_2 стягнення у виді штрафу без конфіскації, суд першої інстанції врахував наявність у правопорушника підтверджуючих законне походження валюти документів, зокрема: довідки про зняття коштів з банку та виписки з рахунків банку. Крім того, суд в постанові зазначив, що вилучені кошти були отримані в результаті продажу квартири в м. Єреван, що підтверджується договором купівлі-продажу, а також те, що правопорушник проживає разом із хворою дружиною, яка постійно потребує лікування та сином.

Зазначає, що згідно положень ч. 3 ст. 197 МК України встановлено відповідне обмеження щодо вивезення за межі митної території та ввезення на митну територію України валютних цінностей а також порядок переміщення їх через митний кордон України. Однак, на момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації ОСОБА_2 не надав, до інспектора митниці не звертався. Таким чином, правопорушник відповідно до ст. 471 МК України порушив встановлений порядок проходження митного контролю в зонах спрощеного митного контролю, що тягне за собою накладення штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.

Однак, суд не дотримався в повній мірі вимог ч.2 ст. 7 КУпАП, ч.3 ст. 462 МК України та наклав на правопорушника лише основне стягнення у вигляді штрафу - без застосування конфіскації, як додаткового стягнення, передбаченого санкцієї ст. 471 МК України що, на його думку не відповідає меті адміністративного стягнення та не сприяє вихованню правопорушника в дусі додержання норм чинного законодавства.

У судове засідання особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 не зявився, причин неявки не повідомив.

У судовому засіданні представник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ОСОБА_3 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вказував, що постанова суду першої інстанції є законною та обгрунтованою.

Представник Київської митниці ДФС ОСОБА_4 у судовому засіданні апеляцію підтримав, підтвердив викладені у ній доводи, просив апеляцію задовольнити.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

При цьому, доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_2 ніким не оспорюється.

Разом з тим, висновок суду про відсутність підстав для застосування щодо ОСОБА_2 додаткового стягнення у виді конфіскації вилученої валюти, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, а тому є необґрунтованим, незаконним та безпідставним.

Так, діючим законодавством України не передбачено можливості звільнення правопорушника від застосування щодо нього додаткового стягнення, у тому числі й конфіскації предметів порушення митних правил.

Безпідставним є й посилання суду першої інстанції на те, що підставою для незастосування конфіскації вилученої валюти є те, що держава Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав і основних свобод людини» та протоколи до неї, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обовязковість рішень Європейського Суду з прав людини.

Так, жодним із рішень Європейського Суду з прав людини не встановлено прямої заборони на конфіскацію предметів порушення митних правил.

Навпаки, у п. 33 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ізмайлов проти Росії» зазначено, що загальна вимога щодо декларування товарів, що переміщуються через митний кордон, яка поширюється на кожну особу, котра перетинає державний кордон, запобігає неконтрольованому ввезенню готівки в державу чи її вивезенню з неї, тому конфіскація у випадку недекларування готівки під час проходження митного контролю є частиною регуляторного механізму, який відповідає загальним інтересам суспільства.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошує, що держава при конфіскації майна зобовязана додержуватися, зокрема третього критерію правомірності позбавлення майна (балансу інтересів), визначеного ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 9 червня 2005 року у справі «Бакланов проти Російської Федерації»; від 24 березня 2005 року у справі «Фрізен проти Російської Федерації»; від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України»; від 06 листопада 2008 року у справі «Ізмайлов проти Російської Федерації»; від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обовязково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар». Цей критерій більшою мірою оціночний і стосується обставин кожної конкретної справи, а тому повинен бути встановлений щодо кожного конкретного субєкта у кожній справі на підставі безпосередньо зясованих обставин і фактів.

Однак, висновки першої інстанції про те, що конфіскація вилученої у ОСОБА_2 готівки, покладає на нього «індивідуальний надмірний тягар», є немотивованим, надуманими та безпідставними.

Ігноруючи норми чинного законодавства України та звільняючи правопорушника від конфіскації предметів порушення митних правил, суд першої інстанції поза увагою залишив той факт, що суду не надано доказів про доходи та фінансові статки ОСОБА_2

За даних обставин, висновок суду про те, що конфіскація вилученої у ОСОБА_2 валюти становить для правопорушника «індивідуальний надмірний тягар» не може вважатися обґрунтованим.

До того ж, при перетині митного кордону ОСОБА_2 повідомив працівникам митниці недостовірну інформацію, а саме: відповів, що має при собі приблизно 12 000 доларів США. Згодом же видав 13 560 доларів США. До того ж, під час його опитування працівниками митниці пояснив, що свою вину у вчиненні порушення митних правил він визнає, а гроші переміщував для вирішення бізнесових питань.

У ході апеляційного розгляду даної справи представник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ОСОБА_3 не зміг логічно пояснити чому правопорушник при перетині митного кордону повідомляв недостовірну інформацію працівникам митниці щодо розміру наявних у нього коштів та їх належності.

При цьому, апеляційний суд враховує, що наявність у правопорушника на утриманні дитини, не може бути безумовним доказом того, що конфіскація вилученої у ОСОБА_2 готівки, покладає на нього «індивідуальний надмірний тягар». При цьому, суд враховує, що ОСОБА_2 не тільки не надав суду жодних доказів про те, що на його утриманні перебуває дитина, а навіть і про наявність вказаної дитини.

Так, суду не надано ніяких доказів про те, що ОСОБА_2 має хвороби чи вади, а тому, апеляційний суд вважає, що у правопорушника ОСОБА_2 відсутні будь-які перешкоди для належного утримання своєї дитини (навіть при її наявності).

Наявність дружини, яка має хвороби, також не може бути незаперечним доказом про те, що конфіскація вилученої у ОСОБА_2 готівки, покладає на нього «індивідуальний надмірний тягар». При цьому, суд також враховує, що ОСОБА_2 не тільки не надав суду жодних доказів про те, що вказане лікування потребує значних коштів, а навіть і належних доказів, що зазначена особа (ОСОБА_7) є його дружиною (а.с. 34).

Апеляційним судом не встановлено будь-яких даних про те, що конфіскація вилученої у ОСОБА_2 готівки, покладає на нього індивідуальний надмірний тягар та не може бути застосована у даному випадку.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_2 дане правопорушення вчинив ненавмисно, не може бути підставою для закриття справи, оскільки порушення митних правил, передбачене ст. 471 МК України, може вчинятись як умисно, так і через необережність. Дана обставина не впливає на кваліфікацію та на вид стягнення.

Висновки суду про те, що вилучені кошти мають законне походження, також ґрунтуються на сумнівних доказах та не можуть враховуватись при прийнятті рішення. Так, суду наданий договір про продаж нерухомості від 14.10.2014 року, згідно з яким ОСОБА_2 продав нерухомість за 10 250 000 драм (а.с. 43-44).

Банківські виписки про рух коштів надані суду за 2017 рік, при цьому, у більшості вони стосуються руху коштів у виді доларів США та євро.

Відповідно до ст. 197 МК України обмеження щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей (зокрема, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню), можуть встановлюватися Національним банком України.

Постановою Національного банку України №148 від 27.05.2008 року затверджено Інструкцію про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України.

Відповідно до вказаної інструкції фізична особа має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що не перевищує в еквіваленті 10 000 євро, без письмового декларування митному органу.

Фізична особа нерезидент має право ввозити в Україну готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанова судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2017 року є незаконною, а тому підлягає скасуванню. При цьому, по справі слід прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 471 МК України та призначити стягнення в межах санкції статті передбаченої за вчинення вказаного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС ОСОБА_5 задовольнити.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2017 року щодо ОСОБА_2, скасувати.

Прийняти нову, якою громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_2 (Harutyunyan Gevorg), ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: ОСОБА_6, м. Єреван, місце проживання: ОСОБА_6, АДРЕСА_1; непрацюючого, паспорт громадянина ОСОБА_6 для виїзду за кордон АМ0442609, виданий 01.09.2011 р., орган, що видав: 009, визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот гривень), з конфіскацією вилученої згідно протоколу про порушення митних правил №0268/12500/17 від 25.05.2017 року валюти у розмірі 2 400 (дві тисячі чотириста) доларів США в дохід Держави Україна.

Сума штрафу підлягає сплаті на користь держави Україна (отримувач: Державний бюджет України, Бориспіль УДКСУ/Київська митниця ДФС, ЄДПОУ: 38007070, МФО банку: 821018, КДБ: 21081100, р/р: 5004, 050*).

Стягнути з громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_2 (Harutyunyan Gevorg), ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: ОСОБА_6, м. Єреван, місце проживання: ОСОБА_6, АДРЕСА_1; непрацюючого, паспорт громадянина ОСОБА_6 для виїзду за кордон АМ0442609, виданий 01.09.2011 р., орган, що видав: 009, на користь державного бюджету України (р/р №0004, МФО: 821018, код за , банк: ГУДКСУ у Київській області м. Київ, утримувач коштів Бориспільське управління Державної казначейської служби України Київської області: 22030001, призначення платежу судовий збір в розмірі 320 (триста двадцять) гривень.

Стягнути з громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_2 (Harutyunyan Gevorg), ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: ОСОБА_6, м. Єреван, місце проживання: ОСОБА_6, АДРЕСА_1; непрацюючого, паспорт громадянина ОСОБА_6 для виїзду за кордон АМ0442609, виданий 01.09.2011 р., орган, що видав: 009, на користь Київської митниці ДФС (р/р №9083, МФО: 821018, ) понесені витрати у справі про порушення митних правил на транспортування предметів правопорушення в розмірі 8 гривень 64 копійки.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.М. Слива