АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/793/3/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : ч.1 ст.130 КУпАП Кучеренко В. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Биба Ю.В., за участю захисника ОСОБА_3, розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Придніпровського районного суду м. Черкаси за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4-

в с т а н о в и в :

Постановою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 жовтня 2016 року

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсіонер, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що дорівнює 275,6 грн.

З постанови суду вбачається, що ОСОБА_4, 28 вересня 2016 року о 21 год. в м. Черкаси по вул. Чорновола, 92 керував автомобілем марки «Фольксваген Пасат» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, прилад «Драгер» Alcotest 6810 ARBL-0948 показав 1,22 проміле, чим порушив п. 2.9a) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На вказане судове рішення захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та звільнити ОСОБА_4 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв'язку з малозначністю, обмежившись усним зауваженням.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що постанова суду першої інстанції є незаконною, ухваленою з істотними порушеннями вимог ст.22, ч.3 ст.284 КУпАП та норм Конституції України.

Зазначає, що працівники поліції безпідставно зупинили автомобіль ОСОБА_4, який правил дорожнього руху не порушував, оскільки їхав із дозволеною швидкістю уважно слідкуючи за дорожньою обстановкою, а перед зміною напрямку руху, заздалегідь подав відповідний сигнал повороту. Спиртних напоїв ОСОБА_4 не вживав, однак не спростовує той факт, що алкотест дав позитивний результат, оскільки постійно лікується як стаціонарно так і амбулаторно з діагнозом ІХС - післяінфарктний стенозуючий коронарокардіосклероз із вираженою легеневою гіпертензією, ризик 3 та 2 ступеню, у зв'язку з чим, відповідно до рекомендації лікарів, постійно вживає триплікасм, спиртовий настій гльоду, бісопролол, розарт та кардіомагніл. Про вказані обставини ОСОБА_4 повідомляв працівникам поліції, не зважаючи на що вони застосувавши психічний тиск, який виразився у погрозах застосування фізичної сили, змусили його пройти тест на стан можливого сп'яніння.

Стверджує, що суд першої інстанції у порушення вимог ст. 280 КУпАП розгляд адміністративної справи провів поверхнево, без дослідження всіх доказів та обставин, що мають значення для ухвалення законного та обґрунтованого рішення. Крім того не звернув увагу на грубі порушення законодавства, зокрема ст.ст. 7, 24, 251, 252, 256, ч. 5 ст.258, 268 КУпАП, допущених правоохоронним органом при виявленні, фіксації та документуванні адміністративного правопорушення.

На думку захисника, оскільки ОСОБА_4 керував транспортним засобом під можливим незначним впливом лікарських засобів і не завдав такими своїми діями будь-якої шкоди державним та громадським інтересам, зважаючи на його хворобливий стан здоров'я, його дії підпадають під ознаки малозначності.

Водночас, вважаючи пропущений ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження поважним, просить його поновити, мотивуючи тим, що суд першої інстанції не повідомив останнього належним чином про час та місце розгляду справи, розглянув її в його відсутність, копія рішення суду йому не вручалась та по пошті не направлялась, а тому він не міг у встановлений законодавством термін оскаржити її до апеляційного суду, в тому числі і за станом здоров'я.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_4 не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та дату розгляду справи, а його неявка, не є перепоною для постановлення законного і обґрунтованого рішення.

Заслухавши міркування захисника ОСОБА_3 в підтримку поданої ним апеляційної скарги та задоволення її в повному обсязі, вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга в частині клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції підлягає до задоволення, а в решті вимог - до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 289 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою може бути поновлено.

Як вбачається з постанови районного суду, ОСОБА_4 не був присутнім під час розгляду адмінсправи щодо нього і не знав про зміст винесеного по ній рішення, тому оскаржити його у встановлений законом десятиденний строк, не мав можливості.

За таких обставин вважаю, що строк на апеляційне оскарження ОСОБА_4 слід поновити з огляду на поважність причин його пропуску.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Дослідивши фактичні обставини справи та оцінивши їх у сукупності, доходжу до висновку про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст.254-256 КУпАП.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП 1 №159672 від 28.09.2016 року, складеного інспектором роти №3 батальйону УПП м. Черкаси Забудською А.В., 28.09.2016 року о 21 год. в м. Черкаси по вул. Чорновола 92 водій ОСОБА_4 керував автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обставинам. Огляд на стан сп'яніння проводився в установленому законом порядку в присутності двох свідків із застосуванням приладу «Драгер» Alcotest 6810 ARBL-0948, який показав 1,22 %, чим порушив п. 2.9a) ПДР України.

Протокол про адміністративне правопорушення складений на бланку відповідного зразка, уповноваженою на те особою - інспектором роти №3 батальйону УПП м.Черкаси Забудською А.В, із зазначенням свідків: ОСОБА_6 та ОСОБА_7, пояснення яких долучені до протоколу.

Вказаний протокол також містить підпис як працівника поліції і вказаних свідків, так і особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_4

В протоколі, відповідно до п. 9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, в графі "дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення" викладена суть адміністративного правопорушення, яка відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою складено протокол.

Відповідно до норм діючого законодавства, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які долучаються до протоколу.

Між тим, жодних клопотань щодо незгоди з діями працівників поліції з приводу незаконного складання протоколу, так само як і інших пояснень по суті правопорушення, під час складання протоколу, ОСОБА_4 не надано.

Перевірка працівниками поліції стану алкогольного сп'яніння ОСОБА_4 проводилась відповідно до п. 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року, у зв'язку із виявленими ознаками, а саме: запаху алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обставинам, про що є посилання у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення.

З пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що містяться в матеріалах провадження вбачається, що ОСОБА_4 дійсно погодився в їх присутності на визначення стану сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», який показав результат 1,22%. Жодних сумнівів щодо упередженості або зацікавленості вказаних свідків у результаті розгляду справи, немає.

Вважаю, що доводи ОСОБА_4 викладені його захисником в апеляційній скарзі про те, що алкогольних напоїв він не вживав, а приймає ліки у зв'язку з хронічним захворюванням, які є спиртовмісткими, не заслуговують на увагу, оскільки вони спростовуються сукупністю даних, що містяться в матеріалах провадження.

Крім того, як вбачається з рапорту інспектора Забудської А.В., Федюк О.П. в усній формі повідомляв про те, що приймає ліки зі вмістом алкоголю, однак відмовився від її пропозиції викликати ШМД.

Наведеними доказами у їх сукупності спростовуються також і доводи апелянта про невідповідність чинному законодавству дій інспектора поліції, яка при складанні та оформленні протоколу про адміністративне правопорушення діяла відповідно до вимог чинного законодавства.

Апеляційним судом вживалися заходи щодо витребування відеозаписів з нагрудних відеорегістраторів патрульних поліцейських по факту складання протоколу про адміністративне правопорушення по відношенню до ОСОБА_4, однак згідно листа заступника начальника Управління ПП в м. Черкаси Департаменту ПП Кокоби О.М. від 15.03.2017 року № 1181/41/24/03-2017, на даний час вони відсутні через обмежені технічні можливості зберігання відеоматеріалів.

За вказаних вище обставин вважаю, що у суду першої інстанції були законні підстави для притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП і підстав для звільнення останнього від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП за малозначності, на чом наполягає апелянт, не вбачаю.

Доводи сторони захисту про те, що судом порушено вимоги КУпАП та розглянуто справу за відсутності ОСОБА_4 є недоречними, оскільки як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, останнього було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи щодо нього, про що мається його підпис у відповідній графі.

Накладене на ОСОБА_4 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає як санкції ч.1 ст.130 КУпАП на час вчинення правопорушення, так і вимогам, передбаченими ст.33 КУпАП щодо загальних правил накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження постанови судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 жовтня 2016 року.

Постанову судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 жовтня 2016 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя :