Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/155/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Бутельська Г.В.
Категорія - ч. 1 ст. 173-2 КУпАП Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Онуфрієв В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2017 року, суддя Апеляційного суду Кіровоградської області Онуфрієв В.М. із секретарем Ковальовою Н.Д., за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та в її інтересах адвоката Гретченко Л.Л., ОСОБА_5, розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 листопада 2014 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючу, проживаючу АДРЕСА_1

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, звільнено від накладення адміністративного стягнення у зв'язку із закінченням строку накладання адміністративного стягнення та провадження в справі закрито.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду, ОСОБА_3, 19.07.2014 року о 18 год., знаходячись за адресою АДРЕСА_2, вчинила сімейну сварку із матір'ю ОСОБА_6, під час якої висловлювалась грубою, нецензурною лайкою, чим спричинила психологічне насильство в сім'ї, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просила поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та скасувати дану постанову та ухвалити нову постанову, якою закрити провадження за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що станом на дату повторного надходження до Ленінського райсуду м. Кіровограда доопрацьованих матеріалів 06.10.2014 року відбулася зміна реєстрації її місця проживання з адреси АДРЕСА_2, що підтверджується відповідним реєстраційним записом в паспорті від 13.08.2014 року. Однак судові повістки на жодну з зазначених адрес не надходили. Розписка про виклик ОСОБА_3 до суду на 24.11.2014 року на 10 год. без адреси та без доказів її отримання чи вручення. Супровідні листи суду про направлення копії оскаржуваної постанови в адресу ОСОБА_3 від 27.11.2014 року та від 12.12.2014 року вказують адресу, що не відповідає дійсній адресі її місця реєстрації проживання згідно паспорту.

Також вказала, що при розгляді справи та ухваленні судового рішення судом допущено процесуальні порушення в частині прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема їй не забезпечено право на справедливий суд та право на правову допомогу, не дотримано права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на надання пояснень та доказів, розгляд справи у її присутності. Особі яка притягається до адміністративної відповідальності, не надходили повістки про виклик до суду у встановленому порядку. Судом при підготовці справи не вирішено наступних питань: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

Зазначила, що судом першої інстанції під час розгляду справи не було встановлено наявності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Суд дійшов висновку про вчинення нею насильства в сім'ї, 19.07.2014 року о 18 год. за адресою: м. Кіровоград, АДРЕСА_2, шляхом вчинення сімейної сварки з матір'ю ОСОБА_6 на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 25.07.2014 року, пояснень від 25.07.2014 року та висновку від 25.07.2014 року та визнавши з цих підстав доведеною вину у вчиненні адміністративного правопорушення.

Протоколом від 25.07.2014 року та оскаржуваним судовим рішенням від 24.11.2014 року не встановлено та не доведено, що ОСОБА_3 проживала разом з ОСОБА_6, що б відносило її до членів сім"ї в розумінні ст. 1 вказаного Закону, що виключає відповідальність за ст. 173-2 КУпАП. Проживання ОСОБА_3 за адресою по АДРЕСА_1 (окремо від ОСОБА_6.) станом на 19.07.2014 року підтверджується відповідним реєстраційним штампом в паспорті.

Суд першої інстанції не оцінив критично тих фактів, що заяву про вчинення адміністративного правопорушення 19.07.2014 року та пояснень від 22.07.2014 року подано ОСОБА_5 з підтвердженням його повноважень на представництво інтересів ОСОБА_6 довіреністю від 17.07.2014 року (а.с.7). Проте, статтею 270 КУпАП не передбачено представництва інтересів потерпілої за довіреністю, що виключає правомірність використання будь-яких пояснень та документів, оформлених таким представником. ОСОБА_5 на час оформлення матеріалів адміністративного правопорушення та на час ухвалення оскаржуваного судового рішення не мав статусу законного представника ОСОБА_6, а також не був представником як адвокат чи фахівець у галузі права з огляду на відсутність відповідних статусів та правомочностей. Поза увагою суду також залишилися причини майже тижневої розбіжності у даті події 19.07.2014 року та даті складання протоколу про адміністративне правопорушення 25.07.2014 року, зміст пояснень ОСОБА_3 щодо перебування в день 19.07.2014 року в гостях у матері та відсутності будь-яких сварок між ними, що підтверджується також висновком дільничного інспектора по результатам проведеної перевірки від 25.07.2014 року.

Вказала, що у зазначеному протоколі відсутні пояснення ОСОБА_6, не зазначені свідки правопорушення чи будь-які інші докази, визначені ст. 251 КУпАП, на що суд не звернув уваги. Більше того в матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які пояснення матері ОСОБА_6 та дружини брата ОСОБА_7

Перевіривши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_3 та в її інтересах захисника - адвоката Гретченко Л.Л. які підтримали подану апеляційну скаргу, ОСОБА_5, свідків, зваживши доводи заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що заява про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 не була присутня при розгляді справи та винесенні постанови суду першої інстанції 24 листопада 2014 року та отримала копію постанови 25 квітня 2017 року, тому строк на апеляційне оскарження вона пропустила з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.

Згідно диспозиції ч. 1 ст.173-2 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі вчинення насильства в сім'ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій, фізичного, психологічного чи економічного характеру( застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо) внаслідок чого могла бути чи могла була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого , а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження колекційної програми особою, яка винила насильство у сім'ї.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серії КД № 02758 ОСОБА_3 ставиться в провину вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП і, зокрема, те, що 19.07.2014 року о 18 год. ОСОБА_3 знаходячись за адресою АДРЕСА_2 вчинила сімейну сварку із матерію ОСОБА_6 під час якої висловлювалася грубою, нецензурною лайкою, чим вчинила психологічне насильство в сімї.

Судом першої інстанції визнано винною ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення. При цьому суд у постанові вказав, що фактичні обставини вчинення підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями від 25.07.2014 року, висновком від 25.07.2014 року.

Проте, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_3, ОСОБА_5, свідків та дослідивши інші зібрані по справі докази, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог закону, допустив неповноту судового розгляду та не надав належної правової оцінки доказам у справі, та дійшов помилкового висновку, про наявність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Так, як встановлено у судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є рідними братом і сестрою, ОСОБА_6 є їх матір'ю.

У 2014 році ОСОБА_6 спочатку проживала із ОСОБА_3, а потім після лікування у госпіталі переїхала проживати до ОСОБА_5 ОСОБА_6 рішенням суду визнане недієздатною, рішення набрало законної сили. Опікуном згідно рішення суду визнано ОСОБА_5

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення не визнала та показала, що 19.07.2014 року о 18 год., завітала до своєї матері, так як взнала, що вона виписана із госпіталю та її забрав брат ОСОБА_5, при цьому брат не повідомивши її, ОСОБА_3, забрав матір до себе. Хотіла поспілкуватися із матірю. Приїхала разом із чоловіком, двома синами, та свекрухою, привіз їх ОСОБА_8 Брата ОСОБА_5 вдома не було. А його дружина ОСОБА_7 не пустила її до матері, яка в цей час перебувала у будинку. Мати проживала до цього в неї вдома. Ніяких протиправних дій вона, ОСОБА_3, відносно матері не вчиняла. Нецензурною лайкою не виражалася та не сварилася. Вона взагалі із матір'ю тоді не спілкувалася, оскільки та була в будинку, а дружина брата ОСОБА_7 її не пустила до матері.

Допитані у судовому засіданні ОСОБА_5 та його дружина ОСОБА_7 показали, що 19.07.2014 року о 18 год., під час того, як ОСОБА_5 перебував у відрядженні у м. Помічна, до них до дому приїхала ОСОБА_3 з чоловіком та іншими особами та вчинила сварку, в ході якої виражалася нецензурною лайкою на адресу матері ОСОБА_6, та дружини ОСОБА_7 Також ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вказали, що у зв'язку із тим, що ОСОБА_3 поводила себе протиправно, порушувала громадський порядок вчинила сварку в ході якої ображала ОСОБА_7 та матір ОСОБА_6 нецензурною лайкою були викликані співробітники служби охорони, охоронної фірми, які були присутніми при цьому. У подальшому була викликана міліція.

Допитаний в якості свідка дільничний інспектор поліції ОСОБА_9 показав, що складав адміністративний протокол стосовно ОСОБА_3 по заяві ОСОБА_10 та складав протокол по заяві ОСОБА_3 стосовно ОСОБА_5 Всього було три заяви від останніх.

По вказаним заявам опитувалися заявники та свідки. Він безпосередньо учасником подій які відбулися 19.07.2014 року близько 18 год., про які йшлося у заяві ОСОБА_5 не був. Не може вказати по якій заяві відбиралося пояснення у ОСОБА_6 По даній справі письмові пояснення у неї та у дружини ОСОБА_5, ОСОБА_7 не відбиралося. Приймав рішення про складання протоколу по зібраним матеріалам. Вказав, що інші матеріали по іншим заявам не може надати до суду оскільки їх в архіві знайти не можуть. Стосовно приїзду інших співробітників поліції нічого сказати не може так як нічого стосовно цього не знає.

Допитаний у судовому засіданні апеляційної інстанції в якості свідка, за клопотанням ОСОБА_5, співробітник охоронної фірми ПП «Укртехгруп» ОСОБА_11 показав, що дійсно виїздив на виклик до домоволодіння в АДРЕСА_2, по місцю проживання ОСОБА_5 Проте, це було 17.07.2014 року, а не 19.07.2017 року. Коли під'їхали то почули, що на подвір'ї домоволодіння розмовляли ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ще одна жінка похилого віку на підвищених тонах, образ та нецензурної лайки не чув. Очевидцем подій 19.07.2014 року близько 18 год. не був оскільки не виїздив у цей день на виклик за даною адресою.

Допитані в якості свідків у судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ОСОБА_8 показали, що разом із ОСОБА_3.19.07.2014 року о 18 год. приїхали до додому її брата ОСОБА_5. АДРЕСА_2. ОСОБА_3 хотіла поспілкуватися із матерю ОСОБА_6, оскільки брат із госпіталю забрав її до себе. А мати до цього проживала у неї. Проте брата ОСОБА_5 вдома не було, а дружина ОСОБА_7 не пускала її до матері. ОСОБА_3 ніяких протиправних дій не вчиняла, сварку не вчиняла, нецензурною лайкою не виражалася.

При цьому апеляційний суд бере до уваги, що допитаний в якості свідка ОСОБА_8, водій який привіз ОСОБА_3 та її родичів до домоволодіння ОСОБА_5 не є родичем ОСОБА_3

Вказані показання свідків повністю спростовують показання ОСОБА_5 та його дружини ОСОБА_7 та вказують на відсутність вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Крім того, вина ОСОБА_3 спростовується письмовими поясненнями останньої, які є в матеріалах справи від 25.07.2014 року та спростовується поясненнями наданої нею, згідно висновку ДІМ Кіровоградського МВ ст. лейтенанта ОСОБА_9 затвердженим Т.В.О. начальника ВДІМ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_16 від 25.07.2014 року, згідно якого: «було опитано ОСОБА_3 яка повідомила, що 19.07.2014 року о 18 год., перебувала гостях у матері ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_2, ніяких сварок не виникало, порушень громадського порядку не відбувалось.»

При цьому апеляційний суд не враховує як належні докази винуватості ОСОБА_3 копію письмового пояснення ОСОБА_6 від 24.08.2014 року, наданої до суду ОСОБА_5, оскільки пояснення не відбиралося у останньої по даній справі та ним не підтверджується, що 19.07.2014 року о 18 год. ОСОБА_3 вчинила сімейну сварку в ході якої порушувала громадський порядок та ображала матір ОСОБА_6 нецензурною лайкою.

Також при цьому апеляційний суд враховує, що в межах вказаної адміністративної справи дільничним інспектором ОСОБА_9. при складанні адміністративного протоколу не відбиралися пояснення у матері ОСОБА_6 та дружини ОСОБА_5 - ОСОБА_7

Крім того, апеляційний при цьому суд враховує як належний доказ невинуватості ОСОБА_3 показання свідка ОСОБА_8, допитаного у суді апеляційної інстанції, який показав, що на автомобілі привозив ОСОБА_3 із родичами 19.07.2014 рок о 18 год. до домоволодіння ОСОБА_5, ОСОБА_3 не пустили до домоволодіння. Вона ніяких протиправних дій не скоювала, сварку не вчиняла, нецензурною лайкою нікого не ображала. При цьому суд бере до уваги, що вказаний свідок на противагу іншим, не є родичем ні ОСОБА_3 ні ОСОБА_5 та не може вважатися заінтересованою особою у справі.

Крім того, при цьому колегія судді враховує письмові відповіді Кропивницького відділу поліції Головного Управління поліції у Кіровоградсьькій області від 11.09.2017 року, від 20.06.2017 року та від 20.07.2017 року на запит захисника ОСОБА_3 - адвоката Гретченко Л.Л., долучених до матеріалів справи, якими також не підтверджується вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Враховуючи зібрані у справі докази у їх у сукупності, апеляційний суд доходить висновку, що у судовому засіданні не доведено належними та обґрунтованим доказами в діях ОСОБА_3 наявність складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, і зокрема те, що вона 19.07.2014 року о 18 год., знаходячись за адресою АДРЕСА_2 вчинила сімейну сварку із матерю ОСОБА_7 в ході якої порушувала громадський порядок та висловлювалася грубою, нецензурною лайкою, чим вчинила психологічне насильство в сім'ї.

Доводи ОСОБА_5 з приводу протилежного не знайшли свого об'єктивного підтвердження в ході судового розгляду у судовому засіданні апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На вказані обставини не звернув при розгляді справи суд першої інстанції.

Разом із тим, викладені обставини свідчать про відсутність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що судом першої інстанції залишено поза увагою.

Отже, беручи до уваги викладене апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції не виконав вимоги ст.245 КУпАП про всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин справи, не надав їм належної оцінки та дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв'язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, постанова суду як незаконна підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_3 строк на оскарження постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 листопада 2014 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 листопада 2014 року, якою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП та закрито провадження у справі у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до адміністративної відповідальності - скасувати.

Постановити нову постанову якою провадження по справі стосовно ОСОБА_3 закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області В.М. Онуфрієв