АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 33/790/402/17
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.04.2017 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, за участю особи, у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2, його захисника адвоката ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.02.2017 року у відношенні ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.02.2017 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 17.12.2016 року близько 02:50 ОСОБА_2 керував транспортним засобом Toyota Camry, номерний знак НОМЕР_1, рухався по вулиці Сумській, 46 в місті Харкові, з ознаками алкогольного спяніння, а саме запах алкоголю із порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода, в присутності дврх свідків від проходження огляду на стан спяніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.02.2017 року скасувати, а провадження по справі закрити у звязку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Зазначає, що оскаржувана постанова винесена передчасно у звязку з неповнотою судового розгляду, та вказує, що дійсно 17.12.2017 року він керував службовим автомобілем Toyota Camry, але з номерним знакомАХ7747АН, по вул. Сумськой, 46, у м. Харкові та був зупинений працівниками поліції за підозрою перебування його у стані алкогольного спяніння.

Звертає увагу, що від запропонованого йому працівниками поліції проходження огляду у встановленому законом порядку з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння він не відмовлявся, та на запропонований працівниками поліції пройти огляд у медичному закладі відповів згодою, але просив спочатку дати можливість відвезти іногородніх пасажирів його автомобіля до готелю, оскільки був пізній час та сильний мороз.

Також вказує, що мав право на проведення огляду на місці зупинки за допомогою технічних засобів, однак такого огляду з невідомих причин працівниками патрульної поліції йому запропоновано не було, а його пропозицію пройти такий огляд працівники поліції проігнорували.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Вважаю, що суддею першої інстанції не в повній мірі було дотримано вимог зазначеної правової норми.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 099185 від 17.12.2016 року, складеного відносно ОСОБА_2, на який, як на доказ, посилався суд першої інстанції, в ньому зазначено, що останній мав певні ознаки алкогольного опяніння та в присутності двох свідків відмовився пройти в установленому законом порядку огляд на встановлення стану спяніння. В якості свідків у цьому протоколі зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Ці особи судом першої інстанції до допитувались, а в судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_4 повідомив, що у проміжок часу з 02:00 -03:00 годину по вул. Гіршмана він був зупинений працівниками патрульної поліції, які запросили його в якості свідка, та пояснили, що ОСОБА_2 нібито відмовився від огляду з метою виявлення у нього стану алкогольного спяніння. Вказує. що бачив зупинений автомобіль сірого кольору, державний номер якого починався АХ7747 Харківської реєстрації, а також бачив у салоні цього автомобіля двох пасажирів. Водій автомобіля, як пізніше зясувалось його прізвище ОСОБА_2 стояв поруч. В присутності ОСОБА_4 останній не чув, щоб працівниками патрульної поліції запропонували ОСОБА_2 пройти огляд на встановлення стану спяніння або за допомогою технічних засобів або у закладі охорони здоровя. Про факт нібито відмови ОСОБА_2 від проходження такого огляду він дізнався лише зі слів працівника поліції, який запропонував йому підписати вже заповнений печатним та рукописним текстом протокол та бланк його пояснень, та повідомив, що водій ОСОБА_2 відмовився від вказаного вище огляду. Вказані документи ОСОБА_4 підписав не читаючи їх, так як вважав, що немає підстав недовіряти працівникам патрульної поліції. Вся ця процедура тривала не більше 2-3 хвилин, оскільки на дворі був сильний мороз. Аналогічні пояснення дав допитаний апеляційним судом свідок ОСОБА_6, який також повідомив, що на вимогу працівника поліції після підписання ним документів він особисто відвозив ОСОБА_2 та пасажирів його автомобіля до готелю «МИР» та перебував з ним поряд в автомобіля, і жодних ознак алкогольного спяніння у останнього не виявлялось, ОСОБА_2 обурювався діями працівників поліції.

Таким чином наявні в матеріалах справи письмові пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_7, які частково виконані печатним, а частково рукописним текстом, за змістом є ідентичними, і лише підписані ними, були спростовані при їх допиті в апеляційному суді.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 17.12.2016 року керував автомобілем з реєстраційним номером АА3053НР, який згідно довідки директора ТОВ «Юнайтед Алко» з 16.12.2016 року по 18.12.2016 року знаходився на стоянці в м. Києві; в постанові, яка оскаржена, вказаний номер автомобіля НОМЕР_2; а в поясненням свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вказаний номер НОМЕР_3.

Враховуючи викладені вище обставини, те, що згідно станови від 23.02.2017 року відеозапис обставин складання матеріалу відносно ОСОБА_2 знищено, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 62 Конституції України апеляційний суд вважає, що матеріали справи не містять належних доказів вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП при тих обставинах, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, та постанові, яка ним оскаржена, тому постанова від 23.02.2017 року підлягає скасуванню, а провадження по справі відносно ОСОБА_2 закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.02.2017 року у відношенні ОСОБА_2 скасувати, а провадження в справі закрити у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_1