Справа №589/1138/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Литвинко Т. В.
Номер провадження 33/788/243/17 Суддя-доповідач - Макаровець А. М.
Категорія - Порушення правил руху через залізничні переїзди
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2017 року м. Суми

Суддя Апеляційного суду Сумської області Макаровець А. М. , з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 19 травня 2017 року, за якою

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, житель АДРЕСА_1,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 850 грн. без оплатного вилучення транспортного засобу.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 320 грн. судового збору в дохід держави

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 19 травня 2017 року на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу штрафу в розмірі 850 грн. без оплатного вилучення транспортного засобу за те, що він о 10 год. 34 хв. 26 березня 2017 року в м. Шостка на вул. Кожедуба в районі 1 будинку керуючи транспортним засобом ВАЗ 21063 д.н. НОМЕР_1, здійснив рух через залізничний переїзд, коли був увімкнений заборонний (миготливий червоний) сигнал світлофора з двома червоними сигналами та звуковий сигнал, чи порушив п.п. 8.7.6 (а), 20.5 (в) ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 123 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить:

- постанову судді скасувати;

- провадження у справі закрити, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП, на підставі ч. 1 ст. 247 та п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП.

Свої вимоги мотивує тим, що:

- обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи;

- вважає, що показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є протилежними, оскільки з їх пояснень виходить те, що спершу закрився шлагбаум на одному боці переїзду - на в'їзді, а потім шлагбаум закрився на другому боці переїзду - на виїзді;

- судом зроблено хибний висновок, що шлагбаум повинен спрацювати після світлової сигналізації з розрахунку часу, що гарантує можливість звільнення переїзду транспортними засобами, такий період може тривати до 30 секунд, тобто не може бути більшим за 30 секунд, а от менше бути може. Саме на цьому висновку про 30 секунд, суд вирішив, що його пояснення не можуть бути правдивими;

- суд не прийняв до уваги, що механізм шлагбаума налаштований таким чином, що при автоматичному включені сигналізації спрацьовує звукова та світлова сигналізації і через 4- 10 секунд спрацьовує механізм опускання шлагбаума, для перетину автомобілем переїзду потрібно від 17 до 20 секунд, за умови відсутності з переду інших автомобілів, а за наявності таких час переїзду збільшується до 25 - 30 секунд, таким чином з вище наведеного вбачається, що звукова сигналізація спрацювала коли автомобіль вже заїхав на першу колію переїзду;

- висновок суду, що свідок ОСОБА_6 звернула увагу на звукові сигнали вже перебуваючи на переїзді є явно хибними, оскільки звукова сигналізація налаштована таким чином, що на неї не можливо не звернути увагу;

Суд не врахував, що підстав для свідомого порушення правил дорожнього руху у нього не було, оскільки за 30 річний період правильного перетину залізничного переїзду необхідна була вагома причина для порушення правил перетину переїзду, однак такі підстави були відсутні.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши ОСОБА_3, який підтримав свою апеляційну скаргу у повному обсязі, інспектора ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_4, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Розглядаючи справу, суд дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_3 керуючи автомобілем здійснив рух через залізничний переїзд, коли був увімкнений заборонний (миготливий червоний) сигнал світлофора з двома червоними сигналами та звуковий сигнал, чим допустив порушення п.п. 8.7.6 (а), 20.5 (в) Правил дорожнього руху України, скоївши правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 123 КУпАП.

Факт вчинення ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серія АП 2 № 520810 від 26 березня 2017 року (а.с. 1), який за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 (а.с. 3) з яких вбачається, що ОСОБА_3 в'їхав на переїзд вже після спрацювання звукової і світлової сигналізації, закінчуючи переїзд через залізничні колії, шлагбаум мало не вдарив автомобіль.

Доводи апеляційної скарги проте, що обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи є необґрунтованими, оскільки обставини викладені в протоколі та встановлені судом ґрунтуються, окрім іншого, на поясненнях свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, з яких вбачається, що останні безпосередньо бачили як автомобіль ВАЗ 21063 д.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 рухався через переїзд, коли було увімкнено заборонний сигнал світлофора та звуковий сигнал. Відразу після того, як автомобіль завершив маневр шлагбаум закрився.

Крім того, жодних доказів ОСОБА_3 не надано суду першої інстанції та апеляційному суду, що вказані свідки перебували з ним в не приязних стосунках, або інші обставини, які могли б вплинути на об'єктивність пояснень свідків.

Таким чином, обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення складеним інспектором з дорожнього нагляду Шосткинського ВП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 ґрунтуються не лише на власному сприйнятті працівником поліції обставин події, а й на інших матеріалах справи досліджених суддею.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги з приводу того, що показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є протилежними, оскільки з їх пояснень виходить те, що спершу закрився шлагбаум на одному боці переїзду - на в'їзді, а потім шлагбаум закрився на другому боці переїзду - на виїзді, то їх вважати такими, що ґрунтуються на матеріалах справи не можна, оскільки будучи допитаними в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_4 та інспектор ОСОБА_5 чітко зазначили, що автомобіль під керуванням ОСОБА_3 в'їхав на залізничний переїзд коли було увімкнено заборонний сигнал світлофора та звуковий сигнал і саме другий шлагбаум, на виїзді з переїзду, закрився ледь не вдаривши автомобіль. Зазначені обставини вони сприймали безпосередньо, до цього з ОСОБА_3 знайомі не були, неприязних відносин не було.

Таким чином, свідки розповіли про обставини справи викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, надавши ідентичні за своїм змістом пояснення, які не мають протиріч.

При цьому, жоден із свідків не повідомив про закриття шлагбауму через залізничний переїзд спочатку з одного боку, а потім з іншого боку, як про це пише в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги про хибний висновок суду, що шлагбаум повинен спрацювати після світлової сигналізації з розрахунку часу, що гарантує можливість звільнення переїзду транспортними засобами, такий період може тривати до 30 секунд, тобто не може бути більшим за 30 секунд, а от менше бути може не є таким, що ґрунтуються на положеннях нормативно - правових актів.

Період часу спрацювання опускання шлагбауму, після спрацювання світлової та звукової сигналізації передбачено п.3.2.3. Інструкції з улаштування та експлуатації залізничних переїздів, з якого вбачається, що при розробленні проектів улаштування автоматики розрахунковий термін сповіщення про наближення поїзда до переїзду визначається у залежності від довжини переїзду і має бути не менше: при автоматичній світлофорній сигналізації, у тому числі з автоматичними (напівавтоматичними) шлагбаумами, якщо у дільницю наближення до переїзду входять імпульсні (кодові) рейкові кола постійного або змінного струму - 32 с, у решті випадків - 30 с.

При цьому, свідок ОСОБА_4, черговий на залізничному переїзді, не повідомив про будь - які не справності шлагбауму, а ОСОБА_3 суду не надав жодних документів на підтвердження того, що робота шлагбауму була налаштована з порушеннями чи певними не відповідностями до вище зазначеного ДСТУ.

Доводи апеляційної скарги про те, що для перетину його автомобілем переїзду від «стоп» лінії до виїзду з переїзду потрібно від 17 до 20 секунд при умові що будуть відсутні інші авто спростовується відео наданим самим же ОСОБА_3, оскільки з цього відео вбачається що деякі автомобілі долають зазначений відрізок за більш короткий відрізок часу ніж про це заявляє апелянт. Дані про те, що перетинаючи вказаний переїзд ОСОБА_3 рухався зі швидкістю, яка б давала йому можливість проїхати зазначений відрізок саме за період 17-20 секунд у матеріалах справи відсутні. За таких обставин надані суду апеляційної інстанції схема та відео жодним чином не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Доданий в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 аналіз варіантів руху через залізничний переїзд, жодним чином не спростовує правильність висновків суду першої інстанції, не є експертним висновком отриманим у порядку передбаченим законом і по своїй суті не стосується саме моменту перетину залізного переїзду саме на заборонений знак звукової та світлової сигналізації.

З урахуванням зазначеного, судом зроблено обґрунтований висновок, що базується на вимогах нормативно - правових актів, а твердження ОСОБА_3 є просто припущеннями та власним сприйняттям обставин події, що не підтверджуються належними доказами.

Також, не можна погодитися з доводами апеляційної скарги з приводу того, що звукова сигналізація спрацювала коли автомобіль вже заїхав на першу колію переїзду, оскільки останні повністю спростовуються матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, які згідно ст. 251 КУпАП є різновидом доказів по справі і були оцінені на підставі ст. 252 КУпАП судом на ряду з іншими доказами, які вказували на те, що автомобіль ВАЗ 21063 д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 в'їхав на залізничний переїзд вже після спрацювання звукової та світлової сигналізації.

Твердження апеляційної скарги про хибність висновків суду, що свідок ОСОБА_6 звернула увагу на звукові сигнали вже перебуваючи на переїзді на думку суду є не обґрунтованими, оскільки остання прямо зазначила суду, що уваги на світлофор і сигналізацію не звертала, а почула її коли вже була на переїзді, що не спростовує обставини встановлені судом, так як свідок в силу свого сприйняття просто підтвердила, що чула сигналізацію, яка працювала, коли вони переїжджали залізнодорожній переїзд, але не зазначила суду, що сигналізація і світлофор не працювали під час під'їзду до переїзду. При цьому, судом апеляційної інстанції приймається до уваги, що свідок ОСОБА_6 може бути зацікавленою особою, оскільки як вбачається зі змісту постанови вона є цивільною дружиною ОСОБА_3, в той же час відносно свідка ОСОБА_4 відсутні будь-які дані про його зацікавленість чи упередженість.

Таким чином, суддя суду першої інстанції під час встановлення обставин справи дослідив всі матеріали справи, заслухав свідків, однак наявні матеріали справи повністю підтверджують обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищезазначене, є обґрунтовані підстави для висновку про те, що судом першої інстанції прийнято законне і обґрунтоване рішення, при цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 19 травня 2017 року, за якою ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. без оплатного вилучення транспортного засобу - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіМакаровець А. М.