Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2017 року м. Рівне

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області ОСОБА_1, з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу останнього, на постанову судді Здолбунівського районного суду Рівненської області від 07.03.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 (один) рік.

ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 09 грудня 2016 року о 01 год. 20 хв. на перехресті вулиць ОСОБА_3 у м. Рівне керував транспортним засобом марки «Mercuri Tracer LTS», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з постановою суду першої ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду як незаконну і закрити провадження у справі в звязку з відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог доводить, що огляд на стан алкогольного спяніння проводився з порушенням Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_2, який просить передати матеріали на розгляд релігійної громади Свято-Казанської парафії, приходжу до наступного висновку.

Викладені у постанові висновки судді про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП підтверджуються зібраними у справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до вимог пп. «а» п.2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 керував автомобілем перебуваючи в стані алкогольного спяніння, що підтверджується протоколом серії АП2 № 372129 від 09 грудня 2016 року, в якому викладені обставини вчиненого правопорушення та висновком № 776 від 09 грудня 2016 року щодо результатів медичного огляду на стан спяніння, згідно якого в ОСОБА_2 встановлено ступінь алкогольного спяніння, а саме 2,21 проміле (а.с.4). Вказаний висновок складено у відповідності до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, а також письмовими поясненнями ОСОБА_2, в яких зазначає, що випив кілька стопок горілки та сів за кермо.

Доводи ОСОБА_2 про те, що висновок на стан спяніння було складено з порушеннями вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції безпідставні і не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються вищезазначеним.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 працює священником, керував автомобілем, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння середнього ступеня з показником 2,21 проміле та вчинив ДТП, а тому у клопотанні парафіяльної ради Свято-Казанської парафії про передачу матеріалів щодо ОСОБА_2 на розгляд релігійної громади слід відмовити.

При винесенні вказаної постанови суддею відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП всебічно і повно зясовано всі обставини справи, дано належну оцінку наявним в справі доказам та прийнято законне і обґрунтоване рішення, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції.

Призначаючи стягнення, суддя врахував всі зазначені ст.33 КУпАП обставини і відповідно до ст.ст.27, 130 КУпАП наклав стягнення, яке відповідає вимогам ст.23 КУпАП.

З урахуванням наведеного, постанова судді є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Здолбунівського районного суду Рівненської області від 07 березня 2017 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Рівненської області: ОСОБА_1