АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2017 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Марчука О.П, розглянув у відкритому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Штефаняка І.І. на постанову Ужгородського міськрайонного суду від 04.01.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КпАП України

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця Перечинського району, м. Ужгорода, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1.

Даною постановою ОСОБА_2 визнаний винним в тому, що 27.11.2016 року о 18:45 годині керував транспортним засобом марки "Mitsubishi Pagero", дорожній номерний знак НОМЕР_1 в м. Ужгород по вул.. Паризької комуни №4 в стані алкогольного сп'яніння.

Постановлено накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. ( десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 275,60 грн. ( двісті сімдесят п'ять гривень 60 копійок).

В апеляційній скарзі адвокат Штефаняк І.І. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Ужгородського міськрайонного суду від 04.01.2017 року, вказану постанову суду щодо ОСОБА_2 скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі ч.1 ст. 247 КпАП України. Зазначає про те, що судом першої інстанції порушено право на захист особи, оскільки 03.01.2017 року адвокатом Штефаняком І.І. було подано заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з тим, що йому необхідно ознайомитись з матеріалами справи, однак судом першої інстанції у задоволення клопотання було безпідставно відмовлено. Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_2 не отримував жодної повістки про дату та час розгляду справи, а тому твердження суду про його належне повідомлення не відповідає дійсності. Крім того, в апеляційній скарзі адвокат вказує, що в постанові суду першої інстанції, протоколі про адміністративне правопорушення та висновку лікаря зазначено не вірну дату народження ОСОБА_2, що свідчить про відсутність стадії дослідження доказів судом першої інстанції. Просить прийняти до уваги пояснення ОСОБА_2, який надав пояснення в протоколі про адміністративне правопорушення і зазначив, що вживав ліки у зв'язку з складною хворобою Діабет. З врахуванням наведеного погодився пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння у медичному закладі, так як був впевнений у негативних результатах огляду. Підставою для поновлення строку для оскарження постанови Ужгородського міськрайонного суду від 04.01.2017 року вказує на відсутність сторін в судовому засіданні та отримання копії постанови суду лише 10.01.2017 року в канцелярії Ужгородського міськрайонного суду, про що свідчить розписка в матеріалах справи. Зазначає, що в період з 20.01.2017 року по 30.01.2017 року перебував на лікуванні, що стверджується відповідною довідкою, виданою Ужгородським міським центром первинної медико-санітарної допомоги, а тому позбавлений був можливості подати апеляційну скаргу раніше.

Захисник та особа, що до якої складено протокол про адміністративне правопорушення у судове засідання не з'явилися та не повідомили про причини своєї неявки, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового засідання. При цьому, апеляційним судом п'ять разів відкладався розгляд справи за заявами захисника. У зв'язку з цим судом постановлено рішення провести розгляд справи у відсутності захисника та особи, що до якої складено протокол на підставі наявних матеріалів.

Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апелянта, приходить до переконання про слушність доводів апеляції щодо поважності причин пропуску строку на оскарження постанови.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 03.01.2017 року адвокатом Штефаняком І.І. подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи та прохання відкласти розгляд справи у зв'язку з необхідністю підготовки до розгляду.

Суд першої інстанції всупереч заявленому клопотанню розглянув справу за відсутності адвоката та особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, чим порушив вимоги ст.. 268 КпАП України у зв'язку з порушенням права на захист особи.

Крім того, матеріали справи містять розписку адвоката Штефаняка І.І. про отримання ним копії постанови суду від 04.01.2017 року - 10.01.2017 року. Відповідно до доданої до апеляційної скарги адвоката довідки Ужгородського міського центру первинної медико-санітарної допомоги Штефаняк І.І. з 20.01.2017 року по 30.01.2017 року перебував на лікуванні, тобто не зміг вчасно звернутись з апеляційною скаргою на постанову Ужгородського міськрайонного суду від 04.01.2017 року.

За таких підстав, доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції щодо ОСОБА_2 вважаю поважними, а клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, суд першої інстанції при розгляді справи вірно прийшов до висновку про наявність у діяннях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною 1 ст. 130 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 6 розділу І Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затверджена спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року огляд на стан сп'яніння проводиться:

-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

-лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п.7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров'я).

З установлених у судовому засіданні обставин вбачається, що ОСОБА_2 27.11.2016 року о 18:45 годині керував транспортним засобом марки "Mitsubishi Pagero", дорожній номерний знак НОМЕР_1 в м. Ужгород по вул. Паризької комуни № 4 в стані алкогольного сп'яніння.

Апеляційний суд критично оцінює доводи апелянта щодо відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 №459338 від 27.11.2016 року, який відповідає вимогам ст.. 256 КпАП України, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.11.2016 року, проведеним при свідках ОСОБА_3 та ОСОБА_4, рапортом інспектора роти №2 батальйону УПП в м. Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції лейтенанта ОСОБА_5, розпискою ОСОБА_2 від 27.11.2016 року про залишення на зберігання транспортного засобу "Mitsubishi", НОМЕР_1.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності вимогам закону протоколу про адміністративне правопорушення апеляційний суд відхиляє, оскільки такий повністю відповідає вимогам ст. 256 КпАП України щодо його змісту та форми, містить всі передбачені законом дані, необхідні для вирішення справи.

Апеляційний суд також критично оцінює доводи апелянта щодо неповного розгляду справи у зв'язку з помилкою в даті народження особи, що притягається до адміністративної відповідальності, так як дані про особу порушника працівники поліції встановлюють на підставі пред'явлених їм документів або зі слів особи, щодо якої складаються відповідні процесуальні документи.

При цьому не вірно вказані в протоколі про адміністративне правопорушення дані щодо дати народження особи не можуть бути підставою для закриття провадження у зв'язку з відсутністю складу правопорушення, так як жодним чином не спростовують факт перебування в стані алкогольного сп'яніння.

Крім того, не заслуговують на увагу доводи апелянта щодо вживання лікарських препаратів ОСОБА_2, що не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КпАП України.

Зі змісту ч. 1 ст. 130 КпАП України вбачається, що особам забороняється керування транспортними засобами під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а тому вище наведені доводи апелянта слід відхилити.

Разом з тим, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність зміни постанови суду першої інстанції через неправильно зазначені в постанові суду анкетні дані особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а тому доводи апеляційної скарги адвоката в цій частині підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 294 КпАП України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу адвоката Штефаняка І.І. задовольнити частково.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду від 04.01.2017 року щодо ОСОБА_2 - змінити.

Вважати правильними в описовій частині постанови суду анкетні дані про особу порушника : ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: