АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Мишинчук Н.С., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Деяка В.Ю., розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.12.2016.

Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір - 275, 60 грн.

Постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 29.09.2016 о 15 год. 30 хв. в м. Ужгороді по вул. Гагаріна, керував автомобілем марки «MITSUBISHI LANCER», номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду від 09.12.2016, скасувати таку та закрити провадження в справі, із зобов'язанням Патрульної поліції м. Ужгорода та м. Мукачево щодо повернення йому прав водія. Вказує, що факт перебування в стані наркотичного сп'яніння не доведено в суді. Твердження суду про те, що причини його неявки в судове засідання 09.12.2016 невідомі вважає необґрунтованими, оскільки цього ж дня о 09:44 год. ним була подана заява про відкладення розгляду справи по причині хвороби, до якої було долучено довідку від лікаря та повідомлено про розірвання договору з адвокатом Деяк В. Ю., однак незважаючи на це, суд розглянув справу, чим позбавив його можливості захистити свої права, дати пояснення щодо обставин події, спростувати наведені в протоколі дані. Посилається на те, що ні разу не брав участі в судовому розгляді справи, який тривав з 29 вересня по 9 грудня 2016 року. Вказує, що клопотання захисника про необхідність виклику в судове засідання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишено судом без задоволення, також не було викликано для дачі пояснень свідка ОСОБА_5, який був очевидцем події, і міг дати пояснення щодо обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення. Апелянт зазначає, що судом не перевірено обсяг повноважень лейтенанта ОСОБА_6 на складання протоколу, чи є він уповноваженою на це посадовою особою. Вказує, що не давав згоди на проведення зйомки поліцейськими, а відтак вважає відеозапис з боді-камер поліцейських незаконним, таким, що не може слугувати доказом у справі. Стверджує, що не відмовлявся від проходження медичного огляду, повідомив поліцейським про проходження медогляду у разі оплати проїзду до медичної установи та про свою зайнятість через роботу, проте йому так і не було запропоновано проїхати до медичного закладу. Наголошує на порушенні поліцейськими та судом норм ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, позбавленні його права на захист. Вказує, що постанову суду отримав 14.01.2017, до цього часу він не знав про існування даного судового рішення, а тому строк апеляційного оскарження пропущений ним з поважних причин, просить такий поновити. Зазначає, що не порушував п. 2.5 ПДР України, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

В наданих апеляційному суду письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначає, що працює приватним підприємцем в галузі будівництва, має вищу освіту інженера-будівельника. Посилається, що в дитинстві хворів, через що має збудливий та нервовий характер. Напередодні події правопорушення приїхав з м. Львова і мав багато справ в м. Ужгороді щодо постачання замовникам відповідних товарів, був невиспаний і змучений з дороги, відмовився проходити медогляд, так як поспішав виконувати замовлення по договорах.

Заслухавши пояснення захисника - адвоката Деяка В. Ю. про підтримання клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційної скарги, пояснення свідка ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що строк апеляційного оскарження слід поновити як пропущений апелянтом з поважних причин, а апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що суд розглянув справу 09.12.2016 без участі ОСОБА_1, незважаючи на те, що останній подав заяву, у якій повідомив про неможливість явки в судове засідання та просив відкласти розгляд справи у зв'язку з тим, що він перебуває на лікуванні, додавши у підтвердження цього довідку медичної установи (а.с.30). Суд, вирішив справу у відсутності ОСОБА_1 і надіслав йому копію постанови лише 13.01.2017 (а.с.33) тобто поза межами строку апеляційного оскарження, що є порушенням норм ст. 285 КУпАП, тому строк апеляційного оскарження як пропущений особою з поважних причин, апеляційний суд поновлює.

Доводи ОСОБА_1 про його невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення спростовуються матеріалами справи, а також даними відеозапису з боді-камери. Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення від 29.09.2016 серії АП2 № 092700, який за своїм змістом відповідає вимогам ст.256 КУпАП, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду (а.с. 2, 3).

З оглянутого судом відеозапису події вбачається, що ОСОБА_1 після зупинки поліцейськими керованого ним автомобіля категорично заперечив факт вживання наркотичних засобів та погодився пройти медичний огляд в медичному закладі, за умови оплати йому простою, так як має багато запланованих робіт. Стурбованість зупинкою автомобіля поліцейськими пояснив тим, що він завжди дотримується Правил дорожнього руху, зупинили поліцейські його вдруге, тому він хвилюється з цього приводу, окрім цього він працює будівельником, має багато замовлень і обмежений в часі, хвилюється за роботу. На зауваження поліцейських щодо звужених зіниць очей, ОСОБА_1 пояснив, що тривалий час перебуває в дорозі і це впливає на його зір, втомлюваність. В подальшому, спілкуючись з поліцейськими відмовився від проходження медичного огляду, пояснюючи, що не має на це часу, і погодився на складання протоколу про адміністративне правопорушення за відмову від проходження медичного огляду, при цьому запевнив, що ні алкогольних напоїв, ні наркотичних засобів не вживав.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Убачається, що ОСОБА_1 відмовився від запропонованої вимоги працівників поліції. Пояснення ОСОБА_1 узгоджуються з іншими матеріалами справи і підтверджують факт відмови апелянта від проходження від медичного огляду у встановленому законом порядку.

Твердження ОСОБА_1 про порушення працівниками поліції вимог процесуального закону при проведенні його особистого огляду та огляду транспортного засобу, фіксування на відео без його попередження, не можуть бути підставою для визнання оскаржуваної постанови незаконною, оскільки в порядку ст. 267 КУпАП неправомірність дій працівників поліції, він не оспорював.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з доводами апелянта, що суд не в повній мірі врахував обставини справи і характер вчиненого правопорушення, особу порушника, обставин, що пом`якшують відповідальність.

Свідок ОСОБА_5 в апеляційному суді показав, що в день події, з 9 год. ранку був пасажиром в автомобілі ОСОБА_1, який запропонував йому роботу розвозити, продавати і встановлювати сантехнічні вироби. Підтвердив, що ОСОБА_1 не перебував в стані наркотичного сп'яніння. Поліцейський патруль їхав з-заді, обігнавши, зупинив автомобіль, ОСОБА_1 вийшов з нього, виконав всі вимоги поліцейських, надавши всі запрошувані ними документи, навіть відкрив для огляду багажне відділення машини, дверцята салону та бардачок. Перебуваючи деякий час в салоні машини, він пішов у своїх справах, оскільки поліцейські його не викликали, пояснення від нього не відбирали.

Апеляційний суд бере до уваги апеляційні доводи щодо обставин, які зумовили апелянта відмовитись від проходження огляду на стан сп'яніння, оскільки такі підтверджуються поясненнями свідка ОСОБА_5, доданими до апеляційної скарги документами, що підтверджують здійснення приватної підприємницької діяльності ОСОБА_1 в галузі будівництва, що він на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, його вік, обставини вчинення правопорушення, що вперше притягається до відповідальності за даний вид порушення Правил дорожнього руху, відомості про особу, які вважає пом`якшуючими та приходить до висновку про можливість звільнення його від відповідальності в силу ст. 22 КУпАП.

З наведених підстав, оскаржувана постанова підлягає зміні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 9 грудня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 - змінити.

На підставі ст. 22 КУпАП ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності, оголосивши усне зауваження, а провадження в справі закрити.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: