Номер провадження: 33/785/1331/17
Номер справи місцевого суду: 520/6256/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі головуючого судді Копіци О.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 12.07.2017 року відносно:

ОСОБА_2, яка народилась 01.03.1964 року в с. Голупове Березівського району Одеської області, є фізичною особою-підприємцем, проживає за адресою: м. Одеса, пр.-т. Небесної Сотні (ОСОБА_3), 10/Г кв. 53,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шістисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн., а також стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 320 грн.

Відповідно до постанови суду першої інстанції, ОСОБА_2, будучи фізичною особою-підприємцем, порушивши вимоги ч. 3 ст. 24 КЗпП України, допустила до роботи ОСОБА_4 в період з 20.09.2016 року до 20.12.2016 року без укладання трудового договору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначила, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою з наступних підстав:

1) висновки суду не відповідають дійсності, оскільки вона самостійно здійснює свою діяльність, а у магазині ніколи не працювали і не працюють наймані працівники, що підтверджується відсутністю у матеріалах справи будь-яких доказів на підтвердження такого висновку;

2) їй невідома особа на прізвище ОСОБА_4 і така особа ніколи не працювала у неї, про що вона дала письмові пояснення під час перевірки. До того ж, невідомо, на підставі яких документів була встановлена особа ОСОБА_4, тому вона сумнівається у існуванні такої особи взагалі;

3) копію оскаржуваної постанови вона отримала 21.07.2017 року, тому своєчасно не змогла її оскаржити.

За таких обставин, ОСОБА_2 просить поновити їй строк на подачу апеляційної скарги, скасувати постанову суду і закрити провадження у справі.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 не зявилась, про місце та час судового розгляду повідомлена своєчасно належним чином, причини неявки не повідомила, у звязку з чим апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за її відсутності на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_2 не приймала участі у судовому засіданні суду першої інстанції під час розгляду справи.

Згідно з приписами ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які відомості про вручення чи направлення ОСОБА_2 копії постанови суду, що підтверджується заявою захисника від 17.05.2017 року про видачу копії судового рішення, а отримала вона постанову суду 21.07.2017 року (а.с. 48).

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що без мотивованої постанови суду за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 була позбавлена можливості своєчасно подати на неї аргументовану апеляційну скаргу, а зазначена причина пропуску строку на подачу апеляційної скарги може бути визнана поважною, тому він підлягає поновленню.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з приписами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду...., а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя суду першої інстанції не виконав приписи ст. 280 КУпАП, допустив істотну неповноту зясування обставин справи, яка вплинула на правильність прийнятого рішення.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Мотивуючи винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції у постанові послався на наступні докази:

- акт перевірки державної інспекції України з питань праці, головного управління держпраці в Одеській області від 13.04.2017 року, відповідно до якого планова перевірка проведена на підставі наказу від 10.04.2017 року державної інспекції з питань праці, під час якої встановлено, що в порушення ч. 3 ст. 24 КЗ України про працю, приватний підприємець ОСОБА_2 допустила на роботу ОСОБА_4 без укладання трудового договору.

Ця обставина була встановлена попередньою перевіркою, про що був складений Акт податкової перевірки від 09.12.2016 року;

- супровідний лист від 14.04.2017 року, згідно зі змістом якого, Головним управлінням держпраці в Одеській області на адресу ОСОБА_2 направлено: акт перевірки №15-01-031/0378, припис перевірки, протокол про адміністративне правопорушення;

- виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, з якого видно, що ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем;

- довідку про взяття на облік платника податків ОСОБА_2;

- письмові пояснення ОСОБА_4, з яких випливає, що вона працювала без укладання належної трудової угоди з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 на посаді продавця-касира за адресою: м. Одеса, пров. Некрасова, 3 у період з 20.09.2016 року по 20.12.2016 року;

- письмові пояснення ОСОБА_2 від 24.11.2016 року, з яких видно, що вона працює за адресою: м. Одеса, пров. Некрасова, 3. ОСОБА_4 працювала в період часу з 20.09.2016 року по день проведення перевірки уповноваженим державним органом України;

- письмове пояснення ОСОБА_2 від 12.04.2017 року;

- акт про результати фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 №3886/1301- від 09.12.2016 року.

Диспозицією ч. 3 ст. 41 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Обєктивно оцінивши докази у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення і правильно кваліфікував її дії за ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вони є надуманими і безпідставними, оскільки обєктивно спростовуються наведеними вище доказами, не довіряти яким, підстав немає.

Разом з тим, відповідно до матеріалів справи, події, за наслідками яких був складений протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 мали місце в період з 20.09.2016 року до 20.12.2016 року.

Апеляційний суд вважає, що на момент притягненняОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, строк накладення адміністративного стягнення закінчився з таких підстав.

Згідно з приписами ч.ч. 2, 3 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З матеріалів справи вбачається, що за своєю сутністю, адміністративне правопорушення, у вчиненні якого визнана винуватою ОСОБА_2, є триваючим, але воно закінчилось 20.12.2016 року, а вперше було виявлено 09.12.2016 року, отже зазначена дата є днем виявлення правопорушення для органу, що склав протокол і з неї починається відлік строку, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Таким чином, накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, могло відбутись не пізніше 20.03.2017 року.

Постанова суду винесена 12.07.2017 року, що свідчить про те, що на той час, тримісячний строк, протягом якого можливе накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, - закінчився.

Приписом п. 7 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у звязку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 38, 247, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Клопотання ОСОБА_2 задовольнити та поновити їй строк на подачу апеляційної скарги на постанову Київського районного суду м. Одеси від 12.07.2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 12.07.2017 року про накладення на ОСОБА_2 стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАПу виді штрафу у розмірі шістисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн., скасувати.

Провадження у справі стосовно ОСОБА_2 закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у звязку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца