Справа № 419/886/17
Провадження № 33/782/70/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року м. Сєвєродонецьк Луганська область

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області ОСОБА_1, при секретарі Магомедова Ш.Х. за участю захисника правопорушника ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3, розглянула апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах правопорушника ОСОБА_2 на постанову Новоайдарського районного суду Луганської області від 21 березня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Новоайдарського районного суду Луганської області від 21.03.2017 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 51 (пятдесят одна) гривня. Також з ОСОБА_2 стягнуто судовий збір в сумі 320 грн..

Згідно з постановою суду першої інстанції, 15.03.2017 з 12:05 год. до 12:30 год. ОСОБА_2, знаходячись за адресою: вул. Центральна, 21, смт. Новоайдар Луганської області, в приміщенні НВК Новоайдарська школа-гімназія, чіплявся до гр. ОСОБА_4, яка обіймає посаду соціального педагога НВК Новоайдарська школа-гімназія, гучно кричав, своїми діями зривав учбовий процес, чим порушив громадський порядок та спокій громадян. В діях ОСОБА_2 вбачається ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погодившись з постановою суду, адвокат ОСОБА_3 в інтересах правопорушника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити пропущений з поважних причин строк на оскарження постанови Новоайдарського районного суду Луганської області від 21.03.2017 року, скасувати постанову та провадження по справі закрити. Вказує, що постанова прийнята з чисельними правопорушеннями законодавства. Зазначає, що про судовий розгляд та винесення вказаної постанови ОСОБА_2, дізнався лише 04.04.2017 року, коли повернувся з лікування додому та отримав копію постанови в суді. До цього часу, а саме в період часу з 20.03.2017 року по 03.04.2017 року ОСОБА_2, знаходився на лікуванні в Лікувально-реабілітаційному центрі, що підтверджується довідкою. На його думку, суд першої інстанції не переконався чи є в діях ОСОБА_2 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. ОСОБА_2 не вчиняв дій, які зазначені в ст.173 КУпАП не лаявся, та жодним чином не порушував громадський порядок. А письмові пояснення ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 написані через особисту неприязнь, що суд міг би зясувати у відповідності до ст. 280 КУпАП.

Заслухавши пояснення захисника правопорушника ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3, який просив поновити йому строк на подачу апеляційної скарги, та який підтримав доводи апеляційної скарги, зазначивши, що ОСОБА_2 не пропустив строк на подачу апеляційної скарги, оскільки про постанову йому стало відомо лише 04.04.2017 року, особисто участь у суді першої інстанції він не приймав, так як знаходився на лікуванні, що підтверджується медичною довідкою, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов до наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно вимог ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як убачається з матеріалів справи, адміністративний матеріал за ст.173 КУпАП у відношенні ОСОБА_2 для розгляду надійшов до суду першої інстанції 20.03.2017 року та був розглянутий в одному провадженні 21.03.2017 року без участі правопорушника у строки, передбачені ч.2 ст.277 КУпАП, тобто протягом доби.

З місту постанови суду вбачається, що ОСОБА_2 був повідомлений про день та час розгляду матеріалів про адміністративні правопорушення щодо нього, але ніяких підтверджуючих документів в матеріалах адміністративної справи цього не має.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження адвокат ОСОБА_8 вказує, що ОСОБА_2 не було відомо про результати розгляду справи 21.03.2017 року, ніяких повідомлень та постанови суду про результат розгляду адміністративної справи він не отримував. До клопотання про поновлення строку було надано копію довідки з лікарні, яка підтверджує що ОСОБА_2 знаходився на лікуванні до 03.04.2017 року.

З змісту копії медичної довідки, яка була предявлена в суді апеляційної інстанції правопорушником ОСОБА_2 вбачається, що останній дійсно під час проведення судового засідання у суді першої інстанції знаходився на лікуванні, тобто з поважних причин не міг бути у суді. Крім того, у матеріалах справи є його заяви від 05.04.2017 року про отримання копії постанови, яку він оскаржує, та 10.04.2017 року про ознайомлення з матеріалами справи.

Даних про те, що правопорушник отримав копію постанови суду до 04 квітня 2017 року - немає.

У звязку з чим, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, розглянувши матеріали про адміністративні правопорушення без участі ОСОБА_2, який з поважних причин не зявився на перше судове засідання, порушив права правопорушника, передбачені ст.268 КУпАП.

Апеляційна скарга адвокатом ОСОБА_3 в інтересах правопорушника ОСОБА_2 надіслана поштою до Новоайдарського районного суду Луганської області 12.04.2017 року, тобто поза межами строку, встановленого вимогами ст.294 КУпАП, оскільки кінцевою датою для подачі апеляційної скарги є 31.03.2017 року. Однак, у звязку з тим, що у матеріалах справи відсутні достовірні дані про те, коли суд відправив ОСОБА_2 копію прийнятого рішення та коли він її отримав, суд апеляційної інстанції виходить з того, що правопорушник 05.04.2017 року звернувся до суду з клопотанням про отримання копії постанови суду від 21.03.2017 року та подав апеляційну скаргу у встановлений законом 10-денний строк з дня отримання копії судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження є обставини, що об'єктивно перешкоджали особі, яка має право на оскарження постанови, вчасно подати апеляційну скаргу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 про поновлення йому строку на апеляційне оскарження судового рішення суду першої інстанції підлягає задоволенню, оскільки він пропустив строк на подачу апеляційної скарги з поважних причин, так як отримав копію постанови суду від 21.03.2017 року тільки 05.04.2017 року.(а.с.23).

ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не зявився, належним чином про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги його захисника ОСОБА_3 був повідомлений, у звязку з чим апеляційний суд вважає за можливим розглянути апеляційну скаргу без його участі, дослідивши матеріали, які були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення та до апеляційної скарги.

Захисник правопорушника ОСОБА_2, адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційного суду підтримав апеляційні вимоги, зазначивши, що суд першої інстанції не всебічно, не в повному обсязі встановив всі обставини, не розглянув справу точно у відповідності з законом, порушивши вимоги ст. 245 КУпАП. У звязку з чим, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю. Вважає, що в суді першої інстанції, а також у апеляційному суді не знайшло своє підтвердження факт вчинення ОСОБА_2 хуліганських дій 15.03.2017 року у школі. Він прийшов туди для того, щоб зясувати питання виховання своїх дітей, однак з боку вчителів до нього якийсь були напруженні стосунки. З боку ОСОБА_2 не було дрібного хуліганства, а тому кваліфікація його дій за ст.173 КУпАП не знайшла свого підтвердження. ОСОБА_2 має позитивні характеристики з місця проживання, він має стриманий характер, доброзичливий та активний. Виховував своїх дітей самостійно, поважає своїх батьків.

Свідок ОСОБА_6 в апеляційному суді пояснила, що вона 15.03.2017 року знаходилася в НВК Новоайдарської школи -гімназії та приблизно в 12-00 годин йшла до кабінету 11Б класу, що знаходиться на першому поверсі, для проведення уроку. Біля кабінету до неї підбіг ОСОБА_2, та запитав її про своїх дітей. Його діти: син ОСОБА_9 навчається у 7 класі, а донька ОСОБА_5 у 1 класі. Вона працює вчителем по соціальної психології, а не психологом. Вона проводить заняття з учнями по соціальної психології для того, щоб діти були більш згуртовані, дисципліновані. Школа, де вона працює, з 2015 року є учасником експериментального проекту з питань соціальної психології з учнями. ОСОБА_2 неодноразово вже з жовтня 2016 року приходив до неї та намагався поговорити з нею про дітей, але вона не мала такої можливості саме 15.03.2017 року, та відмовила йому, пропонувала продовжити розмову в інший час, на її думку, у мякої коректної формі. ОСОБА_2 не погодився з цим. На той період ОСОБА_2 не проживав з матерю своїх дітей, діти проживали з ним, він подав документи до школи на дітей, при цьому не порадився з матерю, між ними був конфлікт, про який знали члени попечительської ради. Батьки не були позбавлені батьківських прав на дітей. ОСОБА_2, як батько, заперечував проти участі його дітей у експерименті, а мати була згодна на те, щоб діти приймали участь у експериментальному проекті. ОСОБА_2 не дозволяв матері приймати участь у виховані дітей. Вона знає ОСОБА_2 особисто, так як навчалася з ним в однієї школі. Однак, для неї було образливо те, що він звертався до неї на «ти» у присутності учнів. Коли вони прийшли до кабінету директора школи, то директора не було на місці. Вони зустріли заступника директора школи ОСОБА_10, яка також з ним розмовляла, намагалася його заспокоїти. З його боку нецензурної лайки не було, але він образив її, зірвав урок, налякав учнів, довів її до сліз, принижував її гідність, після чого 16.03.2017 року вона зверталася до лікаря-терапевта зі скаргами на свій стан здоровя. ОСОБА_2 просив віддати документи на дітей. Зараз з березня місяця дітей у школі не має, десь з 20.03.2017 року вони виїхали за межі Луганської області. Їй не відомо, де знаходяться діти ОСОБА_2, підтримує свої пояснення, які вона надала капітану поліції ОСОБА_11 15.03.2017 року.

Свідок ОСОБА_10 апеляційному суду пояснила, що вона працює заступником директора школи по виховної роботі НВК Новоайдарської школи гімназії, знає ОСОБА_2 як батька ОСОБА_9, учня ІНФОРМАЦІЯ_4, та доньки ОСОБА_11, учениці 1 класу. Вона 15.03.2017 року звернула увагу на те, що ОСОБА_2 дуже голосно розмовляв з ОСОБА_4, коли вона повинна бути на уроці. Вона вважає, що з вчителем треба розмовляти поважно. З ОСОБА_2 вона спілкувалася не вперше. Він дуже просив, щоб залишили його та його сімю у спокої. Нецензурної лайки з його боку не було. Вона бачила між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 конфлікт, який також бачили учні. Підтримує своє пояснення , яки вона 15.03.2017 року надала ОСОБА_11, капітану поліції, ст.ДОП СП Новоайдарського ВП ГУНП.

Свідок ОСОБА_5 пояснила апеляційному суду про те, що 15.03.2017 року вона була в іншому місці, не на роботі, а тому обставини конфлікту між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 почула зі слів ОСОБА_4. Такої випадок вже був до 15.03.2017 року, неодноразово. Причина ОСОБА_2 забороняв матері спілкуватися з дітьми у школі, хоча мати намагалася бачити своїх дітей. Вона постійно звертала увагу ОСОБА_2 на те, що не має заборони для спілкування матері з дітьми. Вважає, що ОСОБА_2 вчинив хуліганські дії 15.03.2017 року, так як кричав, з його боку були погрози в образливої формі для ОСОБА_4 та інших вчителів. Він постійно говорив про те, що є учасником бойових дій, показував грамоти, та вважав, що його необхідно привітати зі святом.

Перевіряючи інші доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.

З змісту постанови суду першої інстанції від 21.03.2017 року вбачається, що при винесенні рішення суддя послався на те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АА № 762153 від 15.03.2017 року,висновком за результатами розгляду звернення від 19.03.2017 року, копією протоколу прийняття заяви про вчинене правопорушення, письмовими поясненнями ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7.

Виходячи з того, що суд першої інстанції безпосередньо не заслухав пояснення свідків, але послався на них в винесеній постанові, не заслухав пояснення ОСОБА_2, або його захисника, апеляційний суд вважає, що таким чином суд першої інстанції порушив вимоги ст.1 КУпАП, не виконав завдання цього Кодексу, крім того порушив вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує кожному громадянину України право на справедливий і публічний суд упродовж розумного строку, незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Більш того, суд порушив ст.55 Конституції України , яка гарантує ОСОБА_2 право на судовий захист.

Суд апеляційної інстанції виходить з того, що ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобовязує суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ дотримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартами доказування «поза розумним сумнівом» ( рішення від 18.01.1978 року у справі « Ірландія проти Сполученого Королівства» (п.161, заява № 25).

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності із ст. 9 КУпАП адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції постановив поспішне рішення, визнавши ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, а саме у тому, що в його діях вбачаються ознаки цього адміністративного правопорушення.

Диспозиція ст.173 КУпАП передбачає, що дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

З змісту правової позиції, яка викладена у Постанові судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 04.10.2012 року № 5-17ка12 щодо відмежування хуліганства (ст.296 КК України) від злочинів проти здоровя слідує, що за зовнішнім виявом (наборів фактів) хуліганство певним чином схоже на ряд інших діянь, зокрема, найбільше на ті з них, які посягають на здоровя, честь та гідність людини, її майно.

Посягання на громадський порядок і спокій громадян, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством.

Як вбачається з змісту пояснень свідка ОСОБА_4, вона була знайома з ОСОБА_2 іще до того, як його діти стали навчатися у школі-гімназії, крім того вона також знає про конфлікт між ним та матерю його дітей.

З висновку за результатами розгляду звернення директора НВК Новоайдарської школи-гімназії ОСОБА_5 від 19.03.2017 року, який склав старший дільничний офіцер поліції СП Новоайдарского ВП ОСОБА_12 області ОСОБА_11, вбачається, що йому ОСОБА_2 пояснив, що 15.03.2017 року він прийшов до НВК Новоайдарської школи гімназії для того, щоб розпитати ОСОБА_6 навіщо вона питала в учнів щодо побутових умов в його сімї. Зустрівши ОСОБА_4, він почав їй задавати питання щодо її діяльності, однак в діалог з ним вона вступати не захотіла та пішла в клас до учнів проводити урок. Далі він поспілкувався зі своїм сином ОСОБА_9, після чого знову пішов шукати ОСОБА_6 та зустрів її на першому поверсі. Став задавати їй питання щодо свого сину, однак вона знову відмовилася з ним спілкуватися та зайшла в клас з учнями. Він відкрив двері і почав до неї звертатися за фактом того, що вона розпитувала учнів її школи щодо комунальних умов , моральної атмосфери та інше. Після чого ОСОБА_6 вийшла з класу та направилася разом з ним до директора, однак його не було в кабінету. Він знов став висказувати претензії ОСОБА_6В.В цей час до них підійшла заступник директора школи по виховної роботи ОСОБА_7 та в ході діалогу з нею він просив залишити його сімю в спокої. Брудною лайкою він не висловлювався та не кричав.(а.с.2).

Під час апеляційного перегляду адміністративної справи щодо ОСОБА_2, його вищенаведені пояснення знайшли своє підтвердження.

Крім того, з змісту заяви та пояснень ОСОБА_5, з якою вона звернулася до Новоайдарського ОП ГУНП в Луганської області 15.03.2017 року, слідує, що 15.03.2017 року від секретаря її стало відомо про те, що ОСОБА_2 вчинив неправомірні дії на території НВК Новоайдарської школи-гімназії, а саме те, що він створив конфліктну ситуацію у відношенні ОСОБА_6, заявивши її претензії під час виконання нею безпосередньо своїх обовязків, та таким чином порушив учбовий процес. (а.с.4).

Тобто з заяви ОСОБА_5В не вбачається, що ОСОБА_2 вчинив хуліганські дії.

З характеру дій ОСОБА_2, з урахуванням його стосунків з сином ОСОБА_9 та соціальним педагогом ОСОБА_6 , яки склалися між ними 15.03.2017 року, вбачається, що вони не мали мотиву хуліганства, а скоріше всього це було непорозуміння один одного, в основі якого були особисті неприязні стосунки, яки були очевидні для всіх, у тому числі для свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_6.

Потерпілим у цієї справі ніхто не був визнаний.

До матеріалів справи також не були додані будь-яки документи про те, що діями ОСОБА_2 був порушений учбовий процес, та наслідки цього порушення.

У звязку з чим, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що письмові пояснення ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 написані через особисту неприязнь, та суд першої інстанції не зясував всі обставини відповідно до ст.280 КУпАП, а тому належним чином не переконався чи є в діях ОСОБА_2 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, є обґрунтованими.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Оцінюючи наведені вище обставини, апеляційний суд вважає за необхідним задовольнити апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 поданої в інтересах ОСОБА_2, скасувати постанову Новоайдарського районного суду Луганської області від 21.03.2017 року щодо нього.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294, ч. 1 п. 1 ст. 247 КУпАП, апеляційний суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах правопорушника ОСОБА_2 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Новоайдарського районного суду Луганської області від 21.03.2017 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах правопорушника ОСОБА_2- задовольнити.

Постанову Новоайдарського районного суду Луганської області від 21.03.2017 року, якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 51 (пятдесят одна) гривня, а також з ОСОБА_2 стягнуто судовий збір в сумі 320 грн. скасувати.

Адміністративне провадження закрити на підставі ч.1 п.1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Луганської області: ОСОБА_1