Справа № 157/1340/17 Провадження № 33/773/384/17 Суддя в 1 інстанції: Гордійчук В. М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Борсук П. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" травня 2017 р. місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області Борсук П.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 не працює, на постанову Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 17 березня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) грн. 00 коп.,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним за те, що 26 січня 2017 року близько 03 год 25 хв на вул. Воля у м. Камінь-Каширський він керував автомобілем марки «ВАЗ 2103», номерний знак НОМЕР_1, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскаржує його з мотивів незаконності. Посилається на те, що доказів, які прямо вказували б на керування ним автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, у справі недостатньо. Зазначає, що за кермом перебував його брат ОСОБА_4, а він вийшов з автомобіля до багажника, коли його було затримано працівниками поліції. Без будь-яких пояснень останні повалили його на землю, одягнули кайданки, провели обшук автомобіля і повезли на освідування у центральну районну лікарню. Вказує, що свідків на місці події не було, а показання працівників поліції до уваги судом братися не повинні, оскільки вони є зацікавленими особами. Стверджує, що отримав копію судового рішення лише 10 квітня 2017 року. Тому просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати останню, а провадження у справі закрити.

Як вбачається з матеріалів справи, копію судового рішення ОСОБА_2 направлено 31 березня 2017 року (а.с. 32). Згідно даних відстеження пересилання поштових відправлень копію постанови скаржнику вручено 07 квітня 2017 року (а.с. 34). Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_2 та його захисника, які підтримали апеляцію у повному обсязі та просили її задовольнити, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

В силу вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом дотримано.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 993873 від 26 січня 2017 року ОСОБА_2 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що доводи апелянта не узгоджуються з іншими доказами у справі.

Зокрема, працівники поліції ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 у суді першої інстанції підтвердили перебування за кермом автомобіля у стані алкогольного сп'яніння саме ОСОБА_2

Об'єктивність показань вищезазначених свідків підтверджується показаннями свідка ОСОБА_7, який стверджував, що саме ОСОБА_2 у час і за обставин, вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення, керував транспортним засобом.

Таким чином, будь-які заперечення апелянта з цього приводу до уваги апеляційним судом не приймаються.

Крім того, як вбачається з висновку щодо результатів медичного огляду, ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Це стверджується і письмовими поясненнями ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8

Показання свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 про те, що саме ОСОБА_9 керував автомобілем, суд до уваги не бере, оскільки вони не узгоджуються з матеріалами справи. ОСОБА_9, ОСОБА_10 не заперечували про те, що попередньо, коли транспортний засіб знаходився біля супермаркету «Наш край» у м. Камені-Каширському до них під'їжджали працівники поліції на службовому автомобілі.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 вбачається, що у транспортному засобі, який стояв, перебували дві особи і ОСОБА_2 був за кермом.

Показання свідка ОСОБА_9 в суді апеляційної інстанції, який стверджував, що саме він керував автомобілем і після вимоги працівників поліції про зупинку транспортного засобу залишив його, оскільки при собі не мав посвідчення водія, суд вважає недостовірними. Даний свідок є рідним братом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а висунута ним версія не підтверджується матеріалами справи.

Тому твердження скаржника, на думку апеляційного суду, є нічим іншим, як способом уникнення першого адміністративної відповідальності.

За таких обставин, вважаю рішення суду першої інстанції про порушення водієм пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, правильними.

Нових доказів ОСОБА_2 апеляційному суду надано не було.

На думку апеляційного суду, накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП урахував характер правопорушення, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, визначеного санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 17 березня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 17 березня 2017 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області П.П. Борсук