справа №619/848/17
провадження №3/619/234/17
Постанова

іменем України

13 вересня 2017 року суддя Дергачівського суду Харківської області Нечипоренко І.М., за участю захисника ОСОБА_1, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, розлученого, приватного підприємця, порживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,-

встановив:

09.03.2017 ІГРПП Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №122107, відповідно якому 09.03.2017 о 10год.20хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 на автошляху Дергачі-Золочів повертаючись ліворуч с.Маслії, не впевнившись в безпеці маневрування та не надавши можливості автомобілю НОМЕР_2 закінчити маневр обгону та допустив зіткнення, чим спричинив матеріальну шкоду, порушив п.14.3 ПДР.

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав повністю та пояснив, що він 09.03.2017 приблизно о 10 год. 20 хв. керуючи технічно справним автомобілем НОМЕР_3, рухався автомобільним шляхом Харків-Золочів. За обраним маршрутом слідування, йому треба було здійснити поворот ліворуч на Т-образному перехресті з другорядною дорогою, що веде на с.Маслії. Побачивши вказане перехрестя, він за 100 м до нього увімкнув показних лівого повороту, прийняв до суцільної осьової лінії, що на даній ділянці шляху розділяла зустрічні потоки транспорту, а при наближенні до перехрестя знизив швидкість руху з 60 до 30км/год. В той же час за ним в попутному напрямку на значній відстані рухався автомобіль НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_4, який в умовах необмеженої оглядовості і видимості міг бачити, що він готується до виконання повороту на перехресті. Коли автомобіль ВАЗ-21013 наблизився до розриву у суцільній осьовій лінії, який мав місце на перехресті, я переконався в тому, що зустрічні транспортні засоби відсутні, автомобіль «Джилі» продовжує рухатися за ним тією ж смугою проїзної частини без увімкненого лівого показника повороту, що свідчило про можливість безпечного виконання маневру. Після чого, він повернув кермо ліворуч і став здійснювати на перехресті рух в напрямку другорядної дороги, під час чого сектор огляду у дзеркала заднього виду позаду автомобіля ВАЗ-21013 змістився в бік правого узбіччя, тому він втратив можливість спостерігати за діями водія ОСОБА_4 Коли автомобіль керований ним ВАЗ-21013 своїми передніми колесами вже зїхав на дорогу, що веде на с. Маслії, він відчув сильний удар в його задню ліву частину, від якого був відкинутий за межі перехрестя на ліве узбіччя. Автомобіль «Джилі» стояв на перехресті, повернутий передньою частиною в напрямку м. Дергачі. На зустрічній смузі проїзної частини головної дороги був наявний осип від пошкоджених при зіткненні деталей задньої лівої частини автомобіля ВАЗ-21013 і правої передньої частини автомобіля «Джилі», сліди гальмування останнього на дорозі були відсутні. Ці обставини свідчили про те, що водій ОСОБА_4, виконував заборонений на перехресті обгін, який був до того ж пов'язаний з необхідністю перетину суцільної осьової лінії горизонтальної розмітки. Автомобіль ВАЗ-21013 з моменту зміни напрямку руху до моменту зіткнення, з урахуванням місця удару на його боковій частині, подолав відстань біля 10,0м з середньою швидкістю 15 км/год. Автомобіль «Джилі», судячи з наслідків ДТП, пересувався перед зіткнення зі швидкістю не менше за 50 км/год. і до удару ефективно не гальмувався. При обєктивній оцінці вказаних вище обставин ДТП необхідно зробити висновок про те, що саме дії водія ОСОБА_4. які в даній дорожній обстановці не відповідали вимогам п. п. 1.5, 14.2 «б», 14.6 «а» Правил дорожнього руху України (ПДРУ), а також дорожньої розмітки 1.1 додатку 2 до Розділу 34 Правил, потягли зіткнення автомобілів. Схема ДТП, яка була складена не відповідає вимогам Інструкції, це відобразилося в нанесенні на проїзній частині переривистої горизонтальної розмітки, вказівки в таблиці до схеми на відсутність такої розмітки взагалі, не заповненні графи «схему склав».

Правова позиція по справі самого ОСОБА_2 є його засобом захисту та підлягає ретельній перевірці під час судового розгляду з огляду на вільне визначення своєї позиції до вчиненого, правильного розуміння обставин події, шляхом безпосереднього дослідження доказів судом, а обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2, показання свідка ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, висновок експертизи, суддя дійшов висновку про закриття провадження у справі з наступних мотивів.

Згідно ч.1 ст.9 КпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом статті 124 КУпАП адміністративним правопорушенням є: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як передбачено ст.252 КпАП України оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суддя дійшов висновку, що матеріали справи не містять достатніх даних, які б вказували на вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

31 липня 2017 по справі проведено комісійну судову автотехнічну експертизу №5563, згідно висновку якої відповідно до пояснень водія автомобіля ВАЗ-21013 ОСОБА_2 слідує, що він почав виконувати маневр лівого повороту і відбулося зіткнення з автомобілем Gееlу СК, тобто водій автомобіля ВАЗ-21013 першим почав виїзд на зустрічну смугу руху, а вже потім водій автомобіля Gelly СК. Згідно пояснень водія автомобіля Gееlу СК ОСОБА_4 слідує, що він виконував маневр обгону попутного автомобіля ВАЗ- 21013, який почав виконувати маневр лівого повороту, в результаті чого відбулося зіткнення транспортних засобів. Оскільки в поясненнях водіїв маються протиріччя, відносно механізму розвитку ДТП на стадії зближення транспортних засобів, які усунути експертним шляхом неможливо, тому подальше дослідження буде проведено по двом варіантам: варіант І - згідно пояснень водія автомобіля Gееlу СК ОСОБА_4; варіант II - згідно пояснень водія автомобіля ВАЗ-21013 ОСОБА_2 Враховуючи, що не указано в якій саме частині механізму розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди необхідно перевірити пояснення свідків, учасників дорожнього руху на технічну спроможність в редакції питання: «Чи технічно спроможні і достатні для виконання досліджень обставин ДТП пояснення водіїв ОСОБА_4М, і ОСОБА_2 в суді?» не представляється можливим.

Варіант І - згідно пояснень водія автомобіля Gееlу СК ОСОБА_4: в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ВАЗ-21013 ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 10.1 Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення для водія автомобіля ВАЗ-21013 ОСОБА_2 визначалася шляхом виконання ним вимог п. 10.1 Правил, для чого в нього не було перешкод технічного характеру. В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля ВАЗ 21013 ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 10.1 Правил і знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Gelly СК ОСОБА_4 повинен був діяти у відповідності до вимог п.14.6 а) Правил дорожнього руху України.

Варіант II - згідно пояснень водія автомобіля ВАЗ-21013 ОСОБА_2

В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Gelly СК ОСОБА_4 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 14.2 (г), 14.6 (а) Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній обстановці технічна можливість уникнути зіткнення для водія ОСОБА_4 визначалася шляхом виконання ним вимог п.п. 14.2 (г), 14.6 (а) Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній обстановці дії водія ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.п. 14.2 (г), 14.6 (а) Правил дорожнього руху України та знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ВАЗ- 21013 ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 10.1 Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній обстановці технічна можливість уникнути зіткнення діями водія автомобіля ВАЗ-21013 ОСОБА_2 не визначалася, а визначалася односторонніми діями водія ОСОБА_4 по виконанню ним вимог п.п. 14.2 (г), 14.6 (а). В даній дорожньо-транспортній обстановці в діях водія ОСОБА_2 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, не вбачається.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні показав, що 09 березня 2017 він перебував у автомобілі ВАЗ-213, за кермом якого перебував його син ОСОБА_2 Враховуючи, що їм необхідно було виконати поворот ліворуч, син завчасно ввімкнув покажчик лівого повороту та знизив швидкість до 30км/год. За ними рухався автомобіль «Джилі» на великій швидкості та бачив їх маневр. Коли вони наблизилися до осьової лінії на перехресті, син впевнився у тому, що зустрічний транспорт відсутній почав здійснювати поворот ліворуч і коли їх автомобіль передніми колесами заїхав на другорядну дорогу, яка у напрямку с.Маслії, вони відчули сильний удар у ліву задню частину і автомобіль відкинуло на узбіччя. Коли вийшли зі свого автомобіля, то побачили, що автомобіль «Джилі» знаходиться на перехресті, повернутий передньою частиною в сторону м.Дергачі. На дорозі були сліди від ушкоджених транспортних засобів, гальмівного шляху від автомобіля «Джилі» зовсім не було.

Згідно п.14.2. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року, перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що: жоден з водіїв транспортних засобів, які рухаються за ним і яким може бути створено перешкоду, не розпочав обгону; водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч; смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані; після обгону зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу.

Як передбачено п.14.6. Правил дорожнього руху обгін заборонено на перехресті.

Надані фотознімки, пояснення ОСОБА_2 та показання свідка ОСОБА_5 свідчать про те, що для здійснення обгону ОСОБА_4 перетнув суцільну смугу дорожньої розмітки, яка мається перед перехрестям, де відбулася ДТП.

Крім того, слід відзначити те, що контактування автомобілів відбулося передньою частиною автомобіля Gelly СК під керуванням водія ОСОБА_4 з задню ліву частину автомобіля ВАЗ 21013 та згідно схеми місце зіткнення розташоване на перетині межі правого краю проїзної частини автошляху Дергачі-Золочів і лівої межі проїзної частини по напрямку руху в с.Маслії, тобто це підтверджує факт того, що водій ОСОБА_2 майже завершив маневр повороту ліворуч, в той час коли автомобіль ОСОБА_4 здійснив на нього наїзд.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши схему наслідків ДТП, суддя дійшов висновку, що зіткнення транспортних засобів відбулось під час виїзду автомобіля Gelly СК під керуванням водія ОСОБА_4 на полосу для зустрічного руху для виконання обгону, який мав можливість побачити увімкнутий автомобілем ВАЗ-21013 сигнал повороту ліворуч, про що йдеться у висновку експертизи, де зазначено, що в даній дорожньо-транспортній обстановці технічна можливість уникнути зіткнення для водія ОСОБА_4 визначалася шляхом виконання ним вимог п.п. 14.2 (г), 14.6 (а) Правил дорожнього руху України, отже за таких обставин в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, оскільки у його діях немає такого елементу складу адміністративного правопорушення, як вина, а тому провадження по даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.2 ст. 284 КУпАП, постанова про закриття виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247 п.1, 283, 284 КУпАП, суддя -

постановив:

Справу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП у відношенні ОСОБА_2 провадженням закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області.

Суддя І. М. Нечипоренко