Справа №580/250/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Гура А.О.
Номер провадження 33/788/147/17 Суддя-доповідач - Філонова Ю. О.
Категорія - Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2017 року м. Суми

Суддя Апеляційного суду Сумської області Філонова Ю. О. , з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, його захисника - адвоката Маківського О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 30 березня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, українець, не працюючий, проживаючий в АДРЕСА_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 320 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Лебединського районного суду Сумської області від 30 березня 2017 року водій ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 26 січня 2017 року о 10 годині 10 хвилин керував трактором «Беларус-920», державний номерний знак НОМЕР_1 на автодорозі Київ-Суми-Юнакіївка з явними ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 просить постанову судді скасувати як незаконну, а провадження по справі відносно нього закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення та крім цього звільнити його від сплати судового збору.

В обґрунтування своїх вимог апелянт стверджує, що судове рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки суд не з'ясував усіх фактичних обставин справи, не дослідив та не надав їм належної оцінки, при цьому вважає, що суд справу розглянув формально, однобічно та необґрунтовано притягнув його до відповідальності за правопорушення якого він не вчиняв.

Зокрема апелянт вказує, що 26 січня 2017 року між 10 та 11 годиною ранку, в ході виконання ним функціональних обов'язків по прибиранню трактором снігу, його зупинив інспектор Кривошеєв С.В., вказав, що в тракторі не горить ближнє світло фар, вказану несправність він негайно усунув, на вимогу інспектора надати документи на транспортний засіб та посвідчення водія, він надав лише технічний паспорт на трактор та пояснив що його посвідчення водія залишилось на роботі, після чого зателефонував ОСОБА_5, своєму керівнику, з проханням його привезти. При цьому в ході розмови інспектор ставив йому образливі запитання, а саме чи вживав він алкоголь перед початком керування транспортним засобом, на що він відповів що не вживав. Після вказаних подій він продовжив свою роботу до кінця зміни, не підозрюючи того, що відносно нього було складено протокол. Разом з тим, ОСОБА_3 вказує, що бачив як інспектор підходив до автомобілів марки «Камаз» та підозрює, що саме їх водії виступили свідками, які до нього не підходили та яким, за його словами, не були відомі жодні обставини події, хоч вони і надали інспектору письмові пояснення, вважає що такі пояснення їх змусили надати.

Крім того, ОСОБА_3 стверджує про те, що в протоколі не зазначено причин зупинки трактора, а саме вимкнене ближнє світло фар, а відразу йдеться про ознаки алкогольного сп'яніння, що на його думку свідчить про упередженість поліцейських.

Також, наголошує, що суд першої інстанції в ході допиту поліцейського ОСОБА_6 не отримав від останнього відповіді не те, чому при наявності явних ознак сп'яніння описаних в протоколі, він не виконав вимог ст. 265-2, 265-1, 366 КУпАП і тимчасово не затримав трактор або тимчасово не вилучив у правопорушника посвідчення водія.

Вважає вигадкою суду першої інстанції факт висунутої йому інспектором поліції ОСОБА_7 пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою алкотестера «Драгер», оскільки він не відображений ні в протоколі ні в поясненнях свідків. Крім цього, звертає увагу і на ту обставину, що в матеріалах справи не містяться відомості про марку та назву алкотестера, на якому йому ніби то пропонували пройти тест та не встановлено наявність на нього відповідних сертифікатів та свідоцтва про його повірку.

Крім цього, ОСОБА_3 просить апеляційний суд здійснити допит свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в режимі відеоконференції, зважаючи на те, що такий допит не здійснив суд першої інстанції, в їх письмових поясненнях містяться суперечності, та вони взагалі на думку апелянта є неправдивими.

Також, зазначає про безпідставне не врахування судом першої інстанції того факту, що 24 березня 2017 року до ЄРДР внесено відомості по факту службового підроблення вчиненого працівниками поліції при складанні протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 № 520428 та створенні пояснень ОСОБА_8 і ОСОБА_9

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, та його захисника - адвоката Маківського О.В . який підтримав подану апеляційну скаргу та просив скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити та звільнити його від сплати судового збору, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що вказана вище апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно вимог ст. 245, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судом забезпечується всебічне, повне та об'єктивне дослідження всіх обставин справи. Зазначені вимоги закону судом дотримані.

Як убачається з матеріалів справи суддя першої інстанції, всебічно розглянув справу, об'єктивно оцінив добуті докази, з'ясував фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення і дав їм вірну оцінку.

Зокрема, вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 520428 від 26.01.2017 складеного в присутності двох свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_10, відповідно до вимог ст. 256 КУпАП (а.с. 2) згідно змісту якого 26 січня 2017 року о 10 годині 10 хвилин водій ОСОБА_3 керував трактором «Беларус-920», державний номерний знак НОМЕР_1 на автодорозі Київ-Суми-Юнакіївка з явними ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України

- поясненнями свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_10 (а.с. 4, 5), з яких вбачається те, що 26.01.2017 року водій ОСОБА_3 відмовився як від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння так і від надання пояснень і підпису протоколу. При цьому одне з пояснень написано свідком ОСОБА_9 особисто.

- поясненнями свідка ОСОБА_7, інспектора Сумського РВП лейтенанта поліції, який в суді першої інстанції пояснював деталі події, зокрема те, що ОСОБА_3 26.01.2017 року о 10 годині 10 хвилин дійсно керував трактором «Беларус-920» за м. Суми, причиною його зупинки було дійсно не ввімкнене ближнє світло фар, на пропозицію надати документи надав лише талон на трактор без водійського посвідчення, однак в процесі спілкування з водієм він відчув від нього різкий запах алкоголю, запропонував пройти йому медичний огляд на стан сп'яніння в Сумському обласному наркодиспансері від якого той відмовився. Водії зупинених ним двох автомобілів були свідками події, оскільки в їх присутності ОСОБА_3 теж відмовлявся від будь-якого проходження медичного огляду в результаті чого було складено відносно останнього два протоколи про адміністративне правопорушення - за ч. 1 ст. 130 КУпАП ( порушення п. 2.5 ПДР України) та за ч. 1 ст. 126 КУпАП (за відсутність посвідчення водія).

Аналогічні показання свідок ОСОБА_7 дав і в ході апеляційного перегляду скарги на постанову суду.

З огляду на викладене та аналізуючи вказані докази в їх сукупності, вважаю, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є вірним та беззаперечним і підстав вважати протокол про адміністративне правопорушення чи письмові пояснення свідків неналежними доказами чи сфальсифікованими, як про це вказує в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 не вбачаю.

Так, вважаю безпідставними посилання захисника та не, що оскільки в протоколі вказані свідки, а не поняті, як того вимагає закон, то протокол є таким, що складений з порушеннями, оскільки такі посилання захисту повністю спростовуються змістом Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення о органах поліції, затвердженої наказом МВС України №1376 від 09.11.2015 року та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015, в яких є посилання саме на участь свідків а не понятих.

Не є обґрунтованими і твердження захисту про те, що показання свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9 є сфальсифікованими, оскільки, такі твердження нічим не підтверджені, і як зазначалося вище, пояснення свідка ОСОБА_9 написані ним особисто. Підстав, про те, що як ОСОБА_8 так і ОСОБА_9, які є жителями Харківської області і були проїздом в Сумській області, бажали оговорити ОСОБА_3 не вбачаю.

Крім того, з метою перевірки таких тверджень захисту (що свідки дали неправдиві пояснення) як суд першої інстанції так і в ході апеляційного розгляду, були задоволені клопотання ОСОБА_3 про виклик зазначених свідків до суду, однак свідки ОСОБА_8 і ОСОБА_9, не з'явилися.

Також в ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_3 та його захисник Маківський О.В. зобов'язувались самі забезпечити явку зазначених свідків до суду на 19.05.2017 року, однак цього не зробили. Тому, з метою дотримання розумних строків розгляду даної справи, яка перебуває на розгляді в апеляційному суді з14.04.2017 року, чергове клопотання захисту про відкладення її розгляду з метою виклику свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9, було залишено без задоволення.

Що стосується показань свідка ОСОБА_11, який був допитаний за клопотанням сторони захисту в ході апеляційного розгляду, то йому про всі обставини стало відомо лише зі слів водія ОСОБА_3 Також він особисто телефонував свідку ОСОБА_9, який пояснив, що дав неправдиві пояснення щодо Фасія. Також підтвердив, що він (ОСОБА_12.) ініціював внесення до ЄРДР відомостей про фальсифікацію працівниками ОВС матеріалів про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 Враховуючи такі пояснення вважаю, що вони не мають юридичного значення для вирішення даної справи оскільки ОСОБА_12 безпосереднім свідком складення протоколу відносно ОСОБА_3 на автодорозі не був.

Також не можуть заслуговувати на увагу доводи апелянта про те, що судове рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та про те, що суд не з'ясував усіх фактичних обставин справи, не дослідив та не надав їм належної оцінки, що суд справу розглянув формально і однобічно, оскільки по-перше ОСОБА_3 вказані доводи нічим не обґрунтовує, а по-друге, районним судом в деталях проаналізовано всі наявні в матеріалах справи докази та допитано свідків про що і зазначено вище.

Щодо викладених в апеляційній скарзі обставин справи зі сторони ОСОБА_3, то до них відношуся критично оскільки вони вже виступали предметом дослідження в суді першої інстанції, та вони дійсно, як зазначив районний суд, є нічим не підтверджені.

Також, не можуть заслуговувати на увагу, оскільки, вони не є підставою для скасування оскаржуваної постанови суду, доводи апелянта про безпідставне не зазначення інспектором в протоколі причин його зупинки, оскільки визначеними ст. 256 КУпАП вимогами до протоколу зазначення вказаних обставин не передбачено.

Щодо тверджень ОСОБА_3 про те, що факт відмови ним від проходження тесу на алкотестері «Драгер» є вигадкою суду, вважаю безпідставними, оскільки вони спростовуються поясненнями допитаного в ході судового розгляду справи свідка ОСОБА_7, який вказав суду, що ОСОБА_3 відмовився від проходження як тесту на алкотестері «Драгер» так і від проходження медичного огляду Сумському обласному наркодиспансері, підстав не довіряти поясненням вказаного свідка не вбачаю, оскільки доказів на їх спростування ОСОБА_3 суду не надав, обмежився лише припущеннями.

Разом з тим, звертаю увагу апелянта на ту обставину, що він притягується до адміністративної відповідальності за порушення ним п. 2.5 ПДР України, а саме за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння, а тому його доводи про те, що суд не встановив наявність сертифікатів та свідоцтва про повірку алкотестера «Драгер» не мають значення для вирішення справи так як мова йде про факт відмови від проходження тесту, а не оскарження його результатів.

Щодо тверджень ОСОБА_3 про безпідставне не з'ясування судом першої інстанції чому інспектор поліції не виконав вимоги ст. 265-1, 265-2 та 366 КУпАП, то зазначаю наступне.

Так, ст. 265-1 КУпАП визначає порядок тимчасового вилучення посвідчення водія, з матеріалів справи вбачається, що при зупинці трактору під керуванням ОСОБА_3, останній надав інспектору лише технічний паспорт на транспортний засіб та при цьому зазначив, що водійського посвідчення в нього при собі немає, так як його він забув на роботі, при цьому вказані обставини знаходять своє підтвердження як в поясненнях свідка ОСОБА_7 так і в поясненнях самого ОСОБА_3 Тому, з огляду на вказані обставини, інспектор був позбавлений можливості вилучати те, чого немає.

Не виконання вимог інспектором поліції ст. 366 КУпАП є абсурдним, оскільки вказаний кодекс закінчується на ст. 330.

Також, вважаю необґрунтованими твердження ОСОБА_3 про безпідставне не врахування судом першої інстанції того факту, що 24 березня 2017 року до ЄРДР внесено відомості по факту службового підроблення вчиненого працівниками поліції при складанні протоколі про адміністративне правопорушення.

Оскільки, як вбачається з безпосередньо дослідженого в суді апеляційної інстанції змісту цього витягу в ЄРДР від 24.03.2017 року № 0000152, який було надано захисником, то 24.03.17 року за заявою ОСОБА_12 були внесені відомості про те, що невстановлений працівник ОВС сфальсифікував матеріали про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3

Тобто, зі змісту цих відомостей не вбачається будь яке відношення саме інспектора Кривошеєва О.П. до зазначених у фабулі обставин. І крім того внесення до ЄРДР відомостей про вчинення злочину не виступає фактом його доведення.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_3 про скасування постанови суду, як незаконної, є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 30 березня 2017 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіФілонова Ю. О.