Справа № 447/1970/16-п Головуючий у 1 інстанції: Головатий А.П.
Провадження № 33/783/228/17 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року Апеляційний суд Львівської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, його захисника - адвоката Самбіра Т.Б., прокурора Кураха Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, з вищою освітою, який працює старшим дільничим офіцером сектору превенції патрульної поліції Миколаївського відділення поліції Стрийського районного відділу ГУ НП у Львівській області, депутат Дроговизької сільської ради Миколаївського району Львівської області та проживає за адресою: АДРЕСА_1,на постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 25 січня 2017 року про визнання його винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП. Справу про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП, щодо ОСОБА_2 провадженням закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно з постановою, ОСОБА_2визнано винним за те, що він, перебуваючи на виборній посаді депутата сьомого демократичного скликання Дроговизької сільської ради Миколаївського району Львівської області, являючись суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення відповідно до підпункту «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог п.2 ч.2 ст.35 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомив про наявність у нього реального конфлікту інтересів при розгляді питання про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_2 ведення особистого селянського господарства в урочищі «Буковина» в с. Дроговиж Миколаївського району Львівської області на підставі заяви ОСОБА_4, яка доводиться йому мамою та про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Біля лікарні» в с. Дроговиж Миколаївського району Львівської області на підставі заяви ОСОБА_5, яка доводиться йому дружиною, на засіданні сесії Дроговизької сільської ради Миколаївького району Львівської області 12.05.2016 року, таким чином вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_2, перебуваючи на виборній посаді депутата сьомого демократичного скликання Дроговизької сільської ради Миколаївського району Львівської області, являючись суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення відповідно до підпункту «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог п.1 ч.2 ст.35 Закону України «Про запобігання корупції» приймав рішення у складі колегіального органу в умовах реального конфлікту інтересів щодо питання про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_2 ведення особистого селянського госпордаства в урочищі «Буковина» в с. Дроговиж Миколаївського району Львівської області на підставі заяви ОСОБА_4, яка доводиться йому мамою та про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Біля лікарні» в с. Дроговиж Миколаївського району Львівської області на підставі заяви ОСОБА_5, яка доводиться йому дружиною, на засіданні сесії Дроговизької сільської ради Миколаївського району Львівської області 12.05.2016 року, таким чином вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на незаконність постанови, просить її скасувати та справу відносно нього закрити у зв'язку з відсутністю в його діях вини та ознак суб'єктивної й об'єктивної сторони складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП.

В обгрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_2 покликається на те, що при розгляді справи відносно нього суддя суду першої інстанції допустив істотну неповноту з'ясування обставин справи та неправильність оцінки досліджених доказів, які вплинули на законність прийняття рішення, а викладені у постанові судді висновки щодо його винуватості не відповідають фактичним обставинам справи та є несправедливими.

Як зазначає ОСОБА_2, у його діях відсутня суб'єктивна сторона - умисел на вчинення даних адміністративних правопорушень, а також, як наслідок, відсутні ознаки, які складають об'єктивну сторону адміністративних правопорушень.

За його словами, на засіданні сільської ради 12.05.2016 року він зробив усне повідомлення про наявність у нього конфлікту інтересів, особисто повідомивши присутніх на сесії Дроговизької сільської ради про те, що зачитано заяву його матері з приводу приватизації земельної ділянки біля її будинку, яку вона отримала понад 30 років тому та городу, яким користується понад 25 років, тобто саме в такий спосіб він публічно оголосив про наявність у нього реального конфлікту інтересів.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його адвоката на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора, який вважає подану апеляційну скаргу безпідставною, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

Відповідальність за ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП настає у разі неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Визначення змісту поняття «конфлікт інтересів» має значення для правильного застосування положень ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» щодо запобіганню та урегулюванню конфлікту інтересів. Зміст даного поняття визначають такі дві обов'язкові ознаки як: наявність суперечності між особистими інтересами та її службовими повноваженнями; та наявність такої суперечності може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та член ради, здійснюючи депутатські повноваження, повинен не використовувати депутатський мандат в особистих інтересах чи в корисливих цілях.

Згідно з п.п. «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», суб'єктами відповідальності за корупційні правопорушення є, зокрема, депутати місцевих рад.

Відповідно до ч.1 ст.28 вказаного Закону, особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 зобов'язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Крім того, обов'язок повідомити про конфлікт інтересів визначено у ч.1 ст.59-1 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні», згідно з якою сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

Суддею місцевого суду вірно встановлено, що ОСОБА_2 всупереч зазначеним нормам Закону, будучи депутатом сьомого демократичного скликання Дроговизької сільської ради Миколаївського району Львівської області, 12.05.2016 року на засіданні сесії Дроговизької сільської ради Миколаївського району Львівської області не повідомив про наявність у нього реального конфлікту інтересів при розгляді питання про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_2 ведення особистого селянського господарства в урочищі «Буковина» в с. Дроговиж Миколаївського району Львівської області на підставі заяви ОСОБА_4, яка доводиться йому мамою та про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Біля лікарні» в с. Дроговиж Миколаївського району Львівської області на підставі заяви ОСОБА_5, яка доводиться йому дружиною, а також в порушення вимог ч. 1 ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», 12.05.2016 року на засіданні сесії Дроговизької сільської ради Миколаївського району Львівської області приймав рішення у складі колегіального органу в умовах реального конфлікту.

Всебічно та повно дослідивши усі обставини справи, суддя місцевого суду правильно зробив висновок про те, що депутат сьомого демократичного скликання Дроговизької сільської ради Миколаївського району Львівської області ОСОБА_2, будучи суб'єктом, зазначеним у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив у встановлених законом випадках та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів та вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, тобто вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст.172 - 7 та ч. 2 ст.172 - 7 КУпАП.

Правильність висновку судді про наявність суперечності у ОСОБА_2 між особистими інтересами та його службовими повноваженнями, що вплинуло на об'єктивність й неупередженість прийняття рішень, неповідомлення про наявність у нього реального конфлікту інтересів та вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів підтверджується даними протоколу про вчинення корупційних правопорушень№2 від 27.09.2016 року (а.с.3-10); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 (а.с.47-49), ОСОБА_7, ОСОБА_8 (а.с.50-52); довідкою від 15.09.2016 року №1776 про склад сім'ї (а.с.53-55); рішенням Дроговизької сільської ради Миколаївського району Львівської області від 12.05.2016 року №79 «Про затвердження ОСОБА_4 технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для БОЖД та ОСГ» (а.с.33); заявою ОСОБА_4 (а.с.34); рішенням Дроговизької сільської ради Миколаївського району Львівської області від 12.05.2016 року №93 «Про надання дозволу ОСОБА_5 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення ОСГ в с. Дроговиж, урочище «Біля лікарні» (а.с.41); заявою ОСОБА_5 (а.с.42); протоколом засідання Дроговизької сільської ради Миколаївського району Львівської області від 12.05.2016 року (а.с.28-32); рішенням від 27.10.2015 року №13 «Про визнання депутата Дроговизької сільської ради обраним» (а.с.14-15).

Таким чином, посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_2 на те, що в його діях відсутній склад правопорушень, передбачених ч. 1 ст.172-7 та ч. 2 ст.172 - 7 КУпАП, не можуть бути взятісудом до уваги, оскільки такі спростовуються наявними матеріалами справи.

Як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП, не визнав та зазначив, що про конфлікт інтересів повідомив на засіданні 12.05.2016 року перед розглядом зазначених питань, шляхом оголошення про те, що ОСОБА_4, ОСОБА_5 є його матір'ю та дружиною відповідно,участь у розгляді вищевказаних питань брав у відповідності до вимог ч.1 ст.59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Однак вказані показання ОСОБА_2 суперечать його письмовим поясненням, які він надавав під час складання протоколу №2 про вчинення адміністративних правопорушень, пов'язаних з корупцією, згідно з якими 12.05.2016 року на сесії сільської ради, де прозвучала заява його дружини ОСОБА_5 він особисто повідомив, що це його дружина, яка має двох дітей, в тому числі дитину-інваліда. Крім цього, як зазначив в поясненнях ОСОБА_2, він повідомив, що при голосуванні за дане питання він утримається, однак 27.09.2016 року йому повідомили, що у протоколі сесії його голос зарахували як «за», хоча він «утримався». Щодо питання матері, то на час дачі письмових пояснень він не пам'ятав як голосував і чи звучала її заява.

Поряд з тим, апеляційний суд оцінює критично показання ОСОБА_2, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості, які б свідчили про вживання останнім будь-яких заходів для повідомлення не пізніше наступного робочого дня про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а наявними доказами у справі стверджується протилежне. Зокрема, як у протоколі засідання Дроговизької сільської ради Миколаївського району Львівської області від 12.05.2016 року (а.с.28-32) відсутній запис про те, що ОСОБА_2 12.05.2016 року на засіданні сесії Дроговизької сільської ради повідомлено про наявність у нього реального конфлікту інтересіві обговорень з даного приводу, так і суду не було надано доказів того, що зі змістом вказаного протоколу засідання останній не погоджувався і з приводу цього ним вживалися заходи.

У місцевому суді свідки ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6, зокрема, повідомили, що під час обговорення питання щодо завеликого розміру земельної ділянки для ОСОБА_5 ОСОБА_2 на запитання депутатів повідомив, що це тому, що вона доводиться йому дружиною і у нього дитина-інвалід.

Згідно з показаннями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, ОСОБА_2 про те, що у нього є конфлікт інтересів не повідомив, на запитання про те, чому розмір ділянки ОСОБА_5 такий великий він повідомив, що це його дружина і у нього є дитина-інвалід, а при розгляді заяви ОСОБА_4 на запитання відповів, що це його мати.

Поряд з тим, відповідно до письмових пояснень сільського голови Дроговизької сільської ради Миколаївського району Львівської області ОСОБА_6, наданими 15 вересня 2016 року, про наявність конфлікту інтересів ОСОБА_2, голосуючи по наведених питаннях, не заявляв. Про те, що ОСОБА_4 є матір'ю депутата сільської ради ОСОБА_2 він особисто не знав, про це стало відомо згодом, а про те, що ОСОБА_5 є дружиною вказаного депутата йому було відомо (а.с.47-49), секретар Дроговизької сільської ради Миколаївського району Львівської області ОСОБА_8 (а.с.50-52) та спеціаліст І-ї категорії ОСОБА_7 у письмових поясненнях 15.09.2016 року зазначили, що про наявність конфлікту інтересів ОСОБА_2, беручи участь у прийнятті рішень та голосуючи за наведені питання, не заявляв, а про те, що ОСОБА_4 є матір'ю депутата сільської ради ОСОБА_2, а що ОСОБА_5 є його дружиною їм особисто було відомо, що фактично ставить під сумнів їх показання, надані у суді першої інстанції.

Викладені в обґрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних підстав для сумнівів в правильності висновків суду першої інстанції та не спростовують встановлені судом обставини події.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що розглянувши справу про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, відносно ОСОБА_2 і дотримавшись при цьому вимог ст. ст. ч.3 ст.38, 245, 279, 280 КУпАП, суддя суду першої інстанції зробив вірний висновок про необхідність закриття провадження у справі у зв'язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення, ухвалив законне й обґрунтоване рішення, а тому суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а оскаржувану постанову судді - без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 25 січня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП та провадження у справі закрито у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, залишити без змін, його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області Т.М.Урдюк