АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1760/17Суддя 1 інстанції Хлистуненко О. В.
Номер провадження 33/774/117/К/17Суддя- доповідач ОСОБА_1.
П О С Т А Н О В А

18 вересня 2017 року

18 вересня 2017 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мажара С.Б., за участю захисника ОСОБА_2, який діє в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина ОСОБА_4, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, та стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 320 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_3, 23 квітня 2017 року, о 05 годині 10 хвилин, керував транспортним засобом «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 АС в м. Кривий Ріг, Металургійний район, по вул. Героїв АТО, з ознаками наркотичного спяніння: звужені зіниці, які не реагують на світло, підвищена жвавість, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан спяніння, у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, та стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 320 грн.

Рішення про визнання винним ОСОБА_3 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 .130 КУпАП, суд першої інстанції зробив на підставі протоколу про адміністративне правопорушення рапорту оперуповноваженого відділу поліції, письмових поясненнях свідків та відеозапису з нагрудної камери поліцейського інспектора.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 просить постанову суду першої інстанції відносно ОСОБА_3 скасувати за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, а провадження у справі закрити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, захисник зазначає, що суд першої інстанції прийняв рішення про визнання ОСОБА_3 винним за ч.1 ст. 130 КУпАП без повного, всебічного дослідження обставин справи. Так, як зазначає апелянт, суд першої інстанції розглянув справу про адміністративне правопорушення без участі самого ОСОБА_3, який не був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, а саме 19 липня 2017 року. Крім того, апелянт зазначає, що ним, як захисником ОСОБА_3, 18 та 19 липня 2017 року було подано ряд клопотань, а саме про виклик свідків, лікаря-нарколога та про відкладення слухання справи, оскільки про те, що справа призначена до розгляду саме на 19 липня 2017 року захисник дізнався лише 18 липня 2017 року. коли звернувся до канцелярії суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи, з якими ознайомлений так і не був, оскільки суддя перебувала у відпустці. Проте суд першої інстанції проігнорував заявлені клопотання, які на думку захисту, мають суттєве значення, оскільки ОСОБА_3 самостійно пройшов огляд на стан наркотичного спяніння за результатами якого у нього не виявлено будь-яких ознак спяніння і допит у судовому засіданні лікаря-нарколога міг би спростувати обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, пояснення свідків, на які суд послався як на доказ провини ОСОБА_3, не мають вільних пояснень останніх, а лише містять їх анкетні данні, підписи та дати їх складання на заздалегідь заповнених бланках. Також апелянт звертає увагу суду, що ОСОБА_3 самостійно в той же день, в 22 год. 40 хв. пройшов медичний огляд в закладі охорони здоровя на стан його спяніння і відповідно до висновку у останнього ознак спяніння не виявлено, що Апелянт також звертає увагу, що на протязі 2 годин після зупинки транспортного засобу ОСОБА_3 самостійно не міг пройти такий огляд, а пройшов його лише ввечері цього ж дня, оскільки він був затриманий працівниками ОСОБА_5

Судом апеляційної інстанції, за клопотанням захисника ОСОБА_2 до судового засідання викликалися свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, лікар-нарколог ОСОБА_8, оперуповноважений Металургфійного ВП ОСОБА_9, які до суду не зявилися, про причини своєї неявки суд не сповістили.

Вислухавши захисника, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, переглянувши відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції, суд апеляційної інстанції приходить до висновків про обґрунтованість доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_2, у звязку із чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 130 КУпАП закриттю за наступних висновків.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відносно айдінян Г.В. судом першої інстанції дотримані не були.

Вирішуючи питання про обґрунтованість апеляційної скарги по суті та аналізуючи покладений в основу оскаржуваної постанови висновок суду першої інстанції про наявність в діях водія айдінян Г.В. складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги слушними та такими, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку суду, викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не відповідає фактичним обставинам справи та не узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 069613 від 23 квітня 2017 року водій ОСОБА_3, 23 квітня 2017 року, о 05 годині 10 хвилин, керував транспортним засобом «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 АС в м. Кривий Ріг, Металургійний район, по вул. Героїв АТО, з ознаками наркотичного спяніння: звужені зіниці, які не реагують на світло, підвищена жвавість, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан спяніння, у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 130 КУпАП відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного чи наркотичного спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як на доказ винуватості ОСОБА_3 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на пояснення свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_7, які підтвердили факт відмови 23 квітня 2017 року ОСОБА_3 від проходження огляду на стан спяніння.

Але, на думку апеляційного суду пояснення даних свідків не можна вважати належним доказом вини ОСОБА_3 за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки пояснення цих свідків викладені на заздалегідь виготовлених бланках, є ідентичними між собою за змістом і різняться між собою лише в підписах та в зазначенні прізвищ та ініціалів цих свідків біля підписів, і крім того слід зазначити, що вказані особи не прибули у судове засідання ні суду першої інстанції ні суду апеляційної інстанції у звязку із чим на думку апеляційного суду доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 в цій частині слід вважати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується запису з нагрудної камери поліцейського інспектора, на яку суд першої інстанції послався як на доказ винуватості ОСОБА_3 у відмові від проходження огляду на стан спяніння, то на думку суду апеляційної інстанції цей запис неможна вважати належним доказом провини ОСОБА_3 за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки відмова останнього від відповідного проходження огляду зафіксована на камері без присутності свідків, а особи які зафіксовані на камері знаходились на великий відстані від самого ОСОБА_3 та не бути безпосередньо присутніми при даній відмові.

Крім того. з цього відеозапису вбачається. Що фактично інспектор поліції запропонував ОСОБА_3 відмовитися від проходження медичного огляду на стан спяніння, при цьому не розяснивши останньому його права та наслідки відмови від проходження відповідного огляду.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення від 23.04.2017р. складений з порушенням вимог закону, і не може вважатися як допустимим доказом у справі про адміністративне правопорушення так і підставою для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Крім того, вимогами ст. 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного. наркотичного чи іншого спяніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

При цьому матеріали справи та сам протокол про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів відсторонення ОСОБА_3 від керування автомобілем 23 квітня 2017 року та передачі цього автомобіля для керування іншій особі.

Інших доказів винуватості ОСОБА_3 за ч.1ст.130 КУпАП в постанові суду першої інстанції не зазначено.

Відповідно до Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який зроблений на підставі досліджень. проведених від 23 квітня 2017 року о 22-40 год. у ОСОБА_3 будь яких ознак спяніння не виявлено.

Відповідно до даних МОЗ України від 2017 року період визначення знаходження наркотиків за допомогою медичних тестів є наступним:кодеїн, амфетамін і ДХм до 4 днів;метамфетамін, кокаїн і МДМА до 5 діб;мри вживанні героїну від 4 днів до 1 тижня;опіум і його похідні 3 дні;маріхуана, ЛСД, -2 -3 дні;, а при регулярному вживання до 3 місяців;барбітурати до 21 дня у звязку із чим суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що підстави вважати, що ОСОБА_3 23 квітня 2017 року керував автомобілем з явними ознаками наркотичного спяніння у інспектора поліції були відсутні як і відсутні були підстави для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_3 23 квітня 2017 року о 05-10 год.

З урахуванням викладеного апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.1 ст.130 КУпАП є необґрунтованою, невмотивованою, та постановленою з порушенням вимог ст.245 КУпАП, у звязку з чим підлягає скасуванню.

Зважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази, приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а справа про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

На підставі п.1.ч.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно айдінян ОСОБА_11 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1