Справа № 603/298/17
Провадження № 3/603/117/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" травня 2017 р. м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Іванчук В. М. , розглянувши матеріали, що надійшли з Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, не працює, інвалід ІІ групи,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 24.04.2017 року о 21 год. 30 хв. перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 вчинив насильство в сімї психологічного характеру по відношенню до свого батька ОСОБА_2, що виразилось в словесних образах та погрозах, нецензурній лайці, залякуванні, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоровю потерпілого, чим порушив вимоги ст. 1 Закону України «Про попередження насильства в сімї» та конституційні права потерпілого.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав повністю та щиро розкаявся.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доведена матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №628046 від 10.05.2017 року, згідно яких ОСОБА_1 24.04.2017 року о 21 год. 30 хв. перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 вчинив насильство в сімї психологічного характеру по відношенню до свого батька ОСОБА_2, що виразилось в словесних образах та погрозах, нецензурній лайці, залякуванні, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоровю потерпілого, чим порушив вимоги ст. 1 Закону України «Про попередження насильства в сімї» та конституційні права потерпілого;

-висновку дільничного офіцера поліції Монастириського ВП Теребовлянського ВП ГУНП від 10.05.2017 року щодо перевірки повідомлення, що поступило 24.04.2017 року від ОСОБА_2;

-письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2, ОСОБА_1 від 24.04.2017 року.

Згідно ст.1 Закону України «Про попередження насильства в сім»ї» від 15.11.2001 № 2789-III, з наступними змінами та доповненнями, психологічне насильство в сім'ї - насильство, пов'язане з дією одного члена сім'ї на психіку іншого члена сім'ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров'ю.

За даних обставин, суд вважає, що в діях правопорушника містяться ознаки адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення насильства в сімї, тобто умисне вчинення будь-яких дій психологічного характеру (погрози, образи), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоровю потерпілого.

Вчинення даного правопорушення тягне за собою громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин або адміністративний арешт на строк до семи діб.

У силу ч. 3 ст. 30-1 КУпАП громадські роботи не призначаються особам, визнаним інвалідами першої або другої групи, вагітним жінкам, жінкам, старше 55 років та чоловікам, старше 60 років.

Відповідно до ст. 32 КУпАП адміністративний арешт не може застосовуватись до вагітних жінок, жінок, що мають дітей віком до дванадцяти років, до осіб, які не досягли вісімнадцяти років, до інвалідів першої і другої груп.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом другої групи, що підтверджується довідкою до акта МСЕК серії АВ №0622995 від 13.07.2016 року.

Частиною 1 ст. 33 КУпАП визначено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установленим цим Кодексом та іншими законами України.

Названим Кодексом та законами України не передбачено можливості накладення на правопорушника інших адміністративних стягнень, ніж ті, що передбачені санкцією відповідної статті КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, а також те, що санкція ч.1 статті 173-2 КУпАП не передбачає альтернативного стягнення, крім громадських робіт та адміністративного арешту, суд приходить до переконання про необхідність визнання ОСОБА_1 винним за ч.1 ст.173-2 КУпАП без застосування адміністративного стягнення.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 є інвалідом другої групи, на підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 30-1, 32, ч. 1 ст. 173-2, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, без застосування адміністративного стягнення в силу ст.ст. 30-1, 32 КУпАП.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: ОСОБА_3