Провадження № 3/331/596/2017
ПОСТАНОВА 331/2641/17

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Пивоварова Ю.О., за участю прокурора Євсюкова Ф.Б., захисника Мултих П.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки міста Запоріжжя, громадянки України, заміжньої, працює начальником Головного управління статистики у Запорізькій області, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

У період часу з 26.11.2016 року до 26.12.2016 року ОСОБА_3, перебуваючи на посаді начальника Головного управлінні статистики у Запорізькій області, яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 75, будучи державним службовцем та суб»єктом, на якого поширюється Закон України «Про запобігання корупції», згідно до п. в) п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», достовірно знаючи, що ОСОБА_5 є рідною сестрою її чоловіка ОСОБА_6 та працює на посаді начальника управління аналізу даних економічної статистики Головного управління статистики у Запорізькій області, маючи приватний інтерес, будучи зацікавленою у матеріальному достатку та кар»єрному рості останньої, допустила виникнення реального конфлікту інтересів та не проінформувала керівництво про наявний реальний конфлікт інтересів між нею як державним службовцем та особою, щодо якої у неї є приватний інтерес - ОСОБА_5, чим порушила п.2 ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції».

Крім того, ОСОБА_2 перебуваючи на посаді начальника Головного управлінні статистики у Запорізькій області, яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 75, будучи державним службовцем згідно до п. в) п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення п. 3 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», 23.11.2016 року та 26.12.2016 року вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів відносно ОСОБА_5, тобто особи, щодо якої у неї є приватний інтерес, а саме: винесла накази про її преміювання та надання матеріальної допомоги - № 249-к від 23.11.2016 року, № 274-к від 23.12.2016 року та № 275 від 26.12.2016 року.

У судовому засіданні правопорушник ОСОБА_2 свою провину у вчиненому правопорушенні не визнала та пояснила, що з 29.04.2016 року її було призначено на посаду начальника Головного управління статистики у Запорізькій області. Тривалий час разом із нею в Управлінні статистики працювала рідна сестра її чоловіка (зовиця) - ОСОБА_5. Перед призначенням на посаду та після цього вона консультувалась із головним спеціалістом з питань запобігання корупції у їх установі та іншими особами щодо можливості подальшої спільної роботи її та її зовиці ОСОБА_5 Оскільки Закон України «Про запобігання корупції» не відносить до близьких осіб зовицю, тому вона вважала, що не буде порушувати корупційне законодавство, продовжуючи працювати в одній установі. Аналогічну відповідь щодо відсутності зовиці у переліку близьких осіб їй надали інші фахівці. Оскільки вона не порушувала вимоги закону щодо спільної роботи близьких осіб, у неї не виникло реального конфлікту інтересів. Рішення про преміювання ОСОБА_5 вона приймала об»єктивно як і всіх інших працівників, ніяких переваг чи матеріальних благ їй не надавала.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він працював на посаді Головного спеціаліста з питань запобігання та виявлення корупції Головного управління статистики у Запорізькій області. У квітні 2016 року ОСОБА_2 йому повідомила, що не підписала попередження про встановлені обмеження Законом України «Про корупцію», оскільки сумнівається у тому, що у неї немає конфлікту інтересів через роботу у їх установі рідної сестри її чоловіка - ОСОБА_5 та попросила підібрати витяги із законодавства з цього питання, що він і зробив. Після цього ОСОБА_2 просила його перевіряти накази, які нею видаються, щоб не допустити вирішення будь-яких питань, пов»язаних із прямим підпорядкуванням, що він і робив. Про те, що ОСОБА_2 кожного місяця видає накази про преміювання працівників, у тому числі і ОСОБА_5, йому було невідомо.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона працювала першим заступником начальника Головного управління статистики у Запорізькій області та знала про те, що ОСОБА_5 є рідною сестрою чоловіка ОСОБА_2, яка стала начальником Управління у травні 2016 року. Вона її попереджала про необхідність врегулювання цього конфлікту інтересів, однак ОСОБА_2 вважала, що вона та ОСОБА_5 не є близькими особами, тому ніякого конфлікту інтересів під час їх спільної роботи не може бути.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона працює у режимно-секретному відділі Управління статистики та несе персональну відповідальність за збереження інформації. Перед призначенням ОСОБА_2 начальником Управління вона цікавилась її біографією та доповіла керівнику вищої інстанції, що разом із ОСОБА_2 працює рідна сестра її чоловіка, що може створити конфлікт інтересів. Однак її припущення не були підтверджені керівництвом, тому вона вважала, що це питання урегульоване.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, виходжу з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 172-7 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадку та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Частиною 2 статті 172-7 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до п. «в», п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_2 є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення як державний службовець.

Ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи зазначені у пунктах 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов'язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або у колегіальному органі Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

При цьому під приватним інтересом діюче законодавство розуміє будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

У судовому засіданні встановлено, що 29.04.2016 року ОСОБА_2 була призначена на посаду начальника Головного управління статистики у Запорізькій області на підставі наказу № 159-к.

Згідно актового запису про шлюб № 1445 від 30.07.1988 року ОСОБА_2 уклала шлюб із ОСОБА_6, у якого є сестра ОСОБА_5 (дівоче прізвище - ОСОБА_10).

23.11.2016 року ОСОБА_2 підписала наказ № 249-к про преміювання за ініціативність в роботі начальника управління з аналізу даних ОСОБА_5

23.12.2016 року ОСОБА_2 підписала наказ № 273-к про встановлення надбавки за інтенсивність праці у розмірі 18,6% до посадового окладу ОСОБА_5

26.12.2016 року ОСОБА_2 підписала наказ № 275 про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати ОСОБА_5

Вирішуючи питання про наявність у діях ОСОБА_2 складу даного адміністративного правопорушення, виходжу з того, що після призначення на посаду керівника Головного управління статистики у Запорізькій області до її повноважень були віднесені питання про прийняття на роботу, про звільнення з посади, про преміювання, про надання матеріальної допомоги, про притягнення до дисциплінарної відповідальності та таке інше. При цьому, зазначені вище питання ОСОБА_2 вирішувала і щодо своєї зовиці ОСОБА_5, із якою була знайома з 1988 року (після укладення шлюбу з її братом ОСОБА_6.), яка не була їй сторонньою особою, а, навпаки, щодо якої вона мала приватний інтерес, обумовлений тривалим періодом позаслужбових стосунків як із рідною сестрою свого чоловіка.

Крім того, суд зауважує, що конфлікт інтересів існуватиме у всіх випадках, коли у особи є приватний інтерес, здатний вплинути на об'єктивність чи неупередженість рішення. Навіть тоді, коли прийняті нею рішення за наявності приватного інтересу є об'єктивними та неупередженими і відповідають закону. У цьому випадку буде мати місце втрата суспільної довіри до службової особи та органу влади, в якому вона працює.

Доводи захисника Мултих П.В. про те, що закон не відносить до кола близьких осіб, робота яких у прямому підпорядкуванні заборонена Законом України «Про запобігання корупції», зовицю, якою є ОСОБА_5 по відношенню до ОСОБА_2, суд не бере до уваги, оскільки у даному випадку у ОСОБА_2 під час виконання покладених на неї обов»язків як державного службовця кожного разу при прийнятті рішень щодо ОСОБА_5, яка не є сторонньою їй особою, а є близькою родичкою її чоловіка, тобто особою, щодо якої у неї існує приватний інтерес через тривалий період знайомства та підтримання дружніх відносин поза службою, виникає реальний конфлікт інтересів, про який ОСОБА_2 не повідомила своє керівництво. При цьому поняття близьких осіб, робота у прямому підпорядкуванні яких заборонена Законом України «Про запобігання корупції», та поняття осіб, щодо яких у державного службовця наявний приватний інтерес, не є тотожними.

Вислухавши пояснення правопорушника, дослідивши матеріали справи, вважаю, що ОСОБА_2 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

При визначенні виду та міри відповідальності враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та майновий стан.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

За правилом ст. 283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40-1, 221, 283-285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 визнати винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Застосувати до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. (три тисячі чотириста) за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн.

У разі несплати суми штрафу у добровільному порядку правопорушником штраф стягується примусово на користь держави на р/р 0001 одержувач ГУК у Запорізькій області банк ГУДКСУ у Запорізькій області МФО 813015 код класифікації доходів 21081300.

У разі несплати судового збору у добровільному порядку правопорушником судовий збір стягується примусово на р/р 0001 одержувач коштів ГУК у м. Києві банк ГУДКСУ у м. Києві код банку 820019 код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена учасниками процесу на протязі десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги, а також прокурором у порядку, передбаченому ч.5 ст. 7 КУпАП.

Суддя: Ю.О. Пивоварова