ПОСТАНОВА

іменем України

15 травня 2017 рокуСправа №451/528/17
Провадження № 3/451/204/17

м.Радехів

Суддя Радехівського районного суду Львівської області Крет А.І.

розглянувши матеріали, які надійшли від Радехівського ВП ЧВП ГУНПУ у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженого, працюючого водієм «Львівобленерго», жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше до адміністративної відповідальності не притягався,

за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Радехівський районний суд надійшли матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.ст. 122-4,124 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 510394 від 09.04.2017 року вбачається, що ОСОБА_1, 25.02.2017 року, о 20 год. 55 хв., у м.Львів по вул.Миколайчука,9, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись заднім ходом з місця стоянки здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2, чим завдав йому матеріальну та моральну шкоду.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 510395 від 09.04.2017 року вбачається, що ОСОБА_1, 25.02.2017 року, о 20 год. 55 хв., у м.Львів по вул.Миколайчука,9 будучи причетним до ДТП не дочекавшись працівників поліції, залишив місці пригоди та поїхав у невідомому напрямку.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушень передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП не визнав та суду пояснив, що 25.02.2017 року він перебував у м.Львів, оскільки привозив у лікарню «на Топольній» односельчанина ОСОБА_3, який отримав травму у шахті та його рідних: матір ОСОБА_4 та дружину ОСОБА_5. Цього ж дня, ввечері, близько 21 год. 00 хв., коли ОСОБА_4 та ОСОБА_5 сіли в його автомобіль «Fiat Scudo», щоб їхати додому, то він почав виїздити заднім ходом з стоянки на території лікарні, що по вул. Миколайчука,9, в м.Львів. Швидкість автомобіля була мінімальною. В цей час він почув, що по автомобілю хтось вдарив. Коли він вийшов з автомобіля, то до нього підійшов незнайомий йому чоловік, який сказав, що він (ОСОБА_1) вдарив його своїм автомобілем і вибив йому з руки телефон, який впав на землю і пошкодився. В цей час з автомобіля вийшли ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які почали розпитувати цього чоловіка, як він опинився за автомобілем, якщо вони сідаючи в автомобіль бачили його на значній відстані від автомобіля. Він поспілкувавшись з цим чоловіком зрозумів, що з його боку здійснюються якісь шахрайські дії,а тому хотів викликати працівників поліції. Однак, до них підійшов охоронець, який сказав, щоб він їхав додому і не викликав працівників поліції, оскільки він бачив, що цей чоловік не знаходився за автомобілем. Жодних інших свідків цієї події не було. Його автомобіль ніяких ушкоджень не отримав. Так як він вважав що ніякого наїзду на пішохода не здійснив тому поїхав додому.

Потерпілий ОСОБА_2 суду пояснив, що 22.05.2017 року він знаходився на території лікарні в м.Львів по вул.Миколайчука,9. Приблизно о 20 год. 55 хв., коли він розмовляв по телефону його збив автомобіль «Fiat Scudo», який рухався заднім ходом. Даний автомобіль вдарив його в спину. Від удару, в нього випав з руки мобільний телефон, який впав на землю і в телефоні розбився екран. Після того, він викликав працівників поліції. Однак, водій автомобіля «Fiat Scudo», не дочекавшись працівників поліції покинув місце пригоди. В цей час, коли водій покидав місце пригоди він сфотографував його автомобіль своїм телефоном. Під час скоєння даного ДТП він жодних ушкоджень не отримав.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що 25.02.2017 року він привіз свою матір ОСОБА_7 в лікарню «на Топольній». Ввечері, коли він спускався із сходів то почув якийсь удар і побачив, що в його знайомого ОСОБА_2 випав з руки мобільний телефон. Після того, як він підійшов ближче то побачив, що біля автомобіля «Фіат скудо», якась жінка свариться із його знайомим ОСОБА_2. В цей час до них підійшов охоронець і сказав, що ОСОБА_2 є підставна особа, і щоб водій автомобіля «Фіат скудо» їхав додому. Тоді ОСОБА_2 викликав працівників поліції, а водій автомобіля «Фіат скудо» покинув місце пригоди.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що 25.02.2017 року її син ОСОБА_3 отримав на шахті травму і вона попросила, щоб ОСОБА_1 завіз її із невісткою та сином у м.Львів в лікарню. Коли вони приїхали на територію лікарні то вона з сином і невісткою пішли в лікарню, а ОСОБА_1 залишився їх чекати. Приблизно о 21 год. коли вони виходили з лікарні то побачили якогось чоловіка, який стояв неподалік лікарні і розмовляв по мобільному телефону. Вони сіли в автомобіль ОСОБА_1 і почали рушати. В цей час вони почули стук по машині. Коли вона вийшла з автомобіля то побачила, що з ОСОБА_1 розмовляє невідомий їй чоловік, якого вона перед тим бачила поблизу лікарні. Коли вона запитала, що трапилося то цей чоловік сказав, що ОСОБА_1 зачепив його своїм автомобілем і вибив йому з руки телефон, а тому потрібно відшкодувати кошти. Вона запитала його яким чином він міг опинитися за автомобілем ОСОБА_1, коли вона сідаючи в автомобіль бачила його на відстані 50 м від автомобіля. Вона хотіла викликати працівників міліції, однак в цей час до них підійшли охоронці, один з яких сказав, що працівників поліції не потрібно викликати, оскільки того чоловіка не було за автомобілем ОСОБА_1 і щоб вони їхали додому. Після того, вони сіли в автомобіль і поїхали додому.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що 25.02.2017 року її чоловік ОСОБА_3 отримав на шахті травму і вони попросили, щоб ОСОБА_1 завіз їх у м.Львів в лікарню. Коли вони приїхали на територію лікарні то вона з чоловіком та його матір»ю ОСОБА_4 пішли в лікарню, а ОСОБА_1 залишився їх чекати. Приблизно о 21 год., коли вони виходили з лікарні то побачили якогось чоловіка, який стояв неподалік лікарні і розмовляв по мобільному телефону. Коли вони сіли в автомобіль ОСОБА_1 і почали рушати то почули стук по автомобілю. Вона вийшла з автомобіля і побачила, що з ОСОБА_1 розмовляє невідомий їй чоловік, якого вона перед тим бачила поблизу лікарні. Цей чоловік сказав, що ОСОБА_1 зачепив його своїм автомобілем і вибив йому з руки телефон, а тому потрібно відшкодувати кошти за пошкоджений телефон. Вона не може зрозуміти, яким чином цей чоловік опинився за автомобілем, оскільки, коли вони сідали в автомобіль до ОСОБА_1, то він знаходився від автомобіля приблизно на відстані 45-50 м. В цей час до них підійшли охоронці, один з яких сказав, що того чоловіка не було за автомобілем ОСОБА_1 і щоб вони їхали додому. Після того, вони сіли в автомобіль і поїхали додому. ОСОБА_8 неї, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та охоронців інших свідків цієї події не було. Звідки взявся свідок ОСОБА_6 їй невідомо, оскільки вона його там не бачила.

Дії правопорушника кваліфіковано за ст.124 КУпАП, як порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна та за ст.122-4 КУпАП, як залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до ст.36 КУпАП, особа яка вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв»язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст.124 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена цією статтею настає за порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

За змістом ст.122-4 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена цією статтею настає за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Отже, об'єктивна сторона правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_1 просять притягнути до адміністративної відповідальності, виражається у залишенні місця дорожньо- транспортної пригоди особами, до якої вони причетні (формальний склад), а суб'єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або евентуального (непрямого) умислу.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків..., а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Склад правопорушення наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 та ст.124 КУпАП, оскільки жодного доказу на підтвердження вини ОСОБА_1 суду надано не було, а пояснення потерпілого ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_6 не приймаються до уваги як доказ, оскільки вони спростовуються іншими матеріалами справи.

ОСОБА_8 того, як вбачається із доданої до протоколу про адміністративне правопорушення схеми ДТП, органами національної поліції жодним чином не встановлено та не деталізовано ділянки дороги на якій сталося ДТП, не зафіксовано сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив'язка об'єктів та слідів, не зазначено координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів; координати місця зіткнення відносно сталих орієнтирів; ширина проїжджої частини разом з роздільними смугами; ширина тротуарів, узбіччя, наслідків ДТП.

Належне встановлення вищевказаних обставин має ключове та визначальне значення для встановлення істини у справі, доведення взагалі події ДТП, такою, що відбулася та наявності чи відсутності вини учасників дорожньо-транспортної пригоди в її скоєнні.

Таким чином протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не містять будь-яких фактичних даних, на основі яких можна б було встановити наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 та ст.124 КУпАП, а тому даний протокол, у сукупності з іншими матеріалами, не можуть бути визнані належними та допустимими доказами у справі, тому вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 та ст.124 КУпАП.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення орган, орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9, 247, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4, 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити в звязку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення через Радехівський районний суд.

СуддяОСОБА_8