Номер провадження: 33/784/113/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження: № 33/784/113/17 Суддя суду першої інстанції: Дірко І.І.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Суддя апеляційного суду: Маркова Т.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2017 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

судді - Маркової Т.О.

за участю секретаря - Клімової Л.В.

за участю особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 лютого 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Миколаївської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду, 05.12.2016р. близько 23:50 год. ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки "Hyundai H-1", реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався в м. Миколаєві по вул. Архітектора Старова 2/1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння. В порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння у присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову та провадження у справі закрити.

Зазначає, що висновок суду не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки, він не керував автомобілем. Коли під'їхали поліцейські, він з друзями ОСОБА_3 та ОСОБА_4, стояли біля автомобіля і спілкувалися. Інспектор поліції, незважаючи на його пояснення, що він не збирається керувати автомобілем, вимагав надати його посвідчення водія та заявив, що він має ознаки алкогольного сп'яніння та запропонував пройти тест на пристрої Drager Alcotest. Він відмовився, оскільки на той момент не існувало жодного нормативно правового документу який затверджував перелік технічних засобів, що використовуються в підрозділах Національної поліції.

Вказує, що працівники поліції матеріали відео запису скоєння правопорушення на адресу суду не направили, тому підтвердити чи спростувати наявність у нього хоча б однієї із ознак алкогольного сп'яніння та фактичного керування транспортним засобом є неможливим.

Стверджує, що він не керував автомобілем, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, тому у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає правильними висновки суду про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Ці висновки суду ґрунтуються на належних та допустимих доказах, що позбавляє підстав доводи апелянта в цій частині.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного

вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Зокрема, в обґрунтування своїх висновків, суд обґрунтовано послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, згідно якого ОСОБА_2 на місці зупинки в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою газоаналізатора алкотестора Драгер, а також відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння в установленому законом порядку в медичному закладі, чим порушив п. 2.5 ПДР.

В судовому засіданні допитано інспектора поліції ОСОБА_5, який впевнено заявив, що чітко бачив обличчя водія ОСОБА_2 під час його руху за кермом автомобіля по вул. Архітектора Старова, повністю підтвердив обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та на підтвердження своїх пояснень надав відеозапис з натільної камери, який здійснювався на місці події, що спростовує доводи апелянта про те, що автомобілем він не керував.

Факт відмови ОСОБА_2 на пропозицію поліцейського пройти відповідно до встановленого законом порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння підтверджений письмовими поясненнями двох свідків: ОСОБА_6 та ОСОБА_7

В судовому засіданні ОСОБА_2 також пояснив, що відмовився від проходження огляду на місці зупинки та в медичному закладі, мотивуючи тим, що вважав дії інспектора поліції неправомірними. В апеляційному суді ОСОБА_2 не заперечуючи знаходження його 06.12.2016 року на момент складання протоколу в стані алкогольного сп'яніння.

Вищезазначене спростовує доводи апелянта про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відсутність доказів його вини, та неправомірність дій працівників патрульної служби.

Стягнення накладено судом в з урахуванням правил, визначених ст. 33 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 289, 294 КУпАП, апеляційний суд ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 лютого 2017 року відносно ОСОБА_2 - залишити без зміни.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Миколаївської області Т.О. Маркова