АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/2757/16-п Номер провадження 33/786/221/17Головуючий у 1-й інстанції Городівський О. А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1, з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 9 лютого 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, -

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн.

Згідно з постановою судді Хоха С.В. визнаний винуватим у тому, що він 25.11.2016 о 20 годині 25 хвилин по вулиці Центральній в с. Великі Сорочинці Миргородського району, керував автомобілем ВАЗ 21033 д.н.з. 16597СК з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на те, що він не керував автомобілем ВАЗ 21033 д.н.з. 16597СК 25.11.2016 о 20 годині 25 хвилин по вулиці Центральній в с. Великі Сорочинці Миргородського району а був пасажиром через це просить постанову судді скасувати.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, який просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав у ній наведених, дослідивши та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Ст. 245 КУпАП регламентує, що завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об'єктивних і суб'єктивних ознак, тобто об'єкта, об'єктивної сторони, суб'єкта та суб'єктивної сторони.

Дані вимоги суддя першої інстанції виконав в повній мірі.

Адміністративна відповідальність за статтею 130 КУпАП настає, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Приписи п. 2.5 Правил дорожнього руху передбачають, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина підтверджується наявними у справі доказами, які також були предметом дослідження в апеляційному суді.

Даними протоколу про адміністративне правопорушення АП2 № 531747 від 25.11.2016 відповідно до яких ОСОБА_3 25.11.2016 о 20 годині 25 хвилин по вулиці Центральній в с. Великі Сорочинці Миргородського району, керував автомобілем ВАЗ 21033 д.н.з. 16597СК з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР.

ОСОБА_3 є водієм, що підтверджується посвідченням водія серії ХМА 230118 від 8.06.2005.

Факт відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на Алкотестері та від клінічного обстеження на стан алкогольного спяніння підтверджується висновком № 96 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.4).

Дані, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення АП2 № 531747 від 25.11.2016 та на СД-диску доданого до нього узгоджуються із наступними доказами дослідженими безпосередньо у суді.

Свідок ОСОБА_4 - інспектор Миргородського В.П. в судовому засіданні підтвердив, що за кермом зупиненого автомобіля ВАЗ 21033 д.н.з. 16597СК сидів саме ОСОБА_3, який не заперечував даного факту, а присівши до патрульного автомобіля визнавав факт вживання алкоголю та просився не карати його за виявлене порушення. ОСОБА_3 добровільно поїхав до Миргородської ЦРЛ, однак біля будівлі лікарні намагався втекти та саме там, після спілкування по телефону почав говорити, що він не керував автомобілем.

Показання свідка ОСОБА_4 підтверджуються відеозаписом, який був досліджений у суді першої та апеляційної інстанції, відповідно до якого зафіксована розмова, яка відбулась відразу після зупинки автомобіля між поліцейськими та ОСОБА_3, в якій він визнає порушення та намагається уникнути відповідальності.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що ОСОБА_3 не їхав за кермом автомобіля в момент зупинки працівниками поліції.

Сам ОСОБА_3 суду повідомляв, що з будинку ОСОБА_6 до магазину «Пролісок» за кермом їхав він, а після вживання алкоголю в магазині, попросив сісти за кермо ОСОБА_5 , а свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вказують, що з будинку ОСОБА_6, де вживали алкогольні напої в тому числі і ОСОБА_3 автомобілем керував ОСОБА_5

ОСОБА_3 стверджує у суді першої та апеляційної інстанцій, що в момент зупинки поліцією автомобіля за кермом сидів ОСОБА_5, який втік, а він залишився сидіти на сидінні для переднього пасажира.

Свідок ОСОБА_6 вказує на те, що після зупинки автомобіля працівниками поліції ОСОБА_3 переліз переднього пасажирського сидіння на місце водія.

Отже, суддя першої інстанції правильно відкинув показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посилаючись на їх надуманість останніми і на те, що свідки штучно створюють обставини з метою уникнення відповідальності ОСОБА_3, оскільки у деталях показання цих осіб відрізнялись одні від одних і від показань самого ОСОБА_3.

З огляду на викладені вище докази, а саме протокол про адміністративне правопорушення АП2 № 531747 від 25.11.2016, відеозапис на СД диску та показання свідка ОСОБА_4, які є взаємоузгодженими між собою і підстави їм не довіряти у суду апеляційної інстанції відсутні та вони доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин встановлених суддею суду першої інстанції, через це доводи ОСОБА_3 про невинуватість, є необґрунтованими.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_3 накладено відповідно до загальних правил, визначених ст. 33 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 9 лютого 2017 року щодо ОСОБА_3 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1