1Справа № 335/61/17 3/335/112/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянув справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії АП2 №047929 від 18 грудня 2016 року, ОСОБА_1 ставиться у вину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у звязку з порушенням п. 2.5 Правил дорожнього руху України, зокрема, в тому що 18.12.2016 року о 06:30 годині в м.Запоріжжі по Патріотична, 52 водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками наркотичного спяніння, а саме зиниці очей не реагують на світло, порушення мови, поведінка що не відповідає обстановці, проходити тест на стан наркотичного спяніння відмовився у присутності двох свідків. Водій відсторонений від керування.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав, зазначив, що за кермом перебував не він, за кермом був його знайомий ОСОБА_2 Під час перегляду відеодоказу надав пояснення, що дійсно на відеозапису зафіксовано, як він спілкується з поліцейським, однак він не був за кермом, багажник для огляду також відчиняв власник автомобіля. Зазначає, що дійсно відмовився від проходження медичного огляду, оскільки був пасажиром. Крім того, зазначав, що фактично було складено протокол на ОСОБА_3, ким він не є, а при направленні протокол було виправлено на його прізвище, оскільки в його копії протоколу зазначено інше прізвище.

У судовому засіданні інспектор Шаповалова І.В. надала пояснення, що 18.12.2016 року вона разом із напарником патрулювала Вознесенівський район, надійшло орієнтування, що розшукується автомобіль Таврія, який раніше затримувався в Заводському районі з приводу крадіжки кабелів. Вона була за кермом автомобіля патрульної поліції і побачивши автомобіль за орієнтуванням схожий на автомобіль Таврія, який розшукується, вони зупинилися. За кермом сидів ОСОБА_1, який на вигляд мав ознаки наркотичного спяніння, йому було запропоновано пройти медичний огляд, на що він відмовився. Спілкувався з ОСОБА_1 її напарник, вона бесіду не вела, а лише складала протокол.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона 18.12.2016 року йшла на роботу, її було зупинене працівниками поліції і вона підписала протоколи про те, що особа, на яку вказали працівники поліції, відмовляється їхати у наркологічний диспансер.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що вони з ОСОБА_1 їхали по вул. Перемоги, у автомобілі був ще ОСОБА_5, який сидів на пасажирському сидінні, на задньому сидінні перебував ОСОБА_1, він був за кермом. Коли він припаркувався, вийшов з автомобіля, відслонив спинку водійського сидіння, вийшов ОСОБА_1 і почав спілкуватися з працівниками поліції, які підїхали до автомобіля. Після чого він сидів на водійському сидінні, у той час, як ОСОБА_1 спілкувався з поліцейським. У подальшому потрібно було відкрити для огляду багажник, що він і зробив. Він повідомляв поліцейським, що він є водієм, однак поліцейські проігнорували його пояснення.

Відповідно до ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно до вимог ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен належним чином з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За диспозицією статті 130 КУпАП, відповідальність за цією статтєю настає за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, учасником дорожнього руху відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху є особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід,водій,пасажир, погонич тварин.

Протокол та інші матеріали справи, які надійшли до суду, не містять доказів про те, що ОСОБА_1 є таким учасником дорожнього руху, як водій.

Відеозаписи від 18.12.2016 року долучений до матеріалів не підтверджує керування ОСОБА_1 транспортним засобом, навпаки, вказані записи містять у собі уривчасті відео зображення, які в повній мірі не відображають весь хід складення протоколу, відеозапис зупинки транспортного засобу проведено у темну пору доби, і з відеозапису неможливо з достовірністю стверджувати, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Під час всього відеозапису ОСОБА_1 повідомляє, що він не керував автомобілем. Інша особа свідок також повідомляє, що ОСОБА_1 не керував автомобілем. На відеозапису видно, що під час спілкування з поліцейськими на водійському сидінні перебуває свідок- Скопенков ОСОБА_6 ці пояснення учасників події належної оцінки з боку поліції не отримали.

Письмові пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_7 долучені до протоколу не містять вказівку на те, що дійсно ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля ЗАЗ 1102, не пітвердила цього факту допитана у судовому засіданні ОСОБА_4

Також слід зазначити, що відповідно до наданої ОСОБА_1 копії протоколу АП2№ 047929 його складено на громадянина ОСОБА_3, тоді як у направленому до суду оригіналі постанови прізвище дописано як ОСОБА_1, і це виправлення не застережено підписом особи, яка внесла дописки.

Більш того, усі письмові пояснення свідків, направлення на огляд до медичного закладу, складені відносно ОСОБА_3, який участі у даному провадженні не приймає.

Більш того, слід зазначити, що направлення на огляд до медичного закладу є суперечливим за своїм змістом, так як зазначено, що огляд ОСОБА_3 не проводився і одночасно зазначено, що особу на огляд доставлено інспектором.

До того ж, письмові пояснення долучені до протоколу містять відомості від свідків про те, що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального приладу Драгер Алкотестер та у закладі охорони здоровя та зазначено, що ОСОБА_3 перебуває з явними ознаками алкогольного спяніння, що цілком суперечить протоколу від 18.12.2016 року .

Відповідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року огляд на стан спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Огляд на стан спяніння може бути проведений лікарем закладу охорони здоровя ( у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов спеціальну підготовку.

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя.

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоровя, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоровя.

Відповідно п.1 розділу IХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства Внутрішніх Справ України 10 листопада 2015 року зі змінами від 12 липня 2016 року, водії, стосовно яких у поліцейського є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. У п.5 даної Інструкції вказано, що у разі проведення огляду на стан спяніння в закладах охорони здоровя висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану спяніння). У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду у закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п.6 даної Інструкції).

З матеріалів справи вбачається, що зазначені вимоги Інструкції уповноваженими працівниками поліції виконані не були. Тобто, на думку суду, відсутня інформація для прийняття обєктивного рішення за фактом правопорушення, фабула якого відображена в протоколі про адміністративне правопорушення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, в силу п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантіїст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі надані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні остаточні дані з доказами обєктивної сторони правопорушення в діях ОСОБА_1, в даному випадку відсутній субєкт адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, а саме учасник дорожнього руху, який допустив порушення правил дорожнього руху, що керував транспортним засобом, письмові докази зібрані із суттєвими протиріччями і суперечать протоколу, що є вочевидь недостатнім для здійснення переконливих висновків щодо наявності винуватості, є сумнівними, і повинно тлумачитись на користь особи, у відношенні якої було складено протокол про адміністративне правопорушення, а саме, на користь ОСОБА_1

Відповідно ст. 283 КУпАП постанова судді має грунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незалежних доказах.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу (зокрема, субєкта та, як наслідок, субєктивної сторони) адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, що обумовлює відсутність події даного адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Згідно ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст.247, ст.ст. 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у звязку із відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено або опротестовано прокурором протягом 10 днів з моменту її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги в апеляційний суд Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Орджонікідзевського

районного суду м. Запоріжжя Ю.В. Апаллонова