3/441/8/2017 441/1743/16-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

20.02.2017 року суддя Городоцького районного суду Львівської області Ференц О.І. за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника потерпілого - ОСОБА_4, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_5, його представника ОСОБА_6, розглянувши матеріали справи, що надійшли з Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого вантажником ХПП № 9,

за ч.4 ст.122 КпАП України,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 131089 від 12.08.2016р. ОСОБА_5 09.07.2016р. близько 09.20 год. в м. Городок на вул. Перемишльській, 53 Львівської області, керуючи автомобілем марки "ВАЗ 21011", р.н.8845ЛВ, виїхав на смугу зустрічного руху. створивши аварійну ситуацію, внаслідок чого автомобіль марки "ВАЗ 2101", р.н.189-92ТВ, під керуванням ОСОБА_2 з'їхав на бордюр, внаслідок чого пасажири ОСОБА_3 та ОСОБА_7 отримали тілесні ушкодження. Згідно рапорта ДОП СП Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 на імя начальника Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області від 13.12.2016р. ОСОБА_5 порушив п.10.1 ПДР України.

ОСОБА_5 в судовому засіданні вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Як пояснив його представник, жодними матеріалами справи не підтверджується той факт, що ОСОБА_5 перетнув суцільну смугу, яка розділяє два напрямки руху, а відтак і факт виїзду ним на зустрічну смугу руху. В протоколі огляду місця ДТП від 09.07.2016р. у графі "наявність слідів, що свідчать про переміщення транспортного засобу на місці пригоди після ДТП до початку огляду" стоїть прочерк, зауважень і доповнень до протоколу ні в кого не було, долучені фотознімки потерпілої ОСОБА_7 також підтверджують, що автомобіль ОСОБА_5 не виїжджав на зустрічну смугу руху, а відтак не міг створити перешкоди для іншого транспортного засобу. Крім того, потерпілі, допитані в якості свідків, і понятий ОСОБА_9 є родичами ОСОБА_2, а відтак їхні покази не можуть лягти в основу висновку про винність ОСОБА_5 Свідок ОСОБА_10 ствердив, що ОСОБА_5 не перетнув суцільну лінію, крім того, за перетинання суцільної лінії ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності не притягувався, такий протокол відносно нього не складався, а відтак таке порушення ним не вчинялося. Із застосуванням у процесі доказування точної науки (математики) ними встановлено, що не міг поміститися автомобіль ОСОБА_2, ширина якого 1.6 м, у ширину проїжджої частини зустрічної полоси для руху (1.37 м), яка залишилася вільною для проїзду, якщо б її перекрив (навіть частково) автомобіль під керуванням ОСОБА_5, якщо вірити показанням потерпілих, то слід від удару колеса автомобіля ОСОБА_2 об бордюр мав би залишитися перед автомобілем ВАЗ 2101, д.н.з. 8845ЛВ. Якби автомобіль ОСОБА_2 виїхав на бордюр у тому місці, на яке вказує останній, то автомобіль би мав в'їхати в електричний стовп, який міститься на схемі ДТП та видно на фотографіях, тому що місця між стовпом і парканом для проїзду автомобіля, як видно з фотографій google-maps, недостатньо. З постановою про закриття кримінального провадження ОСОБА_5 ознайомлений не був, а тому її не оскаржував, що не позбавляє його можливості в майбутньому оскаржити таку, як і в подальшому рішення суду в адміністративній справі.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 09.07.2016р. зранку рухався на своєму автомобілі зі сторони м. Мостиська в м. Городок. Після залізничного переїзду в м. Городок йому на зустріч рухався великогабаритний автомобіль (фура), із-за якої раптово вискочив автомобіль під керуванням ОСОБА_5, виїхавши на його смугу руху. Автомобіль ОСОБА_5 розвертався в сторону м. Львова, проте не переконався, що на зустрічній немає інших транспортних засобів. Усвідомивши, що екстрене гальмування не принесе бажаних результатів, оскільки до автомобіля ОСОБА_5 була надто мала відстань, від прийняв вправо і виїхав на бордюр, вїхавши в огорожу, таким чином уникнувши зіткнення автомобілів. Після цього ОСОБА_5 одразу ж повернув свій автомобіль на свою смугу руху. Жодних інших перешкод у нього на дорозі не було, на пішохідному переході людей не було, дорога була мокрою, бо ішов дощ. Слідів гальмування до приїзду патрульної поліції могло і не залишитися, оскільки рух ніхто не перекривав, асфальт був мокрим і по його смузі руху проїжджали інші транспортні засоби. Автомобіль ОСОБА_5 майже повністю виїхав на його смугу руху, за умови наявності вологого асфальту і невеликої відстані до автомобіля ОСОБА_5 гальмування не дало б ніяких результатів.

Допитана в якості свідка потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що 09.07.2016р. вона разом з чоловіком та сестрою поїхали в м. Городок з с. Родатичі. На вулиці падав дощ, асфальт був мокрий. На залізничному переїзді вони зупинялися, бо пропускали поїзд. Одразу ж за переїздом бачила припарковані зліва на узбіччі автомобілі, проте не надала їм значення. На зустріч їм рухалася фура, а із-за неї раптово вискочив автомобіль червоного кольору, перетнувши суцільну осьову лінію. Її чоловік, щоб уникнути зіткнення, різко з'їхав на бордюр, зупинившись на огорожі. Коли вони вийшли з автомобіля, ОСОБА_5 уже повернув свій транспортний засіб на свою смугу руху. Через деякий час у страховій компанії ОСОБА_5 визнав факт порушення ПДР, тому станом на сьогодні його позиція незрозуміла.

Свідок ОСОБА_7 дала аналогічні покази з показами ОСОБА_3, додатково вказавши, що на місці пригоди були друзі ОСОБА_5, які сміялися з них, стверджуючи, що вони нічого не докажуть. ОСОБА_5 після того, як вони заїхали в огорожу, повернув свій автомобіль назад, проте він так і залишився повернутим вліво.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що проходив ділянку дороги, на якій сталася ДТП, проте лише почув звук від удару в огорожу, а тому побіг до потерпілих. Автомобіль ОСОБА_5 на той час стояв на своїй смузі руху так, як показано на фотознімках.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що прибув на місце події коли вже приїхала патрульна поліція. ОСОБА_5 одразу ж визнав вину, казав, що не хотів, спішив просто. Зі слів ОСОБА_5 він робив розворот в напрямку м. Львова через суцільну осьову лінію. Коли він приїхав на місце події автомобіль ОСОБА_5 знаходився на своїй смузі руху, проте перпендикулярно до осьової лінії. ОСОБА_2 на місці пригоди розповів йому, що червоний жигуль виїхав на його смугу руху, маючи намір розвернутися в сторону м. Львова.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що на місце пригоди він прибув коли уже приїхала патрульна поліція, автомобіль ОСОБА_5 в той час знаходився на своїй смузі руху. Від оточуючих він не чув, щоб хтось стверджував про те, що ОСОБА_5 перетинав суцільну смугу руху.

ДОП Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що протокол про адміністративне правопорушення складався на підставі постанови слідчого про закриття кримінального провадження, в якій було встановлено. що ОСОБА_5 виїхав на зустрічну смугу руху. Схема ДТП відображає розташування автомобілів на момент приїзду патрульної поліції.

Заслухавши думку учасників судового засідання та проаналізувавши матеріали справи, вбачаю в діях ОСОБА_5 склад правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КпАП України порушення водіями транспортних засобів правил дорожнього руху, що спричинило створення аварійної обстановки, тобто примусило інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість та напрямок руху.

З приводу пояснень захисника ОСОБА_6, вважаю такі необгрутованими з наступних підстав.

Відсутність у протоколі огляду місця ДТП від 09.07.2016р. у графі "наявність слідів, що свідчать про переміщення транспортного засобу на місці пригоди після ДТП до початку огляду" запису не може бути покладена в основу висновку про те, що ОСОБА_5 не переміщав транспортний засіб назад на свою смугу руху, оскільки, як вбачається із протоколу, патрульна поліція почала оформляти його в 11.00 год, в той час як пригода сталася згідно протоколу в 09.20 год.. Асфальт із показів усіх учасників судового засідання був мокрий, оскільки ішов дощ, поза тим, на смузі руху, якою рухався ОСОБА_2, рух припинений не був і до приїзду патрульної поліції нею рухалися інші транспортні засоби. Поза тим, як чітко вбачається із фотознімків, долучених до матеріалів справи, автомобіль ОСОБА_5 був розміщений перпендикулярно до суцільної осьової лінії, що свідчить, на думку суду, про бажання ОСОБА_5 виконати маневр саме розвороту автомобіля в напрямку м. Львова, а не виїзд його на свою смугу руху для руху вправо.

Показання потерпілих і свідка ОСОБА_9 дійсно оцінюю критично, оскільки такі є родичами і побічно заінтересовані в результатах розгляду справи. При цьому показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 не спростовують пояснень потерпілих, оскільки обидва свідки не бачили самого моменту виїзду автомобіля ОСОБА_5 з місця зупинки, повернулися вони лише на звук удару автомобіля об огорожу.

Твердження ОСОБА_6 про те, що згідно математичних даних у разі виїзду автомобіля ОСОБА_5 на зустрічну смугу руху автомобіль потерпілого не зміг би вміститися на проїжджу частину дороги, також не спростовують матеріалів адміністративної справи та пояснень потерпілих, оскільки, як зазначив ОСОБА_2, він зрозумів, що рухаючись по своїй смузі руху він не уникне зіткнення, саме тому змушений був виїжджати на бордюр. Посилання захисника на те, що якби автомобіль ОСОБА_2 виїхав на бордюр у тому місці, на яке вказує останній, то автомобіль би мав в'їхати в електричний стовп, який міститься на схемі ДТП та видно на фотографіях, тому що місця між стовпом і парканом для проїзду автомобіля, як видно з фотографій google-maps недостатньо, суд вважає необґрунтованими, оскільки жодного стовпа на схемі ДТП не позначено, цифрою 5 позначено потертості на бордюрі в місці виїзду автомобіля ОСОБА_2 на бордюр, фотографії з сайту google-maps не можуть бути визнані допустимим доказом у справі, оскільки суд не має можливості співставити їх зі схемою ДТП та перевірити їх достовірність.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення доводиться окрім показань потерпілих, протоколом про адміністративне правопорушення та постановою про закриття кримінального провадження від 29.07.2016р., якою слідчим було встановлено, що ОСОБА_5 виїхав на зустрічну смугу руху. Твердження захисника ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_5 не ознайомлений з такою постановою, а відтак не мав можливості її оскаржити, суд до уваги не бере, оскільки така постанова міститься в матеріалах адміністративної справи з моменту її скерування в суд в серпні 2016р., захисник ОСОБА_5 неодноразово знайомився з матеріалами справи, про що особисто розписувався.

З огляду на наведене вважаю, що зібрані у справі матеріали є повними та оформлення їх відповідає вимогам чинного законодавства. При цьому вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до ст.38 КпАП України якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті. У разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Постанова про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 була винесена слідчим 29.07.2016р., після розгляду справи в апеляційному суді Львівської області матеріали про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності надійшли в суд 26.12.2016р.. Таким чином, на момент розгляду справи в суді закінчився строк накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи наведене, провадження у справі підлягає закриттю у звязку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.ст.38, ч.4 ст.122, п.7 ст.247, ст.284 КпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 за ч.4 ст.122 КУпАП закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП у звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У випадку подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ференц О.І.