АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 33/790/237/17 Головуючий І інстанції -
Справа № 635/8065/16-п Панас Н.Л.
Категорія: ч. 1 ст. 164 КУпАП Доповідач - Міненкова Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області Міненкова Н.О, за участю секретаря Лашакової Д.І розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Харківського районного суду Харківської області від 09 грудня 2016 року,-

в с т а н о в и в :

Постановою судді Харківського районного суду Харківської області від 09.12.2016 року -

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, - визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. без конфіскації без конфіскації та зі стягненням судового збору у розмірі 275 грн.60 коп.

Як зазначено у постанові судді, ОСОБА_3 18.11.2016 року о 11 - 38 годині на автомагістралі Київ-Харків-Довжанський 471 км. надав послугу з перевезення вантажу за товарно-транспортною накладною № 054462 від 17 листопада 2016 року на транспортному засобі Mercedes-Benz, держаний номерний знак НОМЕР_1, без державної реєстрації як суб'єкта господарювання та без одержання ліцензії на провадження вказаного виду діяльності.

При розгляді справи суддя дійшов висновку, що в діях ОСОБА_3 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

Не погодившись з рішенням судді, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, просить постанову судді у відношенні нього скасувати, а провадження по справі закрити, розгляд апеляційної скарги здійснювати без його участі.

Апелянт зазначив, що судом першої інстанції не встановлено чи здійснював він господарську діяльність, в матеріалах справи відсутні докази того, що він систематично здійснює господарську діяльність без державної реєстрації як суб'єкта господарювання.

Крім того, він раніше до адміністративної відповідальності не притягався, до здійснення цієї однієї послуги по перевезенню вантажу його змусили тяжкі сімейні обставини та від його дій значних суспільно-небезпечних наслідків не настало.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що під час розгляду справи він не був присутнім у судовому засіданні, копію оскаржуваної постанови отримав лише 12 січня 2017 року.

Вважаю, що в зв'язку з викладеним, строк на апеляційне оскарження постанови підлягає поновленню.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, зобов'язаний всебічно, повно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам, суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приймаючи рішення по справі, суддя врахував вищезазначені вимоги, дав об'єктивну оцінку всім доказам, які є в матеріалах справи та постановив рішення, яке відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, тобто в провадженні господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, факт його вчинення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ІІ №0002815 від 18.11.2016 року у відношенні ОСОБА_3, складеним головним спеціалістом відділу державного контролю та нагляду за безпекою на наземному транспорті згідно якого ОСОБА_3 17.11.2016 року о 11-38 годині на 471 км автодороги М-03 «Київ-Харків-Довжанський» надав послугу з перевезення вантажу за товарно-транспортною накладною № 054462 від 17.11.2016 року, без державної реєстрації як суб'єкта господарювання та без одержання ліцензії на провадження вказаного виду діяльності (а.с.1); товарно-транспортною накладеною № 054462 від 17.11.2016 року (а.с. 3).

Диспозиція ч.1ст.164 КУпАП передбачає відповідальність за порушення особою встановлених законом вимог здійснення діяльності, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації як суб'єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону. Про легітимність здійснення підприємницької діяльності свідчить видане у встановленому порядку свідоцтво про державну реєстрацію встановленого зразка. Зайняття підприємницькою діяльністю особою, яка не отримала у встановленому порядку свідоцтво про державну реєстрацію або особою, свідоцтво про державну реєстрацію якої було скасовано у визначеному законодавством порядку, і є об'єктивною стороною правопорушення.

Об'єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. В свою чергу, під визначенням господарської діяльності, розуміється будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальних формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Статтею 6 частина 12 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України, підлягають державному контролю.

Статтею 9 Закону України «Про автомобільний транспорт», встановлені зобов'язання, зокрема, ліцензування на автомобільному транспорті, спрямоване на визначення початкових і поточних умов надання послуг з перевезень пасажирів і небезпечних вантажів, а також найважливіших параметрів обслуговування споживачів.

Відповідно до ст.34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів, тощо.

Статтею 47 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлені особливості внутрішніх перевезень вантажів та правила їх надання. Так, до внутрішніх перевезень вантажів відносяться перевезення вантажів між пунктами відправлення та призначення, розташованими в Україні, та комплекс допоміжних операцій, пов'язаних з цими перевезеннями.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлені чіткі вимоги до документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення особами, які мають відповідні ліцензійні документи. Так, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. В даному випадку, для водія це посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Так, відповідно до Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14 жовтня 1997 року, визначені права, обов'язки і відповідальність перевізників, вантажовідправників і вантажоодержувачів (далі Правила). Відповідно до пункту 11 Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, яка повинна оформлюватись суб'єктом господарювання.

Тобто, з наведених вимог нормативно-правових актів та законів вбачається, що обов'язковою умовою належного перевезення вантажу транспортним засобом є ліцензійний документ на право перевезення вантажу та товарно-транспортна накладна, які ОСОБА_3 не були надані.

З огляду на матеріали справи, суддя, обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП і призначив йому адміністративне стягнення, передбачене санкцією вказаної статті.

Враховуючи викладене підстав для скасування чи зміни постанови суду апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 289,292,293,294,295,296 КУпАП,суддя, -

п о с т а н о в и в :

Поновити апелянту строк на оскарження як пропущений з поважних причин.

Апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Постанову Харківського районного суду Харківської області від 09 грудня 2016 року про визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, винним за ч.1 ст.164 КУпАП із накладенням на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., із стягненням судового збору, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду Харківської області Н.О. Міненкова