Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/564/17 Головуючий у 1-й інст. Зіневич І. В.
Категорія ч.1ст.130 КУпАП Доповідач Шевченко В. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 року м. Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_2,

на постанову Богунського районного суду міста Житомира від 15 лютого 2017 року,

за участю представників ОСОБА_2 адвокатів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

В С Т А Н О В И В:

цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн.. з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 0.2 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 320 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_2 15.01.2017 року близько 23 години 30 хвилин в м. Житомирі по вул. Шелушкова, 104 керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовилася в присутності лікаря нарколога.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказану постанову, провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.

Вважає, що постанова Богунського районного суду м. Житомира від 15.02.2017 року винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що транспортний засіб, за кермом якого він знаходився, не рухався, він не керував ним. Працівниками поліції було порушено процедуру проведення огляду особи на стан спяніння без участі свідків. Працівники поліції примусово направили його до Житомирського обласного наркодиспансеру, де він пройшов освідування та медичним працівником у висновку було зазначено про відсутність ознак спяніння. Однак працівники поліції доставили його до відділу поліції та склали протокол про адміністративне правопорушення, під час складання даного протоколу свідків не було залучено. Під час розгляду справи він заявляв про відсутність будь-яких доказів скоєння ним адміністративного правопорушення, проте це залишилось поза увагою суду.

Заслухавши пояснення представників ОСОБА_2 адвокатів ОСОБА_3, ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, мотиви і доводи в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 245, 278, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням вимог ст.ст. 251, 252, 283 КУпАП в постанові суду зазначаються опис обставин, установлених при розгляді справи, докази та дається їм належна оцінка в їх сукупності.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, апеляційний суд не може погодитись з висновком суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за зазначених у постанові обставин.

Так, за змістом ч.1 ст.130 КУпАП, відповідальність наступає за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції., а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_2 в своїх поясненнях зазначив, що він перебував в своєму автомобілі, який був припаркований біля будинку №104 по вул. Шелушкова в м. Житомирі, де він проживає. Пояснив, що вийшов з будинку та сів в автомобіль для того, щоб забрати сигарети. Працівники поліції бачили, що він не керував автомобілем та не мав такого наміру. Вони попросили його відїхати на автомобілі, пославшись на те, що його автомобіль перешкоджає руху.

Після того, як він виконав їх вимогу та відїхав на декілька метрів, вони предявили йому претензію з приводу керування транспортним засобом у стані спяніння та відвезли його на освідування до Житомирського обласного наркологічного диспансеру. Оскільки він не керував транспортним засобом, не були запрошені свідки, він відмовився проходити огляд на стан сп»яніння, після чого був складений протокол, в якому він також зазначив свою незгоду з викладеними у ньому обставинами.

Згідно пояснень інспектора роти №1 БУПП у м. Житомирі ОСОБА_5, який склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, під час патрулювання по місту, на прибудинковій території буд.№104 по вул. Шелушкова, він помітив припаркований автомобіль ВАЗ 210990 з працюючим двигуном, який заважав проїзду патрульної машини, у звязку з чим вони попросили ОСОБА_2 переставити автомобіль, на що останній погодився. В ході спілкування у водія були помічені явні ознаки алкогольного спяніння.

Допитаний під час апеляційного розгляду у якості свідка ОСОБА_6 лікар-нарколог, підтвердив факт складання висновку відносно ОСОБА_2, а саме те, що діагноз встановити не було можливим у звязку з відмовою від медичного огляду у повному обсязі, проте з яких підстав ОСОБА_2 відмовився від проведення огляду, він сказати не може.

Зазначені докази дають підстави для висновку, що ОСОБА_2 почав керувати транспортним засобом лише на вимогу працівників поліції переставити автомобіль в інше місце.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП апеляційний суд вважає, що будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження ОСОБА_2 про те, що до прибуття працівників поліції він транспортним засобом не керував, в матеріалах справи не міститься. Не надано таких доказів і під час розгляду справи в апеляційному суді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суспільні інтереси не можуть виправдовувати використання доказів, що отримані внаслідок провокації правоохоронних органів (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «ОСОБА_5 та інші проти Росії» від 2 жовтня 2012 року; у справі «Баннікова проти Росії» від 4 листопада 2010 року; у справі «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року).

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, усі докази, отримані внаслідок провокації правоохоронних органів, слід визнавати недопустимими, оскільки вони отримані внаслідок істотного порушення права людини на справедливий судовий розгляд, що закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Баннікова проти Росії»).

За таких обставин, керування ОСОБА_2 транспортним засобом на вимогу працівників поліції, які підбурили останнього до вчинення цих дій, суд апеляційної інстанції не може визнати таким, що вчинено умисно, як і визнати допустимими докази, надані працівниками поліції, на підтвердження вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки вони отримані внаслідок провокації.

Доводи апеляційної скарги матеріалами справи не спростовуються.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Богунського районного суду міста Житомира від 15 лютого

2017 року відносно ОСОБА_2 скасувати. Провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДЯ В.Ю.ШЕВЧЕНКО