АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2017 року суддя Апеляційного суду міста Києва Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 25 січня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 25 січня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, вважаючи її незаконною.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що судом не забезпечено всебічного, повного та об'єктивного з'ясування усіх обставин справи, що потягло за собою прийняття необґрунтованого та неправильного рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності. Вважає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів того, що він керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння.

Зазначає, що на вимогу працівників поліції двічі проходив огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу Драгер. При цьому, огляд відбувався за відсутності свідків. Оскільки прилад показав різні результати, він відмовився проходити огляд втретє та просив доправити його до медичної установи для проходження огляду у лікаря-нарколога, однак йому було відмовлено.

За результатами апеляційного розгляду просить оскаржувану постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши надані до суду дані відеореєстратора із нагрудної камери працівників УПП у місті Києві, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 12.12.2016 pоку о 23 год. 10 хв. керував автомобілем «CherryAmulet», д.н.з. НОМЕР_1, в місті Києві по вулиці Вірменській, 11-А з ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився, чимпорушив п.2.5 ПДР України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, а саме протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №499496 від 12.12.2016 року, письмові пояснення свідків, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вважає таке рішення законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Зокрема, складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, підписаний самим порушником, відповідає вимогам ст.256 КУпАП та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила. Також протокол містить дані про свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які в окремих поясненнях, доданих до протоколу, засвідчують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку.

Крім цього, викладені в протоколі обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення також підтверджуються відеозаписом із нагрудної камери працівників УПП у місті Києві, яким зафіксовано, що він у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку. Водночас, матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_1 просив працівників патрульної поліції доставити його до медичного закладу для проходження огляду на стан сп'яніння. Не надав доказів на підтвердження своїх доводів і сам апелянт.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Таким чином, посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що його відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у присутності свідків була мотивована тим, що до їх появи він двічі проходив тест за допомогою приладу Драгер, який показав різні результати, не може свідчити про здійснення його освідування належним чином, оскільки закон вимагає здійснення такого огляду в присутності свідків.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, його на законних підставах притягнуто до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним переглядом не встановлено неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення вимог процесуального закону. Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 25 січня 2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз