ун. № 759/3237/17
пр. № 3/759/1834/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Петренко Н.О., за участю захисника Коваль Л.Л. розглянувши матеріали, що надійшли з УПП у м. Києві роти№ 8, бат.№4, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1,

за ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

20.02.2017р. о 20 год. 40 хв. ОСОБА_2 в м. Києві пр-т Перемоги,135 керуючи автомобілем «Toyota Camry» д/н НОМЕР_3 перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасниками дорожнього руху, чим створив аварійну ситуацію водію автомобіля «Toyota Prius» д/н НОМЕР_4, який рухаючись в попутному напрямку, різко змінив напрямок руху та скоїв наїзд на відбійник, після чого автомобіль «Toyota Camry» відкинуло на автомобіль «Toyota Prius». При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Чим допустив порушення пункту 10.1; 2.3 б Правил дорожнього руху.

Крім цього, ОСОБА_2 20.02.2017 о 20 год. 40 хв. в м. Києві пр-т Перемоги, 135 керував автомобілем «Toyota Camry» д/н НОМЕР_3 в стані алкогольного сп»яніння. Огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився у встановленому законом порядку, зі згоди водія, спеціальним технічним засобом «ДРАГЕР» в присутності двох свідків, який показав 1, 20 % вмісту алкоголю в крові. Чим допустив порушення пункту 2.9 А Правил дорожнього руху.

Також, ОСОБА_2 20.02.2017 о 20 год. 30 хв. в м. Києві рухаючись по пр-ту Перемоги у напрямку центру керуючи транспортним засобом «Toyota Camry» д/н НОМЕР_3 на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану звуковим сигналом (сиреною) та червоно-синіми проблисковими маячками не зупинився. Був затриманий шляхом переслідування на патрульному транспортному засобі, д/н НОМЕР_4 на пр-ті Перемоги, 135.

Адвокат Коваль Л.Л. в судовому засіданні зазначила, що в порушення приписів законодавства, в протоколі БР № 113326 про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП не зазначено відомості про свідків його складання, немає підписів цих свідків. В самому протоколі зазначено, що до нього додаються пояснення, однак не конкретизовано, які саме пояснення, у кого вони відібрані, щодо яких фактів. А враховуючи, що до протоколу додані пояснення самих працівників поліції, неможливо встановити, що мають на увазі саме пояснення свідків, і що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення містяться пояснення саме тих свідків, що були присутні під час огляду ОСОБА_2 на стан сп»яніння. А з урахуванням того, що 20.02.2017р. ОСОБА_2 не було вручено копії протоколу (отримано лише 23.02.2017р.) у обє»ктивного спостерігача виникає обгрунтований сумнів, що пояснення свідків складено саме 20.02.2017р, а не пізніше, і що свідки взагалі були присутні під час огляду на стан сп»яніння. На це вказує також і те, що в порушення вимог п.10 Порядку, ОСОБА_2 не було вручено копію акту огляду на стан сп»яніння.

Чек приладу «Драгер» долучений до протоколу є вкрай низької якості. Так на чеку неможливо визначити серійний номер приладу, на якому проводився тест, що унеможливлює встановлення факту його належності перевірки справності, точності. Також, дату, коли проводився тест, взагалі неможливо визначити, що становить під сумнів той факт, що результати тесту на приладі отримані внаслідок огляду на стан сп»яніння саме ОСОБА_2, та що тест, результати якого додано до протоколу, проводився саме 20.02.2017р. Такі обставини унеможливлюють достовірно встановити факт перебування ОСОБА_2 у стані сп»яніння 20.02.2017р.

Також, жодних доказів на підтвердження того, що причиною наїзду на відбійник автомобіля «Toyota Prius», а отже і причиною самої ДТП, стало порушення саме ОСОБА_2 приписів ПДР.

Заслухавши пояснення адвоката Коваль Л.Л., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення суд прийшов до висновку, визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених за ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1ст. 267 КУпАП адміністративне затримання, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, ліцензійної картки на транспортний засіб, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, прокуророві або до суду.

ОСОБА_2 не був позбавлений права оскаржити дії інспекторів поліції, якщо вважав їх дії відносно нього незаконними, але на момент розгляду справи цього не зробив.

Адвокат в судовому засіданні надав суду копію постанови від 21.03.2017р. Святошинського районного суду м. Києва щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення 20.02.2017р. за ст. 185 КУпАП, яка станом на 19.04.2017р. правопорушником не була оскаржена.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що протоколи складені у відповідності до вимог ст.256 КпАП України, а тому у суду не має підстав піддавати під сумнів складені працівниками поліції протоколи про адміністративні правопорушення.

Будь-яких доказів на спростування викладених у протоколах обставин суду не надано.

Вирішуючи питання про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_2 , суд враховує характер вчиненого ним правопорушення, особу порушника, його відношення до скоєного та вважає за необхідне застосувати до нього, стягнення у вигляді у вигляді накладення штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами.

Згідно ст. 36 КпАП адміністративне стягнення накладається в межах санкції , встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Санкція статті 130 ч.1 КпАП передбачає більш суворе покарання, тому суд вважає за можливе призначити покарання застосувавши санкцію даної статті.

На підставі викладеного й ч. 1 ст. 130, 124, ст. 122-2 КУпАП, керуючись ст. ст. 30, 33, 36, 40-1, 283-285, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, 124, ст. 122-2 КпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_2 0, 2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, тобто 320 грн. за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена або на неї може внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд міста Києва.

Постанова може бути пред'явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя: