АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду м. Києва Васильєва М.А.,

за участю

особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року, якою

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, та проживає за адресою: АДРЕСА_2

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130, ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн. 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, без оплатного вилучення транспортного засобу, стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 275 грн. 60 коп.,

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до постанови суду, 18 вересня 2016 року о 04 год. в м. Києві по вул. Козацька, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Subaru Forester» державнийномерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови. Від проходження медогляду в встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху.

Крім того, 18 вересня 2016 року о 04 год., в м. Києві по вул. Козацька, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «SubaruForester» державний номерний знак НОМЕР_2, під час руху був неуважним, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив наїзд на дерев'яний паркан, що призвело до пошкодження майна та транспортного засобу. Вказаними діями ОСОБА_1порушив вимоги п. 2.36, 12.1 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити встановлений захід стягнення на розсуд суду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що до моменту затримання знаходився на весіллі у подруги, яке закінчилось 17 вересня 2016 року о 22 год. Протягом всього часу випив келих вина. Перед зупинкою транспортного засобу, яким він керував, його автомобіль був підрізаний поліцейським автомобілем, внаслідок чого він не впорався з керуванням та вчинив ДТП, в'їхавши в огорожу на малій швидкості та пошкодивши тільки бампер автомобіля.

Також апелянт звертає особливу увагу на те, що після того, як він вийшов з автомобіля, не розуміючи причини вимушеної зупинки, його без пояснень повалили на асфальт та одягнули наручники, почали звинувачувати в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. Він від «Драгера» відмовився по причині недовіри після побиття працівниками поліції. Крім того, йому погрожували, що причеплять наручниками до турніка.

Також, як зазначає апелянт, свідки, які підтверджували його стан, є підставними, так як на судову справу вони не з'явились та за місцем проживання за вказаною в протоколі адресою не проживають і не проживали, а один із свідків не досяг повноліття.

Що стосується зміни адміністративного стягнення, то ОСОБА_1 вказує, що автомобіль використовується ним в робочих цілях і позбавлення його права керувати транспортним засобом ставить у дуже скрутне становище, оскільки він немає можливості іншого засобу заробітку для проживання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1, який просив задовольнити апеляцію, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи та додатково долучені докази, перевіривши доводи апеляційної скарги та розглянувши справу у її межах, приходжу до такого висновку.

Як убачається з постанови, яка оскаржується, при розгляді даної справи суд вислухав пояснення ОСОБА_1, дослідив наявні у справі докази, обґрунтував прийняте рішення, а тому рішення суду відповідає вимогам діючого законодавства.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, він, не оспорюючи вину за ст. 124 КУпАП, не визнав вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП, та пояснив, що він не зрозумів, чому його підрізали працівники поліції, внаслідок чого автомобіль потрапив в ДТП. З якою метою його переслідували працівники поліції, не знає, але він не втікав, йому не було, де зупинитися, оскільки там дорога з двостороннім рухом, по одній смузі руху в кожний бік, та поворот за поворотом. Після того, як автомобіль потрапив в ДТП, працівники поліції одягали йому кайданки, погрожували. При затриманні його кинули обличчям в землю, внаслідок чого у нього були тілесні ушкодження. Він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння на алкотестері «Драгер», оскільки не довіряє йому, і просив викликати йому «швидку допомогу», яка б і побої зафіксувала, і перевірила його на стан сп'яніння, але йому було відмовлено. Йому не пропонували їхати до лікаря-нарколога.

Опитана в суді апеляційної інстанції працівник поліції - свідок ОСОБА_4 пояснила, що по лінії «102» був отриманий виклик, що на автомобілі «Subaru Forester» державний номерний знак НОМЕР_1 водій перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Оскільки вони були на вулиці, по якій рухався зазначений автомобіль, та почали заходи для його зупинки, але водій, керуючи автомобілем, почав тікати, внаслідок чого не впорався з керуванням та здійснив наїзд автомобілем на паркан. Водій, вискочивши з автомобіля, почав тікати. Було задіяно декілька екіпажів поліції. Водія наздогнали інші поліцейські, затримали. Водій перебував у стані алкогольного сп'яніння, але від огляду на стан сп'яніння як на «Драгері», так у лікаря-нарколога відмовився, у зв'язку з чим було складено протокол. Вів себе зухвало, лаявся нецензурною лайкою, на зауваження не реагував, з протоколом знайомитися відмовився, у зв'язку з чим протокол був оголошений вголос. При цьому були зупинені інші автомобілі, водії яких і були свідками цьому.

Пояснення свідка підтверджуються як відеозаписами, наданими Управлінням патрульної поліції у м. Києві, так і відеозаписом, наданим ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, які були досліджені під час апеляційного розгляду.

З відеозаписів також вбачається, що при оголошенні протоколу ОСОБА_1, останній не заперечував проти того, що йому було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння в присутності двох свідків як на алкотестері, так і у лікаря-нарколога. При цьому ОСОБА_1, вказуючи, що не відмовляється від проходження огляду на стан сп'яніння, жодних дій для проходження такого огляду не вчинив, вимагав виклику «швидкої допомоги», яка і повинна була, на його думку, встановити його стан.

Крім того, як встановлено при апеляційному розгляді справи, не заперечувалося ОСОБА_1 в апеляційному суді та вбачається з матеріалів справи, постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і підтверджується сукупністю досліджених доказів.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції в межах апеляції, вважаю, що викладені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_1 про суворість накладеного на нього виду адміністративного стягнення є безпідставними, оскільки адміністративне стягнення накладено судом з урахуванням загальних правил накладення адміністративного стягнення, характеру вчиненого правопорушення, яке є грубим порушенням, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану та в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 на те, що автомобіль ним використовується у робочих цілях і позбавлення його права керування транспортними засобами ускладнить перебіг життя, оскільки він не має можливості іншого способу заробітку для його проживання, не можуть бути враховані, як пом'якшуюча обставина, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 вже був притягнутий до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення, але відповідних висновків для себе не зробив і вчинив повторно грубе порушення порядку користування правом керування транспортним засобом (ас. 5).

Обставини вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ОСОБА_1 не оспорювалися ні в суді першої інстанції, ні під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130, ст. 124 КУпАП є законною та обґрунтованою, і підстави для зміни виду адміністративного стягнення відсутні .

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130, ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, без оплатного вилучення транспортного засобу, стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 275 грн. 60 коп., - залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва М.А. Васильєва