АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/445/17 Справа № 712/6987/17 Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч. 1 ст. 172-6 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2017 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Биба Ю.В., за участю прокурорів Криворучка Р.В. та Лисика М.А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, його захисника адвоката ОСОБА_4, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 червня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого інспектором роти № 1 Управління поліції у м. Черкаси Департаменту патрульної поліції НП України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 320 грн.,

в с т а н о в и в :

З постанови районного суду вбачається, що ОСОБА_3, перебуваючи з 24.03.2016 на посаді інспектора роти № 1 Управління патрульної поліції у м. Черкаси Департаменту патрульної поліції, будучи, відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», субєктом відповідальності за порушення, повязані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_4 порушує питання про скасування постанови суду першої інстанції через неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та просить прийняти нову постанову, якою закрити провадження в справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

На думку апелянта, допущені судом першої інстанції порушення призвели до неповного зясування фактичних обставин справи, їх не дослідження та не надання належної оцінки наявним в провадженні доказам, а в подальшому до прийняття хибного рішення про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією.

Зазначає, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією № 2 від 01.06.2017 щодо ОСОБА_3 складено не уповноваженою на те особою - оперуповноваженим Черкаського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України ОСОБА_5, оскільки матеріали адміністративної справи не містять підтверджуючих його повноваження документів та документів щодо розподілу службових обовязків на складання подібних протоколів.

Крім того, звертає увагу на невідповідність зазначеного вище протоколу вимогам закону, в частині відсутності в ньому посилання на дані про особу, що притягається до відповідальності, необхідних для встановлення дійсних обставин справи та ідентифікації правопорушника.

Стверджує, що електронна декларація ОСОБА_3 подана своєчасно, тобто в строки передбачені чинним законодавством, а про те, що в НЗК вона не зареєстрована, він дізнався лише 03.05.2017, однак не мав можливості її одразу повторно внести, оскільки у нього були відсутні дані батька, який перебував у відрядженні, які також підлягали занесенню до декларації. Вважає, що декларація не була зареєстрована в НЗК через збої в системі, які могли посприяти не завершенню її реєстрації.

Заслухавши думку ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_4 про задоволення апеляційної скарги в повному обсязі з наведених в ній мотивів, міркування прокурорів про законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції та відсутність підстав для задоволення апеляційних вимог захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга захисника - адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 підлягає до задоволення.

Згідно ч. 2 ст. 7 та ст.ст. 245, 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам ст. 283 КУпАП, ґрунтуватися на встановлених в ході судового розгляду обставинах та достатніх і беззаперечних доказах, оцінка яких проводиться в порядку ст. 252 КУпАП, шляхом всебічного, повного і обєктивного їх дослідження як окрема, так і в сукупності з іншими обставинами.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався, неповно розглянув справу щодо ОСОБА_3 та не вжив усіх заходів для всебічного, повного, та обєктивного зясування обставин справи, всупереч ст.ст. 245, 252 КУпАП.

Зокрема, як вбачається зі змісту протоколу № 2 про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією від 01.06.2017, складеного оперуповноваженим Черкаського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України ОСОБА_5, ОСОБА_3, будучи особою, на яку відповідно до п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» поширюється його дія, являючись відповідно до ч. 1 ст. 45 даного Закону субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, без поважних причин не своєчасно, поза межами встановленого граничного терміну до 01.05.2017, 29.05.2017 подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні суд першої інстанції визнав факт вчинення ОСОБА_3 адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, за обставин, наведених в протоколі, доведеним.

Разом з цим, такі висновки суду першої інстанції не знайшли свого обєктивного підтвердження в ході апеляційного розгляду, з огляду на наступне.

Санкцією частиною 1 ст. 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

З субєктивної сторони дане адміністративне правопорушення передбачає наявність умисної форми вини. Зокрема відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування настає за умови, що субєкт усвідомлював протиправний характер своїх дій і мав прямий умисел спрямований на ухилення від подання чи несвоєчасне подання відповідної декларації, керуючись особистим інтересом чи інтересами третіх осіб. Вчинення такого діяння через необережність не охоплюється санкцією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП і виключає притягнення до адміністративної відповідальності.

Як передбачено в ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаних норм засвідчує, що склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є формальним, обовязковим елементом його обєктивної сторони є умисна дія, зокрема умисне несвоєчасне подання електронної декларації. Разом з цим, з протоколу про адміністравтине правопорушення не вбачається наявність умисної форми вини ОСОБА_3 в частині несвоєчасного подання ним електронної декларації, наявність такого умислу не доведена прокурором і в ході апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення.

Згідно п.2 розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017, під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у звязку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо; суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обовязкові ознаки корупційного правопорушення також звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06.10.2010 (справа №1-27/2010).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням №3 від 11.08.2016 Національного агентства, яким затверджено розяснення щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, визначено етапність початку роботи системи декларування у 2016 - 2017 роках, яка визначена рішенням Національного агентства від 10.06.2016 №2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 958/29088.

На підставі вищевикладеного, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини 3 розділу 1 Розяснення, перший етап подачі декларацій розпочався з 00 годин 00 хвилин 01.09.2016 для таких типів декларацій (повідомлень) та субєктів декларування: - щорічні декларації за 2015 рік службових осіб, які станом на 01.09.2016 займають згідно зі ст. 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище. Зазначені у цьому абзаці декларації подаються протягом 60 календарних днів з дати, визначеної у цьому абзаці. Другий етап декларування розпочинається з 00 годин 00 хвилин 01.01.2017 для всіх інших субєктів декларування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 є поліцейським та, відповідно п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», є субєктом, на якого поширюється дія даного Закону.

Частиною 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у п. 1, п.п. «а» і «в» п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 3 даного Закону зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, за формою, що визначається Національним агентством.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб» від 23.03.2017 № 1975-VIII, Розділ ХIII «Прикінцеві положення» доповнено п. 5-1 та продовжено строк подання щорічної декларації для осіб, які подають таку декларацію вперше до 01.05.2017.

В даному випадку, для ОСОБА_3 кінцевою датою для подання щорічної декларації було 30.04.2017.

Як слідує з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічна декларація за 2016 рік ОСОБА_3 подана 29.05.2017, тобто майже через місяць після закінчення передбаченого законодавством строку.

Однак, як показав суду апеляційної інстанції ОСОБА_3, декларація за 2016 рік ним була подана своєчасно, оскільки у другій половині лютого на початку березня 2017 року він разом зі своєю матірю ОСОБА_6 заповнював електронну декларацію та подав її до НЗК, як того вимагає чинне законодавство. Про те, що його декларацію не було зареєстровано, він дізнався 03.05.2017 від відділу кадрів УПП в м. Черкаси ДПП, однак не зміг одразу повторно внести декларацію та її подати, оскільки у нього були відсутні відомості батька, які підлягали занесенню до неї, а останній по кінець травня поточного року перебував за кордоном.

ОСОБА_3 припускає, що його декларація не була відправлена до НЗК через перебої в роботі сервісу.

Апеляційним судом встановлено, що згідно листа керівника Адміністративного департаменту Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_7 від 01.08.2017 № 93-05/26301/17, наданого на адвокатський запит адвоката ОСОБА_4, субєкт декларування ОСОБА_3 зареєструвався в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування 23.02.2016 о 19 год. 48 хв., а 28.02.2017 о 20 год. 55 хв. останнім було натиснуто кнопку «Подати документ», але не натиснуто кнопку «Подати декларацію» та не підписано чернетку документу власним електронним цифровим підписом, що підтверджує позицію ОСОБА_6 про те, що він заповнював декларацію і не мав наміру порушувати установлені законодавством строки щодо її подачі.

З витягу послідовності дій субєкта декларування ОСОБА_3 з 23.02. по 01.04.2017 вбачається, що останній розпочав сесію в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування 23.02.2017 о 19 год. 53 хв. і до 23 год. 26 хв. 23.02.2017 створював чернетку, заповнював розділи декларації 1,2.1,2.2,,3,4,5,6,7,8,9,10,11, а в подальшому зберігав чернетку. Крім того, ОСОБА_3 28.02.2017 о 19 год. 01 хв. розпочав сесію в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування і до 20 год. 57 хв. працював в реєстрі, а в подальшому натиснув кнопку «Подати документ».

Апеляційний суд, бере до уваги доводи апелянта, про те, що у ОСОБА_6 не було умислу на несвоєчасне подання декларації за 2016 рік, оскільки останній намагався її подати вчасно, вживаючи дій для її оформлення та подальшої подачі і був впевнений, що її подано в порядку передбаченому законодавством, а прокурором в судовому засіданні не доведено протилежного. З огляду на наведене, в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Що стосується неподання ОСОБА_6 декларації одразу ж після того, як він дізнався, що вона не подана, в період часу з 03.05. по 28.05.2017, то вказані обставини виходять за межі складеного щодо нього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення.

Разом з цим, вважаю, що причини не подачі електронної декларації ОСОБА_3 в період з того моменту, коли він дізнався про те, що декларація в НЗК відсутня і по 28.05.2017 є поважними, оскільки у нього не збереглися відповідні відомості що підлягали занесенню в декларацію і йому потрібен був час для їх поновлення і отримання,

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, в тому числі і у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.2 ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

У зв'язку з вищевикладеним, вважаю, що постанова районного суду відносно ОСОБА_6 є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з істотними порушеннями вимог закону, в зв'язку з чим підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 - закриттю відповідно до ч.1 п.1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

У звязку з тим, що провадження по адміністративній справі щодо ОСОБА_6 підлягає закриттю, судовий збір, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, при умові його сплати, підлягає поверненню останньому.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, ст. 315 ЦПК України, ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 червня 2017 року щодо ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Повернути ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 320грн. при умові надання доказів його сплати.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Биба