Справа № 202/1076/17
№ 3/202/517/2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 лютого 2017 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуський О.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка працює директором ТОВ «ТТК «ОСОБА_1 Транс», мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Янтарна, 83/2/77, про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 41 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 17/4.1-3 від 23.01.2017 року, встановлено, що директор ТОВ «ТТК «ОСОБА_1 Транс» ОСОБА_1 у періоді 01.01.2015 року - 31.12.2016 року за місцем здійснення діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТ'К «ОСОБА_1 Транс», яке знаходиться за адресою : 49074, м. Дніпро, вул. Киснева, буд. 3-А, кім.312 (тел.371-15-24) в порушення вимог статуту не забезпечила дотримання вимог законодавства України з питань праці, а саме:

1) В ході перевірки було встановлено, що на підприємстві мали місце випадки порушення строків виплати заробітної плати, що не відповідає вимогам ч. 1 ст.115 КЗпП України у якій зазначено: «Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата».

Фактично, заробітна плата на підприємстві виплачувалась один раз на місяць. Крім того, мають місце випадки виплати заробітної плати пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюються виплати, наприклад:

відповідно до відомості на виплату грошей за січень 2015 року №ВЗП-000002 заробітна плата за січень 2015 року виплачена 19.02.2015 року.

відповідно до відомості на виплату грошей за березень 2015 року №ВЗП-000004 заробітна плата за березень 2015 року виплачена 20.04.2015 року.

відповідно до відомості на виплату грошей за квітень 2015 року №ВЗП-000005 заробітна плата за квітень 2015 року виплачена 15.05.2015 року.

2) На підприємстві мали місце випадки порушення строків виплати заробітної плати, за час щорічної відпустки, що порушує вимоги ч. 4 ст.115 КЗпП України та ст. 21 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 № 504/96-ВР у яких визначено, що заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки, наприклад:

- ОСОБА_2, заява про надання відпустки від 20.10.2015. Наказом від 30.10.2015 за №30/10 надана щорічна оплачувальна відпустка терміном 24 дні з 02.11.2015 по 25.11.2015. Заробітна плата за час відпустки виплачена 17 грудня 2015 року (відомість на виплату грошей №000027 від 17.12.2015).

ОСОБА_1, заява про надання відпустки від 16.11.2015. Наказом від 10.11.2015 за №30/11 надана щорічна оплачувальна відпустка терміном 24 дні з 01.12.2015 по 24.12.2015. Заробітна плата за час відпустки виплачена 31 грудня 2015 року (відомість на виплату грошей №1 від 31.12.2015).

Отже, заробітна плата за період відпусток зазначеним працівникам виплачувалася із затриманням законодавчо встановлених строків, що порушує вимоги ч. 4 ст.115 КЗпП України та ст. 21 ЗУ «Про відпустки» від 15.11.1996 №504/96 - BP.

В ході перевірки було встановлено, що на підприємстві мав місце випадок порушення строків розрахунку при звільненні працівника, що порушує вимоги ч. 1 ст.116 КЗпП України у якій зазначено: «При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення», а саме:

- ОСОБА_3 звільнений за власним бажанням 23 серпня 2016 року відповідно до наказу про звільнення №7-к. Розрахункові кошти при звільненні виплачені 31 серпня 2016 року, відповідно до відомості на виплату грошей №14.

Отже, розрахункові кошти при звільненні зазначеному працівнику виплачувалася із затриманням законодавчо встановлених строків, що порушує вимоги ч. 1 ст.47 та ч. 1 ст.116 КЗпП України.

Приписом ч. 1 ст. 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Фактично, грошові кошти за час затримки розрахунку при звільненні вищезазначеним працівникам не нараховані та не виплачені, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 117 КЗпП України.

В ході перевірки було встановлено, що водіям, які були прийняті на роботу, не відшкодовувались кошти за проходження попереднього медичного огляду, що порушує вимоги ч. 1 ст. 169 КЗпП України у якій, зазначено: «Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний за свої кошти організувати проведення попереднього (при прийнятті на роботу) і періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, а також щорічного обов'язкового медичного огляду осіб віком до 21 року».

Отже, при прийнятті на роботу, попередній медичний огляд водії вантажних автомобілів проходили за власний рахунок без наступного відшкодування їм підприємством коштів, витрачених на проходження медогляду, що порушує вимоги ч. 1 ст. 169 КЗпП України.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення визнала в повному обсязі.

Також вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення підтверджується актом перевірки від 20 січня 2017 року № 16/4.1-3, додатками до нього та протоколом про адміністративне правопорушення № 17/4.1-3 від 23.01.2017 року.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, а саме: порушення встановлених термінів виплати заробітної плати та інші порушення вимог законодавства про працю.

При визначенні виду і розміру стягнення, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують її відповідальність, вважаю за необхідне застосувати до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави.

В відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 33, ч. 1 ст. 41, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винною ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 510 (пятсот десять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 320 (триста двадцять) гривень.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом 10-ти днів з дня винесення постанови.

Суддя: О.М. Мачуський