Провадження № 33/792/219/17
Справа № 686/1523/17-п Головуючий в 1-й інстанції Піндрак О.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2017 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області в складі: головуючої-судді ОСОБА_1, з участю секретарів судового засідання Крисюк В.С., Інжиєвської Ю.А., захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 4 квітня 2017 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 4 квітня 2017 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, працює начальником Інспекції Держенергонагляду в Хмельницькій області,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 320 грн. судового збору.

ОСОБА_3 визнано винним в тому, що він 13 січня 2017 року в 00 год. 26 хв. по Проспекту Миру, 90/1 в м. Хмельницькому керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нечітка вимова), а після зупинення працівниками поліції транспортного засобу, в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, ухилився від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного спяніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі. Вважає, що постанова суду першої інстанції є необ'єктивною та незаконною, суд не дослідив всіх доказів в провадженні, прийшов до хибного висновку з приводу вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівниками поліції були порушені вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог закону, а саме складений у відсутність свідків, що підтверджується відеозаписами з камер поліцейських.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_2 в підтримання доводів апеляційної скарги, який просив постанову суду скасувати з закриттям провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, дослідивши зібрані по справі докази, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає до задоволення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджуються зібраними та дослідженими судом першої інстанції доказами, яким суд дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який 13 січня 2017 року був складений інспектором роти №2 батальйону УПП в м. Хмельницькому ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_4, того ж дня, о 00 год. 26 хв. по проспекту Миру, 90/1 в м. Хмельницькому; ОСОБА_3 керував автомобілем «Hyundai», номерний знак НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нечітка вимова). Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння в установленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

Відповідно до п.п. 2 ч. 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України 9 листопада 2015 року за № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

В протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 поліцейський зазначив наявність ознак алкогольного сп`яніння, передбачені п. 3 ч. 1 вищевказаної Інструкції, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нечітка вимова. Вказані обставини зазначені в протоколі, який підписаний свідками: ОСОБА_5, ОСОБА_6 Слід зауважити, що, як видно з даних записів з камер спостереження, сам ОСОБА_3 неодноразово визнавав вживання ним спиртних напоїв.

За наведених обставин поліцейський мав підстави вважати, що ОСОБА_3 перебуває з ознаками алкогольного сп`яніння та запропонувати ОСОБА_3 пройти огляд у встановленому законом порядку.

Допитаний апеляційним судом свідок ОСОБА_5 вказував, що на пропозицію працівника поліції пройти огляд ОСОБА_3 відмовлявся, вказував, що автомобілем не керував. Свідок підтвердив, що на місці події був присутній інший свідок, всі дії працівників поліції вчинялись при одночасній присутності двох свідків. Ті обставини, що свідок ОСОБА_5 в апеляційному суді не зміг чітко пригадати щодо відмови ОСОБА_3 проходити огляд у медичному закладі, не спростовує висновків суду, зважаючи на тривалий час після вчинення ОСОБА_3 правопорушення. До того ж апеляційний суд зважає необхідним зауважити, що як видно з даних записів з камер поліцейських, видно, що працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_3 пройти огляд на місці з допомогою спеціального засобу чи в лікарні, однак ОСОБА_3 відмовлявся, мотивуючи свою відмову тим, що він автомобілем не керував. Однак такі його твердження на увагу не заслуговують, зважаючи, що з записів з камер поліцейських чітко видно момент руху автомобіля ОСОБА_3, його зупинки та що в автомобілі ОСОБА_3 (який був за кермом) на момент зупинки інших осіб не було.

Обгрунтованих підстав вважати, що працівник поліції діяв не в межах своїх повноважень, пропонуючи ОСОБА_3 пройти такий огляд, захисник ОСОБА_2 в апеляційному суді не навів. Такими повноваженнями працівники поліції наділені згідно ст. 266 КУпАП, Інструкцією «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України 9 листопада 2015 року за № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015року за №1413/27858; наказом МВС України від 7 листопада 2015року №1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015року за №1408/27853 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі»; постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» від 17 грудня 2008 року №1103.

Проте, як вбачається з письмових доказів у справі, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень свідка ОСОБА_5, в апеляційному суді, записів з камер поліцейських, від проходження відповідно до встановленого законодавством порядку огляду на стан сп`яніння ОСОБА_3 відмовився.

Вищевикладене свідчить про порушення ОСОБА_3 п. 2.5 ПДР України, адже він відмовився на вимогу поліцейського від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, порядок проходження якого регламентований нормативно-правовими актами.

При розгляді справи щодо ОСОБА_3 порушень процесуального закону, що б стали підставою для скасування постанови суду з наведених ОСОБА_3 та його захисником в апеляційній скарзі та в апеляційному суді мотивів допущено не було. Підстав вважати протокол, дані відеозаписів недопустимими доказами, апеляційний суд не має.

Доводи апеляційної скарги захисника, що суд першої інстанції не вирішив його клопотання про виклик та допит свідків, суперечать фактичним обставинам справи.

Як видно з даних запису фіксування судового засідання, журналу судового засідання, суд на початку судового засідання вирішив таке клопотання, також судом було розяснено право повторного заявлення подібного клопотання. Після повторного заявлення клопотання (після перегляду відеозапису) судом таке клопотання було вирішено та відхилене, тому доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд не повертався до вирішення раніше заявленого клопотання, не прийняв жодного рішення за його клопотанням також не можуть бути врахованими. Під час розгляду в суді першої інстанції захисник не наводив обґрунтованих підстав для виклику та допиту всього екіпажу патрульної поліції.

Твердження захисника, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог законодавства, що є підставою, на думку апелянта, для скасування постанови суду на увагу не заслуговують. Досліджені судом першої інстанції та апеляційним судом докази дають підстави вважати, що протокол складений ще на місці зупинки по Проспекту Миру в м. Хмельницькому, що підтвердив свідок ОСОБА_5

Доводи захисника в апеляційному суді про те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 був складений з порушеннями норм чинного законодавства і не міг бути покладений в основу доведеності вини ОСОБА_3 є безпідставними, адже протокол про адміністративне правопорушення відповідає ст. 256 КУпАП, а зазначена в ньому суть адміністративного правопорушення є достатньо конкретною та зрозумілою для здійснення захисту, викладена суть правопорушення підтверджена доданими до протоколу доказами, дослідженими судом, яким суд першої інстанції дав належну оцінку. Твердження захисника в апеляційному суді, що порушення, допущені щодо оформлення протоколу про адміністративне правопорушення перешкоджали та перешкоджають встановленню обставин вчиненого правопорушення та впливають на переконливість доказів вини ОСОБА_3, не можуть вважатись обгрунтованими, протокол про адміністративне правопорушення містить достатні дані визначені ст. 256 КУпАП, які надавали суду можливість, з врахуванням наданих за матеріалами справи доказів, дотриматись вимог ст.ст. 280, 283 КУпАП та встановити обставини, які підлягають з»ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та відобразити їх у змісті постанови, обвинувачення ОСОБА_3 викладено в протоколі конкретно та зрозуміло. З огляду на викладене суд апеляційної інстанції не вбачає порушень визначеного КУпАП порядку складення протоколу про адміністративне правопорушення, які б давали підстави для сумнівів в його достовірності та допустимості.

Суд погоджується з доводами захисника про порушення поліцією вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП в частині невручення ОСОБА_3 копії протоколу про адміністративне правопорушення. Однак, зважаючи, що правопорушник наділений правом на ознайомлення з матеріалами провадження, яке його захисник реалізував в суді першої інстанції, а також додатково апеляційним судом направлялась його копія ОСОБА_3, суд не вважає їх підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Доводи захисника про невручення ОСОБА_3 копії протоколу про адміністративне правопорушення перед направленням його до суду, як підстави для скасування постанови суду першої інстанції, відсутності в справі його письмових пояснень з приводу складеного протоколу, апеляційний суд не приймає до уваги та вважає, що той не скористався своїм правом на дачу пояснень в суді першої інстанції та в апеляційному суді, скористався правовою допомогою захисника і в суді першої інстанції та в апеляційному суді. Невручення копії протоколу про адміністративне правопорушення, на що посилався захисник в апеляційному суді, не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, закриття провадження в справі чи направлення справи на доопрацювання, зважаючи що такі права ОСОБА_3 були поновлені в суді.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, дав вірну оцінку зібраним та дослідженим судом першої інстанції доказам, з якою погоджується апеляційний суд. За таких обставин доводи апеляційної скарги захисника про те, що висновки суду ґрунтуються на припущеннях, не відповідають фактичним обставинам справи, не знайшли свого підтвердження в апеляційному суді. Суд першої інстанції обґрунтовано обрав стягнення в вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, що, на думку суду, є достатнім для виховання особи, що вчинила правопорушення та попередження вчинення нею нових адміністративних правопорушень.

В разі незгоди з діями поліцейських (які не є предметом апеляційного розгляду за його скаргою про притягнення до адміністративної відповідальності) апелянт вправі оскаржувати такі дії до суду в порядку адміністративного судочинства, позаяк порядок оскарження рішення, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень регламентовано положеннями Кодексу адміністративного судочинства.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 4 квітня 2017 року стосовно ОСОБА_3 залишити без зміни, апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_1