Справа № 755/209/17
ПОСТАНОВА

іменем України

03.03.2017 року суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого у ДП «Дарницький вагоноремонтний завод» Укрзалізниці, адреса проживання: АДРЕСА_1 за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 (далі - особа, що притягається до адміністративної відповідальності) 13.12.2016 о 23:50 керував ТЗ «MERCEDES», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нестійка хода, неадекватна поведінка. Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків, у зв»язку з чим своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Вказаних висновків суд дійшов дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, враховуючи таке.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

У судові засідання 25.01.2017, 27.02.2017 та 03.03.2017, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи, згідно положень ст. ст. 268, 277-2 КУпАП, а саме:

· СМС повідомлення на 25.01.2017 ним було отримано, згідно довідки про доставку, 10.01.2017 о 19:31:00, тобто за три доби, але у судове засідання не прибув;

· СМС повідомлення про виклик на 27.02.2017 було отримано, згідно довідки про доставку, 03.02.2017 о 12:25:00, тобто за 3 доби, але у судове засідання не прибув;

· СМС повідомлення про виклик на 03.03.2017 було отримано, згідно довідки про доставку, 27.02.2017 о 18:09:00, тобто за 3 доби, але у судове засідання не прибув.

При цьому, судом було зобов»язано особу, що притягається до адміністративної відповідальності надати до суду документи, які підтверджують поважність причин неприбуття у судове засідання.

Про наявність такого зобов»язання особу було поінформовано безпосередньо у судовій повістці від 27.02.2017.

Дана вимога суду вказаною особою, відповідно до довідки про доставку повістки, була отримана 27.02.2017 о 18:09:00, але остання її не виконала та в черговий раз направила на адресу суду електронне повідомлення загального характеру без свого підпису про неприбуття через лікування.

Будь-які відомості у цьому листі чи додатки до нього, які б підтверджували реальність лікування заявником додано не було.

Що наявної копії лікарняного листа, то суд виходить з того що він виданий на період з 25.01.2017 по 28.01.2017, дані про його продовження відсутні.

Апріорі, у копії цього листа вказано, що особа, якій він виданий має приступити до роботи 31.01.2017.

Згідно ж ст. 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров'я, медичну допомогу та медичне страхування.

Сам зміст поняття "медична допомога" Конституція України не розкриває.

Однак, згідно Основ законодавства України про охорону здоров'я медична допомога - діяльність професійно підготовлених медичних працівників, спрямована на профілактику, діагностику, лікування та реабілітацію у зв'язку з хворобами, травмами, отруєннями і патологічними станами, а також у зв'язку з вагітністю та пологами.

Тобто, у медичній науці поняттям "медична допомога" переважно охоплюються лікування, профілактичні заходи, які проводяться при захворюваннях, травмах, пологах, а також медичний огляд та деякі інші види медичних робіт (рішення Конституційного Суду N 15-рп/98 від 25.11.1998, № 10-рп/2002 від 29.05.2002 (надалі - Рішення).

Також з цього ж Рішення випливає, що зміст поняття "медична допомога" Конституційний Суд України з'ясовував шляхом як його граматичного аналізу, так і дослідження правових актів. У лінгвістичному аспекті слово "допомога" означає сприяння, підтримку (фізичну, матеріальну, моральну тощо) в чому-небудь; захист кого-небудь, порятунок у біді; робити певний вплив, що дає потрібні наслідки, приносить полегшення, користь, у т.ч. і виліковувати; дію, скеровану на підтримку (реалізацію чиїх - небудь запитів або потреб у чому - небудь) за певних обставин.

У даній ситуації, заявник вказував, що не може прибути до суду з поважних причин так, як перебуває на лікуванні.

Однак, з досліджених судом матеріалів, які були надані самим заявником було встановлено, що у матеріалах справи відсутні дані про його перебування на лікуванні 27.02.2017 та 03.03.2017 у будь-якому закладі України.

А, виходячи з положень КУпАП в їх системному зв'язку із КУ та практикою ЄСПЛ можна дійти до висновку, що поважними причинами неприбуття особи на виклик є тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров'я у зв'язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад.

Тож, як би, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності і перебувала на лікуванні, у зв'язку із отримання медичної допомоги в період, коли викликався до суду у певному медичному закладі, цього є недостатньо, так, як має бути наявним також і попутній факт, а саме факт того, що таке перебування в закладі охорони здоров'я у зв'язку з лікуванням унеможливлює тимчасове залишити цього закладу через стан здоров»я особи ,а у цій справі відсутні дані, як про саме лікування, так і про неможливість прибуття шляхом тимчасового залишити закладу.

А тому суд, враховуючи вищевказані обставини та виходячи з вище зазначених правових норм, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов'язки, вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність осіб, що не з'явилися до суду будучи поінформованими про судовий розгляд та дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і обєктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття ж 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

А, як вбачається з матеріалів адміністративної справи, віпровідно до протоколу події мали місце 13.12.2016о 23:50, а згідно пояснень свідків про відмову від огляду вони відбувалися 14.12.2016 о 24:20.

Хоча, такий часовий проміжок, як 24:20 взагалі в правилах часового виміру є відсутній так, як є загальновідомим фактом, що 1 доба містить тільки 24 години і все.

Також з протоколу слідує, шо місце події є вул. Алма-Атинська у м. Києві, а з пояснень свідків слідує, що події були по вул. Марганецька, 26 в м. Києві.

Як наслідок усі вище вказані обставини підлягають уточненню УПП.

З п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» випливає, що спрощений підхід до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників є неприпустимим, у зв'язку з чим практика повернення протоколів про адміністративні правопорушення, які складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення є правильною.

А тому є доречним направити цю справу до УПП з метою дотримання імперативних завдань КУпАП викладених у статті 1 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, суд позбавлений можливості надати оцінку в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв'язку із чим, приходить до висновку про необхідність повернення справи для дооформлення, під час якого необхідно всебічно, повно, і об'єктивно з'ясувати всі обставини, що мають значення для прийняття правильного рішення, після чого, за наявності до того законних підстав, направити до суду, адже ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівав, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Підстав для закриття провадження по справі, на даний час, суд, виходячи з норм ст.ст. 38, 247 КУпАП та ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, не вбачає, оскільки дана процесуальна дія не дасть змоги забезпечити виконання норм ст. ст. 1, 6, 7, 23 КУпАП.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», ст.ст. 1, 6, 7, 23, 38, 221, 245, 247, 252, 256, 277, 278, 283 КУпАП, суддя

п о с т ан о в и в :

справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,, за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення повернути до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України для усунення вищевиявлених судом недоліків та виконання вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 31.03.2015 в справі № 2-рп/2015, оскарженню не підлягає.

С у д д я : О.В. Бірса