А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

02.03.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Стана І.В., за участю представника Закарпатської митниці ДФС Зубенка І.І., представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвоката Дудурича І.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав в. о. начальника Закарпатської митниці ДФС Балуєв С.С.,

в с т а н о в и в :

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 лютого 2016 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1 українець, громадянин України, із середньою освітою, не працюючий, ідентифікаційний код НОМЕР_1,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України адміністративного правопорушення, а провадження в справі закрито на підставі ч. 2 ст. 467 МК України, п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.

Згідно постанови, 19 травня 2016 року о 12-ій годині, у зону митного контролю на ділянку «В'їзд» митного поста «Тиса» Закарпатської митниці ДФС заїхав легковий автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель «Vito 309 CDI», державний номерний знак України НОМЕР_2, під керуванням громадянина України ОСОБА_2, який прямував у приватних справах з Угорщини в Україну. Формою проходження митного контролю гр. ОСОБА_2 обрав порядок проходження митного контролю по каналу «зелений коридор». Під час усного опитування гр. ОСОБА_2 заперечив наявність товарів в обсягах, що підлягають декларуванню та оподаткуванню, а також товарів, заборонених або обмежених до ввезення на митну територію України. Вказав, що переміщує через митний кордон України товари для власного використання, а саме: одяг жіночий (футболки) в загальній кількості 170 шт., загальною вартістю 85000 угорських форинтів; взуття жіноче та дитяче в загальній кількості 100 шт., загальною вартістю 55000 угорських форинтів. У підтвердження надав рахунки № АА3091674 від 19.05.2016, виданий підприємством «Dios Vegyikereskedes» та № GV4EA5704283 від 19.05.2016, виданий підприємством «Bag Star Kft», виписані на його ім'я, на загальну суму 140000 угорських форинтів, що по курсу НБУ станом на 19.05.2016 складає 12619 грн.. На підставі п. 6 постанови КМУ від 23.05.2012 № 467 «Про затвердження вичерпного переліку підстав, за наявності яких може проводитись огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення митними органами України», було прийнято рішення про виведення вищезазначеного транспортного засобу із загального потоку, і перенаправлення на смугу руху «червоний коридор» для проведення митного огляду, під час проведення якого встановлено, що гр. ОСОБА_2 переміщуються товари, заявлені при усному опитуванні, придбані в Угорщині, асортимент яких відповідає заявленому при усному опитуванні та вказаних у рахунках № АА3091674 від 19.05.2016 та № GV4EA5704283 від 19.05.2016, у зв'язку із чим, товар був пропущений на митну територію України. Разом із тим, під час здійснення митних формальностей виникла підозра щодо достовірності та автентичності поданих до митного контролю рахунків № АА3091674 від 19.05.2016 та № GV4EA5704283 від 19.05.2016. У ході проведення перевірки Закарпатською митницею ДФС направлений запит від 26.05.2016 № 49/38/07-70-20 на адресу Захонського Прикордонного Відділення Митної та Фінансової Варти Саболч-Сатмар-Берегської області Податкової та Митної Адміністрації Угорської Республіки. 16.11.2016 митницею отримана офіційна відповідь від митного департаменту центрального Управління Національної Податкової та Митної Адміністрації відповідно до якої, Реєстраційний суд при столичному суді своїм рішенням від 28.04.2016 заборонив подальшу діяльність підприємства «Bag Star Kft», одночасно визнавши його таким, що припинив свою діяльність, а підприємство «Dios Vegyikereskedes» взагалі не значиться в офіційному реєстрі підприємств, що свідчить про те, що гр. ОСОБА_2 перемістив через митний кордон України товари, шляхом подання органу доходів і зборів, як підстави для їх переміщення, підроблених документів - рахунків № АА3091674 від 19.05.2016 та № GV4EA5704283 від 19.05.2016.

В апеляційній скарзі в. о. начальника Закарпатської митниці ДФС Балуєв С.С. вказує на те, що постанова судді є незаконною, у зв'язку з невідповідністю викладених у ній висновків фактичним обставинам справи. Посилається на те, що суд, вірно встановив вину ОСОБА_2 у передбаченому ч. 1 ст. 483 МК України порушенні митних правил, однак неправильно застосував вимоги ч. 2 ст. 467 МК України, оскільки помилково визначив строки накладення адміністративного стягнення. Вказує на те, що суд не врахував те, що вчинене ОСОБА_2 правопорушення є триваючим і було виявлено 16.11.2016, тобто в момент коли від департаменту центрального Управління Національної Податкової та Митної Адміністрації Закарпатською митницею ДФС було отримано офіційні документи, які й підтверджують вину ОСОБА_2. Крім того, посилається на те, що висновок суду про те, що вказане правопорушення не є триваючим із посиланням на постанову Верховного Суду України від 20.06.2011 є не вірним, оскільки зазначена постанова була винесена із приводу неоднакового застосування ВАСУ положень ст. ст. 328, 355 Митного кодексу України, який втратив чинність 13.02.2012; що твердження суду про те, що ст. 355 МК України (2002 року) передбачала відповідальність за діяння, які зараз передбачені ч. 1 ст. 483 МК України є помилковим, оскільки дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України із приховуванням від митного контролю, були передбачені ст. 352 МК України (2002 року), тобто в ст. 355 МК України (2002 року) зовсім інший склад правопорушення, ніж передбачений ч. 1 ст. 483 МК України; що вищевказана постанова Верховного Суду України втратила актуальність у зв'язку з тим, що в Митному кодексі України (2012 року) на відміну від Митного кодексу України (2002 року), чітко встановлено перелік триваючих правопорушень (ч. 2 ст. 467 МК України), а також передбачена можливість внесення змін до митної декларації (ч. 2 ст. 269 МК України). Вважає, що закриття провадження в справі не сприятиме запобіганню вчиненню інших правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами. Просить постанову скасувати, винести нову, якою ОСОБА_2 визнати винним за ч. 1 ст. 483 МК України й накласти на нього стягнення у виді штрафу та конфіскації безпосередніх предметів порушення митних правил.

Заслухавши пояснення представника Закарпатської митниці ДФС Зубенка І.І., який підтримав апеляційну скаргу, представника правопорушника ОСОБА_2 - адвоката Дудурича І.В., який судове рішення вважав законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали справи про порушення митних правил, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 486 МК України, завданнями провадження в справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з точним дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

За змістом ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як убачається з матеріалів справи, 12 грудня 2016 року щодо ОСОБА_2 складено протокол про порушення митних правил № 2323/30502/16 за фактом порушення останнім передбачених ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України митних правил, що мало місце 19 травня 2016 року.

Відповідно до частини 2 статті 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст. 522 цього Кодексу розглядаються судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців із дня вчинення правопорушення, а в разі розгляду судами (суддями) справ про триваючі правопорушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-485 цього Кодексу - не пізніше, ніж через шість місяців із дня виявлення цих правопорушень.

Відповідальність за ч. 1 ст. 483 МК України настає в разі переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України із приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

За змістом ст. 264 МК України, митна декларація приймається та реєструється митним органом. Подання митної декларації повинно супроводжуватися наданням митному органу комерційних супровідних та інших необхідних документів, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України або уповноваженим ним органом. Митна декларація приймається митним органом, якщо встановлено, що в ній містяться всі необхідні відомості і до неї додано всі необхідні документи. Дата і час прийняття митної декларації фіксуються посадовою особою митного органу, що її прийняла шляхом її реєстрації. З моменту прийняття митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації. Митний орган не має права відмовити в прийнятті митної декларації, якщо декларантом виконано всі умови, встановлені цим Кодексом. Відмова митного органу в прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

За змістом указаних вище норм матеріального права передбачене ч. 1 ст. 483 МК України порушення митних правил, характеризується вчиненням одноразової дії в певний час, а саме, під час митного оформлення товару, коли такий проступок може бути виявлений контролюючим органом, який згідно з метою митного оформлення, засвідчує відомості, одержані під час митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та оформляє результати такого контролю. Отже, указане порушення митних правил не є триваючим.

Слід зазначити, що частина 2 ст. 467 МК України не вказує на те, що щодо правопорушень, передбачених ст. ст. 469, 477-485 МК України, строк завжди і за будь-яких обставин має обраховуватися від дня виявлення правопорушення. У даному випадку вирішальним є саме фактор «триваючого характеру» правопорушення, а не його кваліфікації згідно певної статті МК України, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є неспроможними.

Доводи апелянта в обґрунтування триваючого характеру правопорушення на дату 16 листопада 2016 року, коли на адресу Закарпатської митниці ДФС із департаменту центрального Управління Національної Податкової та Митної Адміністрації надійшли офіційні документи, які підтверджують вину ОСОБА_2, відхиляються як такі, що не свідчать про момент виявлення правопорушення, а були здобуті вже в межах провадження в справі про порушення митних правил.

Крім того, відповідно до позиції Міністерства юстиції України, висловленої в листі від 01 грудня 2003 року № 22-34-1465 «Щодо скоєння особою триваючого правопорушення», триваючим правопорушенням є проступки, пов'язані із тривалим, безперервним невиконанням обов'язків, передбачених правовою нормою.

Також, з листа Міністерства юстиції України від 17 липня 2007 року № 22-14-493 слідує, що триваючими визнаються правопорушення, які, розпочавшись із будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язків.

Згідно правової позиції, визначеної постановою Верховного Суду України від 09 квітня 2012 року, ухваленої в справі № 21-260 «а -11», порушення митних правил, яке полягає в заявленні у вантажній митній декларації неправдивих відомостей, не можна вважати триваючим, оскільки воно припиняється з поданням декларації митному органу.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що передбачене ч. 1 ст. 483 МК України порушення митних правил, склад якого встановлено в діях ОСОБА_2, по своїй природі не можна вважати триваючим правопорушенням, з огляду на те, що припинення вказаного правопорушення відбулося в момент спроби ОСОБА_2 перемістити товари через митний кордон України із приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів, та, відповідно, його виявлення митним органом.

Відповідно до ст. 3 МК України, при здійсненні митного контролю та митного оформлення, зокрема, товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів із питань державної митної справи, чинні на день прийняття митної декларації митним органом України.

Фактичні обставини справи й, зокрема, зміст вчинених ОСОБА_2 дій - подання 19 травня 2016 року органу доходів і зборів, як підстави для переміщення товарів підроблених документів - рахунків № АА3091674 від 9.05.2016, виданого підприємством «Dios Vegyikereskedes» та № GV4EA5704283 від 19.05.2016, виданого підприємством «Bag Star Kft», виписаних на його ім'я, прийняття та реєстрація митним органом цих документів, супровідних та інших необхідних документів, свідчать про те, що дії правопорушника ОСОБА_2 носили одноразовий характер дії і не підтверджують те, що ці дії є триваючими.

Отже, зазначене правопорушення не є триваючим, днем його вчинення є 19 травня 2016 року, тобто день та час, коли ОСОБА_2 вчинив спробу перемістити товари через митний кордон України із приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів, у зв'язку із чим адміністративне стягнення на нього може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців із дня вчинення правопорушення.

При прийнятті судового рішення враховується і те, що посадовими особами митного органу також не доведено, що правопорушнику ОСОБА_2 було відомо про те, що Реєстраційний суд при столичному суді своїм рішенням від 28.04.2016 заборонив подальшу діяльність підприємства «Bag Star Kft», визнавши його таким, що припинило свою діяльність, що підприємство «Dios Vegyikereskedes» взагалі не значиться в офіційному реєстрі підприємств.

Оскільки на момент розгляду справи в місцевому суді строки накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення сплили, то суд обґрунтовано закрив провадження в справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, із чим погоджується й суд апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок суду про те, що вказане правопорушення не є триваючим із посиланням на постанову Верховного Суду України від 20.06.2011 є не вірним, оскільки зазначена постанова була винесена із приводу неоднакового застосування ВАСУ положень ст. ст. 328, 355 Митного кодексу України, який втратив чинність 13.02.2012; що твердження суду про те, що ст. 355 МК України (2002 року) передбачала відповідальність за діяння, які зараз передбачені ч. 1 ст. 483 МК України є помилковим, оскільки дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України із приховуванням від митного контролю, були передбачені ст. 352 МК України (2002 року), тобто в ст. 355 МК України (2002 року) зовсім інший склад правопорушення, ніж передбачений ч. 1 ст. 483 МК України; що вищевказана постанова Верховного Суду України втратила актуальність у зв'язку з тим, що в Митному кодексі України (2012 року) на відміну від Митного кодексу України (2002 року), чітко встановлено перелік триваючих правопорушень (ч. 2 ст. 467 МК України), а також передбачена можливість внесення змін до митної декларації (ч. 2 ст. 269 МК України), апеляційний суд, з урахуванням вищевикладеного, відхиляє як такі, що не свідчать про незаконність висновку суду про закриття провадження в справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП і не являються підставами для скасування чи зміни судового рішення.

У зв'язку з наведеним, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, у зв'язку із чим, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав в. о. начальника Закарпатської митниці ДФС Балуєв С.С., залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 лютого 2017 року щодо правопорушника ОСОБА_2 залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Стан