Справа № 592/5280/17
Провадження № 3/592/1203/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суд м. Суми ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення (про порушення митних правил) , передбачене ст. 484 МК України, щодо:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, який працює водієм ТОВ Балтком Лайнз , паспорт громадянина України серії ЕР № 678255, виданий 22.01.2013 року, орган, що видав: 7323,

В С Т А Н О В И В :

Із змісту протоколу про порушення митних правил № 0225/80500/17 від 11.04.2017 року вбачається, що 11.04.2017 року о 18 годині 38 хвилин в зону митного контролю митного поста Бачівськ Сумської митниці ДФС заїхав тягач сідельний марки MAN TGX 18.440 , синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN № WMA13XZZ69M541505, який належить ТОВ Балтком Лайнз , Росія, м. Санкт-Петербург, пр-т Каменноострозький, буд. 28/28, літера А, кв. 112, під керуванням громадянина України ОСОБА_2. Під час проведення перевірки було встановлено, що громадянин України ОСОБА_2 перевозив та використовував товари, а саме: транспортний засіб комерційного призначення, сідельний тягач марки MAN TGX 18.440 , синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN № WMA13XZZ69M541505, який був ввезений на митну територію України поза митним контролем, тобто без виконання митних формальностей. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 484 МК України (а. с. 2 3) .

Із змісту письмових пояснень, наданих в судовому засіданні захисником ОСОБА_2 адвокатом ОСОБА_3 , вбачається, що згідно зі ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення. Відповідно до ст. 245 КУпАП, ст. 486 МК України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Ст. 248 КУпАП передбачено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою) , який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин. Відповідно до ст. 280 КУпАП, ст. 489 МК України при розгляді справи про правопорушення митних правил підлягають зясуванню такі обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення (тобто час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення) , чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність чи відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів, поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, в тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками) , що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України. Виходячи з встановлених Конституцією України, норми якої є нормами прямої дії, основних засад судочинства, зокрема, щодо забезпечення доведеності вини, та положень ст. 458 МК України, за змістом яких підставою адміністративної відповідальності є вчинення особою діяння, яке містить склад правопорушення, передбачений цим Кодексом, вимагають від особи, яка склала такий протокол, здійснення максимально можливою мірою дій, спрямованих на забезпечення можливості притягнення особи, яка скоїла правопорушення, до адміністративної відповідальності шляхом зібрання та фіксації доказів його вчинення з тим, щоб викладені у протоколі дані беззаперечно стверджували протиправність діяння особи, її винність у цьому діянні, факт і обсяг посягання цієї особи на охоронювані законом правовідносини. Він вважає, що при складенні протоколу про порушення митних правил та прийнятті рішення про тимчасове вилучення транспортного засобу ці вимоги закону виконані не були з огляду на таке. Відповідно до виписаних у ст. ст. 488, 490, 494 495 МК України положень, протокол про порушення митних правил це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою, про вчинення діяння (діянь) , яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого МК України, є найважливішим джерелом доказів у справах про порушення митних правил. В межах зазначених у протоколі обставин інкримінованого особі порушення митних правил і повинен провадитися їх, у тому числі, судовий розгляд. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказав, що термін кримінальне правопорушення , що міститься у ст. 2 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має автономне значення і охоплює суворі за своїми наслідками види адміністративних стягнень, до яких належать адміністративний арешт та значні адміністративні штрафи, які фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції, а справи щодо їх застосування в силу суворості таких санкцій за суттю є кримінальними (п. п. 82, 83 Рішення у справі Енгель та інші проти Нідерландів від 8 червня 1976 року, п. 55 Рішення у справі Гурепка проти України від 6 вересня 2005 року, п. 38 Рішення у справі Менаріні проти Італії від 27 вересня 2011 року) . З цього слідує, що протокол про порушення митних правил є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 494 МК України у протоколі про порушення митних правил, крім іншого, має бути зазначено місце, час вчинення вид та характер порушення митних правил. Однак, з складеного протоколу видно, що поставивши у вину наведені у ньому дії, разом з цим в протоколі не зазначено, коли, де і яким способом був ввезений в Україну сідельний тягач марки MAN TGX 18.440 , синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN № WMA13XZZ69M541505, хто саме ввозив транспортний засіб поза митним контролем. Крім того в протоколі не зазначено яким чином відбувалось переміщення транспортного засобу поза митним контролем, поза місцем розташуванням митного органу, або поза робочим часом, тобто сама посадова особа під час складання протоколу не знала спосіб, яким нібито був переміщений транспортний засіб. Крім того в протоколі відсутня дата вчинення правопорушення. Крім того, за змістом ст. 458 МК України, ст. 9 КУпАП протиправне діяння, вчинене певною особою, визнається порушенням митних правил лише в тому випадку, якщо має місце вина цієї особи, тобто якщо вчинене було здійснено навмисно або з необережності, наявність вини є невідємною ознакою субєктивної сторони будь якого адміністративного правопорушення. Виходячи з конструкції адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 482 МК України, а також розяснень, що містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах контрабанду та порушення митних правил № 8 від 03.06.2005 року субєктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю в особи вини у формі прямого умислу. При цьому, за змістом ст. 10 КУпАП наявність умислу є необхідною у всіх випадках, коли особа притягається до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, що може бути зроблено тільки навмисно, вина у формі умислу полягає в усвідомленні особою протиправного характеру вчиненої дії або бездіяльності, тобто їх незаконності, передбаченні її шкідливих наслідків та бажанні їх або свідомого допускання настання цих наслідків. Разом з цим протокол про порушення митних правил, крім вищевказаних даних про час, місце та спосіб вчинення адміністративного правопорушення, не містить відомостей про те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вчинила правопорушення, яке інкримінується, умисно. Крім того, як зазначено у вказаній вище постанові Пленуму Верховного Суду України № 8 від 03.06.2005 року особи, що вчиняють контрабанду та порушують митні правила, посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України, внаслідок чого завдають шкоду економіці держави, її культурній спадщині, здоровю населення та громадській безпеці, сприяють розширенню тіньового сектора економіки. Однак, матеріали, зібрані органом, працівник якого склав протокол про правопорушення митних правил, не містять як переконливих даних про те, що мав місце факт заподіяння інкримінованими діями будь-якої шкоди, так і достатніх доказів про умисне вчинення правопорушником того діяння, яке ставиться йому у вину. Конституційний Суд України в п. 4 Рішення від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП зазначив, що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки . Ч. 3 ст. 62 Конституції України передбачено, зокрема, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Оскільки склад правопорушення це наявність обєктивних та субєктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням та відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому, то, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю з обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Приймаючи до уваги той факт, що у протоколі про порушення митних відсутні посилання на час, місце, спосіб вчинення правопорушення, характер правопорушення, кваліфікаційні ознаки, тобто протокол не містить достатніх даних, які свідчать про наявність ознак адміністративного правопорушення, а також з урахуванням відсутності: - доказів, беззаперечно підтверджуючих станом на 11.04.2017 року наявність даних щодо факту порушення митних правил (зокрема, щодо дати, способу, місця та часу вчинення правопорушення) відносно обставин, викладених у протоколі № 0225/80500/17 від 11.04.2017 року; - доказів, беззаперечно підтверджуючих наявність станом на 11.04.2017 року в діях правопорушника вини у формі умислу, мотиву учинення порушення митних правил щодо обставин, викладених у протоколі № 0225/80500/17 від 11.04.2017 року; - доказів, беззаперечно підтверджуючих станом на 11.04.2017 року наявність даних щодо наслідків правопорушення, характеру і розміру заподіяної шкоди у звязку із вчиненням порушення митних правил відносно обставин, викладених у протоколі № 0225/80500/17 від 11.04.2017 року, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 497, ст. 498 МК України, ст. 245, 251, 280 КУпАП, він просив: 1. Адміністративну справу про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 484 МК України подальшим провадженням закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 2. Тимчасово вилучені за протоколом про порушення митних правил № 0225/80500/17 від 11.04.2017 року транспортний засіб: сідельний тягач марки MAN TGX 18.440 , синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN № WMA13XZZ69M541505, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу 78 32 № 653566 від 18.03.2015 року повернути ОСОБА_2 .

У відкритому судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 надав пояснення, аналогічні викладеним в письмових поясненнях. Він просив закрити провадження у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У відкритому судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат ОСОБА_3 надав пояснення, аналогічні викладеним в письмових поясненнях. Він просив закрити провадження у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У відкритому судовому засіданні головний державний інспектор відділу провадження у справах про порушення митних правил управління аналізу ризиків та протидії митним порушенням Сумської митниці ДФС ОСОБА_5 просив суд притягнути ОСОБА_2 до передбаченої законом адміністративної відповідальності.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, пояснення його захисник адвоката ОСОБА_3, пояснення головного державного інспектора відділу провадження у справах про порушення митних правил управління аналізу ризиків та протидії митним порушенням Сумської митниці ДФС ОСОБА_5, дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступного висновку.

З аналізу чинного конституційного, адміністративного, митного законодавства України з урахуванням рекомендацій та розяснень, наданих Верховним Судом України та Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вбачається наступне.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України) .

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч. 3 ст. 62 Конституції України) .

Виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями, та відповідальність за них (п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України) .

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 2 ст. 7 КУпАП) .

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП) .

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП) .

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП) .

По справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу (ст. 284 КУпАП) .

Адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України (ч. 1 ст. 466 МК України) .

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч. 1 ст. 486 МК України) .

У справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя) , що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: про закриття провадження у справі (п. 3 ч. 1 ст. 527 МК України) .

У разі якщо справа буде закрита, конфісковані товари, транспортні засоби повертаються особі, яка притягалася до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, або її представникові (ч. 3 ст. 528 МК України) .

Отже, на підставі встановлених обставин, прихожу до наступного висновку.

Оцінюючи додані до протоколу письмові докази, враховуючи показання особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, з точки зору їх логічності, послідовності, достовірності, виходячи з положень ст. 251 КУпАП, вважаю, що надані письмові докази не можуть бути визнані належними та допустимими доказами, оскільки містять відомості, які ґрунтуються на припущеннях, що прямо суперечить ст. 62 Конституції України. А усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України вважаю такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, у звязку з їх невідповідністю нормам ст. 256 КУпАП, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (Рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom) , п. 161, Series A заява № 25) , який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту .

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, з урахуванням положень ст. 251 КУпАП, вважаю, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 484 МК України.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 не порушував митних правил, а саме: він не перевозив та не використовував товари, транспортні засоби комерційного призначення, ввезені на митну територію України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю, тому він не підлягає адміністративній відповідальності, передбаченій ст. 484 МК України.

Отже, провадження відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю, а вилучені речі підлягають поверненню ОСОБА_2 або його представникові.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 19, 62, 92, 124, 129 Конституції України; ст. ст. 7, 9, 204-1, 247, 251, 252, 280, 284, 294 КУпАП; ст. ст. 466, 484, 486, 527 529 МК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 484 МК України закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Тимчасово вилучені за протоколом про порушення митних правил № 0225/80500/17 від 11.04.2017 року транспортний засіб: сідельний тягач марки MAN TGX 18.440 , синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN № WMA13XZZ69M541505, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу 78 32 № 653566 від 18.03.2015 року, які зберігаються на складі Сумської митниці ДФС, повернути особі, яка притягалася до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, ОСОБА_2 або його представникові адвокату ОСОБА_3.

Копію постанови протягом трьох днів вручити або вислати особі, щодо якої її винесено, ОСОБА_2.

Копію постанови вручити під розписку. У разі якщо копія постанови буде вислана, про це зробити відповідну відмітку у справі.

Постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або органом доходів і зборів, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст. 32 КУпАП, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 185-3 КУпАП.

Суддя І.Г. Бичков