АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 640/1070/17 Головуючий суддя І інстанції Сенаторов В.М.
Провадження № 33/790/455/17 Суддя доповідач Чопенко Я.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року м. Харків

Суддя апеляційного суду Харківської області Чопенко Я.В. розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 3 березня 2017 року, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, мешканець м Харкова,

- визнаний винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню - штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Судом встановлено, що 02.01.2017 року приблизно о 18.10 год. в м. Харків водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки Volkswagen Passat, державний номер НОМЕР_2, по вул. Шевченка, буд. 307, відповідно до дорожньої обстановки не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення із автомобілем марки Daewoo Lanоs, держаний номер НОМЕР_1, який стояв у лівому ряді за автомобілем, що повертав наліво, у зв'язку з чим автомобілі отримали механічні ушкодження та було заподіяно матеріальну шкоду. Окрім того, після прибуття на місце ДТП працівниками поліції було встановлено, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» або ж у закладі охорони здоров'я у присутності двох свідків відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 13.1, 2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, що передбачені ст.ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити, посилаючись на її незаконність, вважає що судовий розгляд проведено не повно та не об'єктивно, зазначає що висновки суду не відповідають дійсності, вважає, що працівниками поліції при складенні протоколів було порушено норми процесуального права та вважає, що матеріали справи сфальсифіковані.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причин неявки до суду та клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 не надходило, що не є перепоною для розгляду справи без його участі.

Разом з тим, ОСОБА_1 просить поновити йому строк апеляційного оскарження судової постанови, оскільки в судовому засіданні участі не приймав, а копію постанови отримав лише 18 березня 2017 року.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Вивчивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245,251,252,280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1в порушенні правил дорожнього руху.

В судовій постанові зазначено, що ОСОБА_1 через канцелярію суду надав заяву, в якій свою провину визнав в повному обсязі, просив справу розглядіти за його відсутністю.

Апеляційний суд вважає це посилання суду за технічну описку, оскільки зазначеної заяви матеріали справи не містять, а ОСОБА_1 наголошує на тому, що такої заяви не подавав.

Однак, вказана помилка не є підставою для безумовного скасування судового рішення і може бути усунута судом першої інстанції.

Крім того, ОСОБА_1 посилається на порушення порядку проведення огляду на стан сп'яніння.

Так, ст. 266 КУпАП регламенту, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

В протоколі про адміністративне правопорушення працівником поліції зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння, а від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на прилад «Драгер» та в закладі охорони здоров'я водій відмовився в присутності двох свідків.

Даний протокол складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржувались.

Відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.4,5) ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляд на стан сп'яніння на прилад «Драгер» та закладі охорони здоров'я.

Таким чином, порядок проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння проведений згідно вимогам ст. 266 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції щодо винності ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є вірним та не спростовується доводами апеляційної скарги.

Між тим, в своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 (а.с.6) зазначив, що «Я управлял автомобілем фольксваген на ул. Шевченко направлялся в супермаркет «Рост» за приобритением продуктов питания ехал в правом ряду в котором передо мной «Мазда3» резко стал, номера не заметил, начал уходить от столкновения машины в левый ряд, машину остановить не мог, так как этому помешало дорожное покрытие «гололед», что повлекло столкновение с автомобілем Деу Ланос.

Аналізуючи ці пояснення, вбачається, що ОСОБА_1 визнає те, що він не впорався з керуванням свого транспортного засобу, саме при зміні напрямку руху, та допустив зіткнення з автомобілем, тобто допустив порушення правил дорожнього руху, яке йому і вмінювалось працівниками поліції, п. 13.1 - водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Апеляційна інстанція погоджується з даним висновком суду першої інстанції..

Більш того, ОСОБА_1 в своїх поясненнях зазначає, що він рухався в правому ряді своєї смуги руху, а згідно схеми місця ДТП (а.с.3) зіткнення відбулось в лівому ряду по напрямку його руху.

Ця схема ДТП підписана ОСОБА_1 беззастережно та правильність даних цієї схеми ним не оскаржувалась.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і щодо винності ОСОБА_1, у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 на наявність відеозапису апеляційна інстанція не бере до уваги, оскільки судом першої інстанції цей відеозапис не вивчався, а до апеляційної скарги він не доданий, а тільки є посилання на нього. Більш того, з пояснень ОСОБА_1 (а.с.6) вбачається, що цей відеозапис підтверджує лише факт не повернення ОСОБА_1 його документів працівником поліції.

Апеляційний суд не вбачає необхідності допитувати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 оскільки матеріали справи не містять даних що вони були присутні на місті ДТП, а матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Між тим, при розгляді апеляційних скарг, апеляційний суд керується нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, предметом розгляду апеляційної інстанції є розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 3 березня 2017 року.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1, також, посилається на порушення норм процесуального права працівниками поліції при складенні постанови (а.с.30) про накладення на нього адміністративного стягнення.

Однак, ці доводи суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки не переглядає дану постанову винесену співробітниками поліції, так як розглядає апеляцію на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 3 березня 2017 року.

Суб'єктивні висновки апелянта щодо законності дій судді суду першої інстанції та співробітників поліції апеляційний суд до уваги не приймає і не може виходити за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст. ст. 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає постанову суду належним чином мотивованою і обґрунтованою та підстав для її скасування за доводами апеляції не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 3 березня 2017 року щодо притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області Я.В. Чопенко