Провадження № 3/537/136/2017
Справа № 537/6018/16-п
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.02.2017 року суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1, за участю секретаря Шаповал М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчук справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, 30.07.1986 р.н, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, який не працює, мешкає за адресою: м. Кременчук, провулок Бондарський, будинок 8, паспорт КО504568, виданий 21.03.2003 року,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

02.12.2016 року о 07 год. 40 хв. біля будинку 13 по вул. Салганній в м. Кременчук Полтавської області ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (запах з порожнини рота, тремтіння рук), проте відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

В судове засідання ОСОБА_2 не з'явився, хоча повідомлявся про місце і час розгляду справи, шляхом направлення повістки за адресою, вказаною в протоколі, та шляхом направлення телефонограми за номером телефону, вказаним у протоколі, а також шляхом розміщення на офіційному сайті суду інформації про судові засідання. Направлені судом 4 повістки повернулися без вручення за закінченням терміну зберігання, що суд оцінює як фактичну відмову отримувати повістки особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Проте ОСОБА_2 прийняв телефонограму суду з повідомленням про місце і час розгляду справи.

В ст. 277 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

В ст.38 КУпАП встановлено, що Адміністративне стягнення може бути накладено у справах про адміністративні правопорушення, підвідомчих суду (судді), не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення. Відповідно до ст.247 КУпАП, по закінченню зазначеного строку провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідне закрити.

З огляду на те, що при повідомленні судом про місце і час розгляду справи, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, не отримує повістки за вказаною нею ж адресою, у зв'язку з чим судові засідання неодноразово відкладалися, тому суд оцінює таку процесуальну поведінку ОСОБА_2 як направлену на умисне, безпідставне затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст.38 КУпАП.

Суд вважає, що наведена поведінка ОСОБА_2 щодо ігнорування судових засідань суперечить загально правовому принципу добросовісності.

Так, принцип добросовісності передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб'єктів при виконанні своїх юридичних обов'язків і здійсненні своїх суб'єктивних прав. У суб'єктивному значенні добросовісність може розглядатися як усвідомлення суб'єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов'язків.

Категорія «добросовісність» має важливе значення в правовому регулюванні. По-перше, вона є тією загальнолюдською цінністю, без якої право не може ефективно функціонувати. Принцип добросовісності містить вимоги, які допомагають зняти або пом'якшити недоліки абстрактної і формальної природи права, наблизити його до ідеалів справедливості, рівності, свободи й гуманізму. Цей принцип лежить в основі механізмів самозахисту правової системи, які забезпечують повагу до її кінцевих цілей і дозволяють їй коригувати відхилення, що викликані використанням юридичних правил у тих випадках, коли існує порушення духу права при відповідності його букві. Тому добросовісність це також реалізація прав і дотримання обов'язків не лише відповідно до букви права, але й відповідно до його духу.

Добросовісність при реалізації прав і повноважень, яка втілюється у:

- неприпустимості зловживання правом, яку зазвичай виводять із конституційних положень, згідно з якими здійснення прав та свобод людини не повинне порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право;

- заборони обходу закону, тобто ухилення від застосування обов'язкового правила шляхом використання легального засобу, але з негативними намірами. Обхід закону передбачає свідоме створення суб'єктами права певного фактичного складу (чи утримання від його створення) з метою забезпечити щодо себе дію одного правового припису та/чи не допустити дію іншого.

Посилання на принцип добросовісності було використане Конституційним Судом України при винесенні рішення у справі «про охоронюваний законом інтерес» (від 1 грудня 2004 р. № 18-рп/2004), в якому визначено, що добросовісність, як загальноправовий принцип, є одним з критеріїв для визначення того, чи є будь-який інтерес «охоронюваним законом», тобто самостійним об'єктом судового захисту..

В Рішенні Конституційного суду України від 02.11.2004 р. № 15-рп-2004 у справі № 1-33/2004 (справа про призначення судом більш м'якого покарання) зазначено, що "справедливість - одна з основних засад права - є вирішальною у визначенні права як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Як правило, справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в однаковому юридичному масштабі поведінки і в пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню".

Відповідно до ст.268 КУпАП, Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи. При розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, Законом не встановлено обов'язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Відповідно суду не надано права у разі ухилення від явки на виклик судді цю особу піддати приводу органом внутрішніх справ (Національною поліцією).

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи, що мало місце з боку учасників процесу нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством. (ст.1 КУпАП).

Вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення за наведених обставин підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №412162 від 02.12.2016 року з письмовими поясненнями ОСОБА_2, в яких він фактично визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, підтвердив вживання спиртовмісного настою та відмову від проходження медичного огляд на стан алкогольного сп'яніння; рапортом інспектора роти №1 УПП в м. Кременчуці від 02.12.2016 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, згідно з якими водій ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння в передбаченому законом порядку; а також відеозаписом адміністративного правопорушення, поданим УПП в м. Кременчуці.

Таким чином суд вважає доведеною вину водія ОСОБА_2, який керував транспортним засобом, у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Тому суд вважає, що дії ОСОБА_2 правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП, при призначенні стягнення суд враховує характер правопорушення, особу правопорушника, який не працює, а також відсутність обставин, що помякшують та обтяжують відповідальність.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_2 стягнення в межах санкції, передбаченої Законом за вчинене ним правопорушення.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 10200 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Штраф підлягає добровільній сплаті протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника ОСОБА_2 стягується подвійний розмір штрафу в розмірі 20400 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Полтавської області через Крюківський районний суд м. Кременчука протягом 10 днів з моменту винесення постанови.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1