Справа № 264/791/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.05.2017 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції м.Маріуполя, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, працюючого начальником відділення в ПрАТ «ММК ім.Ілліча», який мешкає м.Маріуполі по вул.Гоголівська, буд.11, громадянина України, за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

21 лютого 2017 року до суду надійшли протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.124 та ч.1 ст. 130 КУПАП України, згідно яких 19.02.2017 року 19.02.2017 року о 20-40 годині за адресою: м.Маріуполь Кальміуський район, вул.Блажевича, буд.213/4 водій ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_2 під час руху заднім ходом не впевнився в безпечності маневру та скоїв наїзд на перешкоду, внаслідок чого транспортний засіб отримав технічні пошкодження, чим завдав матеріальні збитки та порушив вимоги п.10.9, 10.1 ПДР України.

Він же, 19.02.2017 року о 20-40 годині за адресою: м.Маріуполь Кальміуський район, вул.Менжинського, б.52 керував транспортним засобом ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного спяніння, від проходження огляду на стан спяніння відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

ОСОБА_2 в судовому засіданні свою провину у скоєнні правопорушень не визнав та пояснив, що спиртні напої 19.02.2017 року він не вживав, за кермом автомобіля ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_2, знаходився у тверезому стані. Він заїхав у двір будинку, назву вулиці та номер будинку він не знає та, здійснюючи рух заднім ходом, не впевнився у безпеці маневру, в результаті чого скоїв наїзд на перешкоду (бетону огорожу). Тілесних ушкоджень внаслідок цього він не отримав, у транспортному засобі він знаходився сам. В результаті того, що автомобіль наїхав на бетонну огорожу заднім колесом, автомобіль сам рухатись не міг, оскільки застряг, необхідно було застосування домкрату. При цьому зазначив, що матеріальних збитків ані його транспортному засобу, ані бетонній огорожі завдано не було. Тому він вийшов із автомобіля та залишився у дворі будинку чекати на допомогу знайомого із домкратом. Коли він знаходився у дворі будинку, приблизно через 40 хвилин на місце події прибули працівник патрульної поліції, які почали у нього зясовувати обставини події. На думку працівника поліції у нього мались ознаки алкогольного спяніння, який запропонував йому пройти медичний огляд. Оскільки транспортним засобом він не керував на той час вже близько 40 хвилин, знаходився біля автомобіля, а не за його кермом, внаслідок події ніхто не постраждав, він вважав дії поліцейського щодо проведення його огляду незаконними та такими, що порушують його права. На його думку, працівник поліції мав провести його огляд лише у разі виявлення факту керування ним автомобілем. Крім того зазначив, що дорожньо-транспортна пригода це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. Він не заперечує проти факту наїзду на огорожу внаслідок своєї необережності, проте оскільки внаслідок події тілесні ушкодження ніхто не зазнав, матеріальних збитків ані його транспортному засобу, ані бетонній огорожі завдано не було, вказану подію не вважає ДТП. На питання суду щодо можливого вживання алкогольних напоїв після вказаної події, відповідати відмовився.

Суд, вислухавши правопорушника, дослідивши матеріали справи, оглянувши відеозапис, прийшов до такого.

Відповідно до ст.36 КУПАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Таким чином, суд вважає необхідним обєднати матеріли про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 в одне провадження.

Відповідно до пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення, вони були очевидцями факту скоєння наїзду водієм автомобіля ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_2 на бетону огорожу, та факту відмови ОСОБА_2 від проходження огляду як на місці правопорушення за допомогою технічних засобів, так і від огляду лікарем у медичному закладі. Факт керування водієм вказаного транспортного засобу ОСОБА_2 вони не засвідчили, жодних вказівок на це у їх поясненнях не мається. Як вбачається з їх письмових пояснень, до приїзду працівників поліції вони знаходились у себе вдома, факт наїзду водієм автомобіля ВАЗ 2107 на бетону огорожу бачили з вікна своєї квартири. Після приїзду працівників поліції на місце події, свідки, на прохання працівників поліції вийшли з квартири та засвідчили факт відмови водія від проведення огляду. Також вказані свідки не зазначили про наявність механічних пошкоджень на автомобілі або на бетонній огорожі внаслідок вказаної події.

Відповідно до рапорту інспектора роти 3 батальйону УПП в м.Маріуполі ОСОБА_5 він ніс патрулювання разом із капралом ОСОБА_6 Ними було отримано виклик щодо ДТП по вул.Менжинського в м.Маріуполі. Прибувши на місці події, ними був помічений ОСОБА_2, під час спілкування з яким були виявлено ознаки алкогольного спяніння. Згідно вказаного рапорту, автомобіль ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_2, працівниками поліції не зупинявся, жодної інформації щодо здійснення руху на вказаному автомобілі ОСОБА_2 у рапорті не міститься. Будь-якої інформації про наявність матеріальних збитків автомобілю або бетонній огорожі внаслідок вказаної події у вказаному рапорті не мається. Констатовано лише факт наїзду на перешкоду.

Згідно рапорту інспектора роти 3 батальйону УПП в м.Маріуполі ОСОБА_7 , він разом з інспектором Півнек К.С. прибули на допомогу екіпажу № 104 у складі інспекторів Білого О.В. та Бакай Д.В. Тобто на місце події прибули першими саме інспектори Білий О.В. та Бакай Д.В., а інспектори Палюк А.С. та Півнек К.С. прибули додатково на виклик екіпажу № 104. Так само, у вказаному рапорті зазначено, що інспектори Палюк А.С. та Клівняк К.С. побачили саме ОСОБА_2, а не транспортний засіб, який здійснював рух. Також будь-якої інформації про наявність матеріальних збитків автомобілю або бетонній огорожі внаслідок вказаної події у вказаних рапортах не мається. Констатовано лише факт наїзду на перешкоду.

Згідно відеозаписів, наданих Управлінням патрульної поліції у м.Маріуполі на запит суду, факту керування транспортним засобом водієм ОСОБА_2 не зафіксовано. На протязі усіх відеозаписів ОСОБА_2 знаходився біля належного йому автомобіля, за кермом автомобіля не знаходився, рух на автомобілі не здійснював. Таким чином, на відеозапису відсутні будь-які докази керуванням транспортним засобом ОСОБА_2 на час приїзду працівників поліції. На відеозаписі зафіксовано також факт відмови ОСОБА_2 в присутності свідків від проходження огляду як на місці події, так і в медичному закладі. Будь-якої інформації про наявність пошкоджень та матеріальних збитків автомобілю або бетонній огорожі внаслідок вказаної події на відеозапису не зафіксовано.

Відповідно до схеми огляду місця ДТП будь-якої інформації про наявність пошкоджень та матеріальних збитків автомобілю або бетонній огорожі внаслідок вказаної події не мається.

Що стосується відмови ОСОБА_2 від проведення його огляду на стан спяніння суд приходить до наступного.

Одним з видів правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУПАП, яке й ставиться у провину ОСОБА_2, є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що є порушенням п.2.5. ПДР України.

Тобто обовязковою умовою для притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУПАП за відмову від проведення огляду на стан спяніння, є встановлення факту керування транспортним засобом.

Також диспозиція цього правопорушення відсилає до відповідного порядку огляду водіїв на стан спяніня.

Вказаний порядок визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103, якою затверджено «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі Порядок), та спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція).

Згідно до п.1, 2 Порядку цей Порядок визначає процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), і проведення такого огляду. Огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп'яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Аналогічні положення містяться у п.1, 2 Інструкції де зазначено, що ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан спяніння), та оформлення результатів такого огляду. Огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Тобто і Порядок і Інструкція розповсюджується не на будь-яких осіб, а саме на осіб, які є водіями.

Відповідно до п.1.10. ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Тобто вказаний Порядок і Інструкція розповсюджується на осіб, які керують транспортними засобами.

Жодного доказу керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння ОСОБА_2 на час події (наїзду на огорожу), а також й на час приїзду на місце події працівників поліції та на час відмови ОСОБА_2 від огляду, не надано.

Крім того, відповідно до п.3 Порядку огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом.

Анілогічні положення містяться у п.6 Інструкції, де зазначено, що огляд на стан спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

Згідно цих норм обовязковою умовою для проведення огляду поліцейським (та обовязку водія його пройти) є факт зупинки транспортного засобу. Проте, згідно матеріалів справи автомобіль НОМЕР_3 не зупинявся працівниками поліції. У цьому разі у особи, автомобіль якого не здійснював рух та не зупинявся працівниками поліції, не виникає обовязку проходити відповідний огляд згідно норм вказаного Положенням та Інструкції.

Згідно до п.9 Порядку проведення огляду водіїв транспортних засобів - учасників дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є постраждалі, - обов'язкове. Аналогічні положення містяться у п.8. Інструкції, згідно якої у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан спяніння учасників цієї пригоди є обовязковим у закладі охорони здоровя.

Тобто цими нормами встановлене єдине виключення, коли особа, яка вже припинила керування транспортним засобом, усе ж має пройти обовязковий огляд на стан спяніння скоєння ДТП, унаслідок якої є постраждалі.

Проте постраждалих внаслідок події у даному випадку не мається.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відмова особи, яка стояла поруч із транспортним засобом, від огляду на стан спяніння, за відсутності доказів керування транспортним засобом у такому стані, за відсутності факту зупинки транспортного засобу під час його керування правопорушником, та за відсутності потерпілих унаслідок події, не є протиправною, та відмова від огляду не утворює склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУПАП.

Крім того, відповідно до ст.256 КУПАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням

заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подія (наїзд на бетону перешкоду) мала місце у дворі будинку 52 по вул.Менжинського. Така сама інформація щодо місця події міститься у рапорті поліцейського ОСОБА_5, та у протоколі про адміністративне правопорушення БР № 116004 за ч.1 ст.130 КУПАП.

Натомість у рапорті поліцейського ОСОБА_7, а також у схемі місця ДТП, та у протоколі про адміністративне правопорушення БР № 117357 за ст.124 КУПАП міститься зовсім інша адреса події двір будинку по вул.Блажевича, 213/4, хоча місце скоєння можливих правопорушень як за ст.124 КУПАП, так і за ч.1 ст.130 КУПАП, є однаковим. Тобто, належним чином не було встановлено місце події.

Крім того, згідно до протоколу про адміністративне правопорушення БР № 116004 за ч.1 ст.130 КУПАП, вказане правопорушення було скоєне ОСОБА_2 о 20-40 годині 19.02.2017 року, а сам протокол було складено о 21-23 годині. Проте, згідно наданих суду відеозаписів, о 20-40 годині працівники патрульної поліції лише прибули на місце події, а відмова від проходження огляду мала місце о 21-00 годині, що відображено на відеозапису. Також це підтверджено поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які пояснили, що відмова від огляду мала місце о 21-00 годині. Тобто належним чином не встановлений час скоєння можливого правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУПАП.

Таким чином, вказані протоколи про адміністративне правопорушення не відповідають вимогам ст.256 КУПАП, оскільки не містять достовірної та однозначної інформації щодо місця та часу скоєння правопорушень, протирічать одне одному та матеріалам справи про адміністративне правопорушення. Також у протоколі за ст.124 КУПАП відсутня будь-яка інформація кому саме (автомобілю чи бетонній огорожі) заподіяно матеріальну шкоду та у чому вона виражається.

Також суд зазначає, що згідно пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подія (наїзд на бетону перешкоду) сталася о 20-15 годині 19.02.2017 року. Згідно рапорту інспектора роти 3 батальйону УПП в м.Маріуполі ОСОБА_5 виклик про подію вони отримали о 20-20 годині. Відповідно до наданого відеозапису на місце події працівники патрульної поліції прибули о 20-40 годині, тобто між подією та приїздом на місце працівників патрульної поліції мався певний тривалий проміжок часу.

Що стосується наявності або відсутності у діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУПАП (вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю), суд зазначає, що відповідно до КУПАП у суду відсутні повноваження щодо перекваліфікації дій особи, у разі встановлення відсутності складу адміністративного правопорушення, за яким складено протокол, та наявності ознак іншого правопорушення.

Тим паче, санкція ч.4 ст.130 КУПАП є значно суворішою, аніж санкція ч.1 ст.130 КУПАП, тобто правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУПАП є більш тяжким, аніж правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУПАП. Тому питання наявності або відсутності у діях ОСОБА_2 ознак правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУПАП не є предметом розгляду даної справи, суд розглядає справу у межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно до ст.124 КУПАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно до п.1.10. ПДР України дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Факт наїзду водієм ОСОБА_2 на бетону огорожу підтверджується у повному обсязі наданими суду матеріалами та не заперечується ОСОБА_2

Проте суду не надано жодного доказу, що внаслідок вказаної події було комусь спричинено тілесні ушкодження, або завдані матеріальні збитки автомобілю чи бетонній огорожі (наявність на них механічних пошкоджень). Наявність матеріальних збитків (пошкоджень транспортного засобу, бетонної огорожі) не може підтверджуватись лише констатацією самого факту наїзду на бетону огорожу, а має бути підтверджена обєктивними доказами, насамперед оглядом місця події та/або схемою місця ДТП з фіксацією відповідних пошкоджень майна.

Тому, суд не може визнати вказану подію дорожньо-транспортною пригодою відповідно до п.1.10 ПДР України за відсутності будь-яких доказів наявності пошкодження майна, що виключає притягнення водія ОСОБА_2 до відповідальності за ст.124 КУПАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності провини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок відсутності події правопорушення.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що провадження по справі підлягає закриттю через відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 124, 130 ч.1, 247, 283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ :

Обєднати в одне провадження справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.130 ч.1 КУпАП України та справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, за ст. 124 КУпАП України, присвоїти номер провадження №3/264/453/2017 (№264/791/17).

Провадження по справі відносно ОСОБА_2 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУПАП України закрити на підставі п.1 ст.247 КУПАП України у звязку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом 10 днів з моменту її винесення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Донецької області через Іллічівський райсуд м. Маріуполя.

Суддя: Н. В. Литвиненко