Провадження № 33/779/209/2017
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Деркач Н. І.
Суддя-доповідач Повзло В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області Повзло В.В.,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 грудня 2016 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ :

Оскарженою постановою судді встановлено, що 20 листопада 2016 року о 13 год. 40 хв. водій ОСОБА_2 по вул. Горбачевського, 14, в м. Івано-Франківську керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер Alcotest» в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.9 а) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, 20 листопада 2016 року о 13 год. 40 хв. водій ОСОБА_2 по вул. Горбачевського, 14, в м. Івано-Франківську керував автомобілем НОМЕР_1, та рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, який був припаркований, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В поданій на вказане рішення судді апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить, поновивши строк на апеляційне оскарження вказаної постанови, скасувати її та закрити справу про адміністративне правопорушення щодо нього за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП на підставі ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування таких вимог посилається на те, що дана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Про час розгляду справи у суді першої інстанції його не повідомляли поштою, інших способів повідомлення осіб кодексом не передбачено, тому вважає, що судом порушено вимоги ст. 268 КУпАП. Копію постанови суд на його адресу не надіслав, про постанову дізнався 18.04.2017 року від працівників виконавчої служби, а тому просить поновити строк на оскарження. Протокол про адміністративне правопорушення міститься на бланку не встановленого зразка, а тому є недійсним. Зазначає, що він не має та не мав посвідчення водія, а тому його незаконно позбавили такого права. До протоколу не надано відеозаписів з камер відеореєстраторів поліцейських, тому вважає винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення недоведеною. Наголошує, що суд формально та однобічно дійшов до висновків, оскільки жодне із зазначених ним положень законодавства не було перевірено, встановлено та доведено.

Апелянтом не наведено доводів про незаконність постанови суду в частині притягнення до відповідальності за ст. 124 КУпАП.

В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_4 не з'явились, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи (а.с. 27), від них не надходило заяв про відкладення розгляду справи, про причини неявки не повідомляли.

Вважаю за можливе розглянути справу за відсутності вказаних осіб, оскільки згідно з ч. 6 ст. 294 КУпАП це не перешкоджає проведенню розгляду апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 294 КУпАП, підлягає до поновлення, оскільки апелянт не був присутнім під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього, копію постанови у визначений ст. 285 КУпАП триденний строк після її винесення вручено чи надіслано йому не було, відповідно, не було йому відомо як про результати розгляду справи, так і про порядок та строки оскарження рішення судді, тобто строк на апеляційне оскарження постанови судді пропущено з поважних причин, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ст. 285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості щодо виконання вказаних приписів закону, копія постанови надіслана тільки на адресу ВДВС.

Враховуючи вищевикладене вважаю клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на оскарження постанови суду таким, що підлягає до задоволення.

Згідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апелянт стверджує, що постанова судді підлягає безумовному скасуванню, оскільки суддя суду першої інстанції неправомірно розглянув справу в його відсутність. Вважаю, що такі доводи апеляційної скарги безпідставні та такі, які повністю спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Судовий виклик або судове повідомлення осіб, які беруть участь у справі, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур'єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), електронною поштою, телефонограмою, опублікування у друкованому засобі масової інформації.

Матеріали справи містять дані про своєчасне сповіщення ОСОБА_2 про місце та час розгляду, оскільки на аркуші справи 9 міститься телефонограма на ім'я ОСОБА_2, з якої вбачається, що останнього 29.11.2016 року о 12 год. 53 хв. повідомлено про час розгляду справи. ОСОБА_2 цього по суті й не заперечує.

Клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату від ОСОБА_2 до суду не надходило .

Таким чином доходжу висновку, що суд першої інстанції завчасно, у строки передбачені ст. 277-2 КУпАП, належним чином повідомив правопорушника про час розгляду справи, повідомлення телефонограмою жодним чином не суперечить вимогам цієї статті, як і зміст цієї статті не виключає здійснення повідомлення у інший спосіб, а тому відсутні порушення приписів ст. 268 КУпАП.

В той час, помилковим є міркування про те, що право давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання та мати захисника можна реалізувати тільки в судовому засіданні. Відомостей про те, що ОСОБА_2 був позбавлений можливості ними скористатися у інший спосіб, наприклад письмово, не встановлено.

Відповідно, обставини, які б свідчили про порушення прав ОСОБА_2, гарантованих ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відсутні.

Суд розглянув справу про адміністративне правопорушення у відповідності до Кодексу України про адміністративні правопорушення і на підставі доказів, що були надані посадовою особою.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції з урахуванням вказаних вище вимог закону з'ясовані обставини, що свідчать про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 , ст. 124 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Відповідно до вимог п. 2.9.а. Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Суддя суду першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП.

Такий висновок судді відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими у судовому засіданні та викладеними у постанові доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз та оцінив їх у сукупності, зокрема:

- за ч. 1 ст. 130 КУпАП: протоколом про адміністративне правопорушення від 20.11.2016 року серії АП2 № 172945 (а.с. 1), квитанцією тестування на алкоголь (а.с. 2), актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с. 4,5);

- за ст. 124 КУпАП: протоколом про адміністративне правопорушення від 20.11.2016 року серії АП2 № 172946 (а.с. 1), схемою місця ДТП (а.с. 2) письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с. 3,4), поясненнями ОСОБА_2.(а.с. 5).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 20.11.2016 року серії АП2 № 172945 (а.с. 1) по справі за ст. 130 КУпАП, 20 листопада 2016 року о 13 год. 40 хв. водій ОСОБА_2 по вул. Горбачевського, 14, в м. Івано-Франківську керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер Alcotest» в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.9 а) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 20.11.2016 року серії АП2 № 172946 (а.с. 1) по справі за ст. 124 КУпАП, о 13 год. 40 хв. водій ОСОБА_2 по вул. Горбачевського, 14, в м. Івано-Франківську керував автомобілем НОМЕР_1, та рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, який був припаркований, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Вказані протоколи про адміністративне правопорушення складені уповноваженою на те особою - інспектором роти № 4 батальйону УПП в м. Івано-Франківську лейтенантом поліції ОСОБА_6, підписані уповноваженою особою та особою, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 При складенні протоколів ОСОБА_2 роз'яснювалися його права і обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Працівниками поліції у ОСОБА_2 посвідчення водія не вилучалося, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався. Особу встановлено за перепусткою.

Матеріали провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції, в тому числі і при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

Жодних сумнівів щодо події адміністративних правопорушень не виникає, оскільки відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість у працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні його до адміністративної відповідальності.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_3, письмові пояснення яких містяться в матеріалах справи (а.с. 4,5), доводять факт скоєння ОСОБА_2, адміністративного правопорушення за обставин, встановлених судом першої інстанції в оскаржуваній постанові.

Твердження апелянта про те, що протокол складений на бланку, який втратив чинність, як на підставу безумовного скасування рішення суду, є неспроможними.

Оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, визначено Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ 07 листопада 2015 року № 1395.

При цьому форма бланку протоколу про адміністративне правопорушення, використана у даному випадку, передбачена Інструкцією з оформлення працівниками патрульної служби МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 10 липня 2015 року № 842, що втратила чинність, чинна до 31 грудня 2016 року, у відповідності до Перехідних положень Закону України «Про національну поліцію».

Посилання апелянта на те, що в протоколі не вказано прізвище особи правопорушника, а лише вказано «водій» порушив вимоги ПДР України, не є слушними, оскільки обидва протоколи містять посилання на те, що Правила дорожнього руху порушено саме ОСОБА_2

Посилання апелянта на те, що до протоколу не додано відеозапису з нагрудних камер відеореєстраторів поліцейських, не є слушними, так як матеріали справи містять такий доказ на аркуші справи 7, в матеріалах за ст. 130 КУпАП.

Крім того, наявність або відсутність такого доказу не є підставою для скасування рішення суду, оскільки жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Дані про те, що ОСОБА_2 за наявності зазначених ним обставин подавав пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, відсутні.

Квитанція тестування на алкоголь до протоколу засвідчує результат тесту ОСОБА_2 2.08 проміле, час проведення тесту 20.11.2016 року 14 год. 11 хв. (а.с. 2). Вказана квитанція містить підпис правопорушника, працівника поліції.

Як вбачається з акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3), огляд проведений у зв'язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, за допомогою Alcotest 6820 ARHJ 0303. Результат огляду на стан сп'яніння позитивний 2,08 проміле. З результатами ОСОБА_2 згоден, про що свідчить його власноручний підпис. Свідки огляду: ОСОБА_3, ОСОБА_5 Акт склав інспектор роти № 4 БУПП в м. Івано-Франківськ лейтенант поліції ОСОБА_6

З письмових пояснень свідків ОСОБА_3, ОСОБА_5, що містяться в матеріалах справи (а.с. 4, 5), вбачається, що вони 20.11.2016 року в м. Івано-Франківську були запрошені співробітниками патрульної поліції в якості свідків при складанні протоколу за ст. 130 КУпАП відносно водія ОСОБА_2 В їх присутності водій погодився у встановленому законом порядку пройти перевірку для визначення стану сп'яніння за допомогою приладу «ДРАГЕР». Результат тесту показав 2,08 проміле.

Вказані пояснення містять достатню кількість інформації щодо події адміністративного правопорушення. Крім того, засвідчені власноручними підписами вказаних осіб. Жодних сумнівів щодо їх змісту та їх правдивості не виникає.

Крім того, оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Наведені докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Також ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не заперечував, що саме він проходив освідчення на стан алкогольного сп'яніння.

ОСОБА_2, стверджуючи про відсутність в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не заперечує факту перебування в стані алкогольного сп'яніння, не наводить переконливих доводів, які б свідчили, що про протилежне.

Таким чином, перевіривши сукупність доказів по справі, вважаю, що викладеними матеріалами справи поза всяким розумним сумнівом доведено факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Суддя, розглядаючи справу, дослідивши докази у справі, шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться особі у вину згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, іншими нормами чинного законодавства, дійшов обґрунтованого висновку, що дії ОСОБА_2, містять ознаки саме такого правопорушення.

Перевіривши викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, доходжу висновку, що останні не свідчать про відсутність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому посилання на те, що справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП є безпідставним та таким, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Отже, за вказаних вище обставин вважаю, що у судді суду першої інстанції були законні підстави для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності як за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за керуванням ним транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, так і за ст. 124 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги про неможливість обрання стягнення, з позбавленням права керувати транспортними засобами, оскільки апелянт не має та не мав посвідчення водія, то воно є слушним.

Так, санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено стягнення у виді накладення штрафу на водіїв в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З матеріалів справи вбачається, що особу правопорушника працівники поліції встановлювали за перепусткою № 999922, посвідчення водія не вилучалося. Крім того, працівником поліції винесено постанову АФ № 061784 ст. 126 КУпАП, про те, що він керував транспортним засобом не маючи відповідних документів на право керування.

Крім того, матеріали справ про адміністративне правопорушення не містять доказів, які б свідчили про наявність у ОСОБА_2 посвідчення водія.

Тому вважаю, що на нього повинно бути накладено стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП як на іншу особу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень.

Вказаний вид стягнення є безальтернативним.

Враховуючи вищевикладені обставини, постанова суду першої інстанції в частині призначеного покарання підлягає зміні, з виключенням із резолютивної частини посилання на позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

В іншій частині постанову суду необхідно залишити без змін.

Істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови судді, як про це просить апелянт та його захисник, не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження постанови судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 грудня 2016 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП змінити в частині призначеного покарання з виключенням із резолютивної частини посилання на позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Вважати, що постановою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 грудня 2016 року, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, та на підставі ст. 36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло

Згідно з оригіналом

Суддя В.В. Повзло