АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/387/17 Головуючий у І-й інстанції Савранський Т.А.
Справа № 208/6552/16-п Головуючий в ІІ інстанції Мазниця А.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу керівника Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_1, з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження, на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 лютого 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою щодо

ОСОБА_2, яка народилася 15 січня 1963 року в с. Рогинці Роменського району Сумської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,

провадження закрите у звязку з відсутністю в її діях, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, відповідно до якого остання, працюючи начальником управління культури та туризму Дніпродзержинської міської ради, будучи посадовою особою місцевого самоврядування, діючи у порушення Конституції України, Законів України «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про запобігання корупції», Постанови КМУ «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівникам апарату органів виконавчої влади…», Положення «Про порядок преміювання працівників апарату Дніпродзержиської міської ради та її виконавчих органів», знаходячись в приміщенні Дніпродзержинської міської ради, за адресою: м. Камянське, майдан ОСОБА_3 2, 17.12.2015 року, діючи в умовах реального конфлікту інтересів, без відповідного погодження з головою міської ради видала наказ про преміювання працівників Департаменту до свята - Дня місцевого самоврядування, при цьому особисто визначивши собі премію у розмірі 1 100 гривень, і у подальшому неправомірно одержала бюджетні кошти у зазначеній сумі.

Дії ОСОБА_2 посадовою особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення, кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, як прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

В обґрунтування прийнятого рішення про закриття провадження у справі у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення суд першої інстанції зазначив, що остання в судовому засіданні надала відповідь директора Департаменту з гуманітарних питань міської ради, з завіреною копією Подання на виплату одноразової премії до Дня місцевого самоврядування в Україні працівникам Управління культури міської ради у грудні 2015 року, та аналогічну відповідь від заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради. Надані документи свідчать про затвердження наказу про преміювання, виданого ОСОБА_2, міським головою, за погодженням з заступником міського голови, тобто виконання ОСОБА_2 вимог Положення «Про порядок преміювання працівників апарату Дніпродзержиської міської ради та її виконавчих органів», та інших законодавчих актів, що регулюють відповідні правовідносини.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 обєктивної і субєктивної сторони складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи вимоги клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження зазначеної постанови, прокурор зазначає, що після її винесення неодноразово звертався до суду з метою отримання її копії, за відсутності якої скласти вмотивовану апеляційну скаргу було неможливо, зокрема 28.12.016 року ним було подано до суду лист №71-5948 вих-16, однак відповіді на нього до теперішнього часу не було. Фактично копія оскаржуваної постанови надійшла до прокуратури поштою 28.02.2017 року з супровідним листом Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 05.01.2017 року №2449/2017.

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану постанову суду скасувати та винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, повязаного із корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, внаслідок порушення нею вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» та ст. 12-1 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування», та на підставі ст. 38 КУпАП адміністративну справу закрити, у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор зазначає, що постанова районного суду винесена передчасно та незаконно, оскільки судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного прийняття рішення у справі.

Вказує, що згідно матеріалам справи судом грубо порушено та не виконано вимоги ст. ст. 245, 280 КУпАП, а також безпідставними є доводи суду щодо виконання ОСОБА_2 Положення «Про порядок преміювання працівників апарату Дніпродзержинської міської ради та її виконавчих органів», інших законодавчих актів, що регулюють ці правовідносини. Вказує, що в матеріалах провадження відсутні будь які докази виконання нею норм щодо запобігання корупції та відсутній документ, що підтверджує складання ОСОБА_2 подання про преміювання.

Так, у матеріалах справи наявний лист Департаменту з гуманітарних питань Камянської міської ради про відсутність відповідного подання про преміювання, в той час як на запит ОСОБА_2 до Департаменту надана інформація про існування подання про преміювання. На думку прокурора, судом за наявності двох діаметрально протилежних за змістом доказів (листів), виданих тою самою установою, надано перевагу доказу, який надано особою, що притягується до відповідальності, а доказ, який став підставою складання протоколу судом, невмотивовано відхилено.

Крім того зазначає, що судом не було допитано як свідків посадових осіб Департаменту з гуманітарних питань Камянської міської ради, які готували зазначені вище листи. Також судом не було взято до уваги той факт, що під час складання протоколу, будь яких зауважень або доповнень з боку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не надходило, а дії працівників поліції не оскаржувалися.

Вислухавши прокурора, який апеляційну скаргу та заяву про поновлення строку апеляційного оскарження підтримав з викладених у них підстав; ОСОБА_2 та її захисника, які проти задоволення апеляційної скарги заперечували, посилаючись на її безпідставність; дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції приходить до наступного.

Так, ст. ст. 289, 294 КУпАП встановлено десятиденний строк оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, який у разі його пропущення з поважних причин може бути поновлено органом, що розглядає справу.

Вирішуючи по суті клопотання прокурора про поновлення строку апеляційного оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції зважає на те, що згідно матеріалам справи копія постанови суду від 20.12.2016 р. була направлена прокурору лише 05.01.2017 р. (а.с. 84), після збігу зазначеного строку, а отже доводи прокурора щодо неможливості подання вмотивованої апеляційної скарги з поважної причини належить вважати обґрунтованими, а строк апеляційного оскарження зазначеної постанови - поновити.

Аналізуючи оскаржувану постанову з урахуванням доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_2 складу корупційного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи, законним та обґрунтованим.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що, всупереч твердженням прокурора, суд першої інстанції згідно зі ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини справи, дав належну оцінку доказам у їх сукупності і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для складання відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, стало те, що остання, будучи посадовою особою місцевого самоврядування, діючи у порушення вимог чинного законодавства, в умовах реального конфлікту інтересів, без відповідного погодження з головою міської ради видала наказ про преміювання працівників Департаменту до свята - Дня місцевого самоврядування, при цьому особисто визначивши собі премію у розмірі 1 100 гривень, і у подальшому неправомірно одержала бюджетні кошти у зазначеній сумі.

Разом з тим, як вбачається з документів, наданих ОСОБА_2 та її захисником у суді першої інстанції, подання останньої від 09.12.2015 р. щодо преміювання працівників управління культури міської ради у грудні 2015 року було погоджене з заступником міського голови ради та затверджене міським головою (а.с. 74, 77), що спростовує відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 26.10.2016 р. № 129 та обєктивно свідчить про відсутність у діях ОСОБА_2 складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з відповідними висновками суду першої інстанції, покладеними в основу оскаржуваної постанови, та вважає її законною і обґрунтованою.

Доводами апеляційної скарги прокурора правильність цих висновків не спростовується. Так, посилання апелянта на те, що у матеріалах, доданих до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, відсутній будь-який документ, що підтверджує складання ОСОБА_2 подання про преміювання, є неспроможним оскільки ця обставина не свідчить про те, що такий документ не складався. Натомість на запит захисника ОСОБА_2 Виконавчий комітет Камянської міської ради не тільки підтвердив наявність такого документу, але й надав його завірену копію, що беззаперечно свідчить про існування вищезазначеного подання.

Доводи прокурора щодо безпідставного надання судом переваги доказу, представленому особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зазначений документ виходить від органу місцевого самоврядування - Виконавчого комітету Камянської міської ради, при цьому прокурор не наводить розумних підстав для сумнівів у дійсності наданої останнім інформації, обмежуючись загальними міркуваннями з цього приводу.

Крім того, прокурор, вважаючи надану Виконавчим комітетом Камянської міської ради інформацію такою, що не відповідає дійсності, а копію подання від 09.12.2015 р. щодо преміювання працівників управління культури міської ради у грудні 2015 року сфальсифікованою, не був позбавлений можливості у межах своїх повноважень вжити заходи щодо перевірки цих обставин як до, так і після винесення оскаржуваної постанови, втім такою можливістю не скористався.

З аналогічних міркувань, а також приймаючи до уваги, що згідно протоколу судового засідання в суді першої інстанції (а.с. 86, 87) прокурор при розгляді справи відповідних клопотань не заявляв, питань та доповнень не мав, не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної скарги про те, що не були допитані працівники Камянської міської ради, які готували відповіді про відсутність, а у подальшому про наявність вищезазначеного подання.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції згідно з вимогами ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно та обєктивно зясував обставини справи, дав належну оцінку доказам в їх сукупності і виніс законну та обґрунтовану постанову про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_2 у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги прокурора без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін.

Приймаючи таке рішення апеляційний суд керується також вимогами ст. 62 Конституції України, яка закріплює презумпцію невинуватості та передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись саме на користь цієї особи.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Керівнику Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 лютого 2017 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП поновити.

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 лютого 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою провадження щодо ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_4