АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2017 року суддя Апеляційного суду міста Києва Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 18 березня 2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 18 березня 2016 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП; провадження у справі закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ч.2 ст.38 КУпАП.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу із уточненнями, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, вважаючи її незаконною.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд під час розгляду справи в порушення ст.280 КУпАП не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин дорожньо-транспортної пригоди, а його висновки про вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки матеріали провадження не містять доказів порушення його підзахисною вимог п.п.2.3«б», 2.10, 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху.

Звертає увагу на те, що на схемі місця дорожньо-транспортної пригоди не відображено точне місце зіткнення транспортних засобів, відсутні дані щодо слідової інформації, що має істотне значення для правильного вирішення даної справи.

З позиції апелянта, суд першої інстанції не врахував і те, що постановою цього ж суду від 14.12.2015 року протокол відносно ОСОБА_2 із вказаних підстав повертався до відділення ДАІ з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району Київської області для належного оформлення, однак вказані в ній недоліки не були усунуті.

Крім цього, характер пошкоджень автомобіля «Volkswagen Caddy» свідчить про те, що вони не могли утворитися від зіткнення з автомобілем «Mercedes». На підтвердження цього посилається на висновок автотехнічного дослідження від 16.05.2016 року, проведеного за його клопотанням ФОП «ОСОБА_3.», яким встановлено: пошкодження автомобіля «Volkswagen Caddy» мають різний механізм та час утворення; пояснення водія ОСОБА_4 стосовно обставин, механізму дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків визнано неспроможними.

За результатами апеляційного розгляду просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та її захисника ОСОБА_1, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, потерпілого ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5, які заперечували проти доводів апеляційної скарги та вважали рішення судді законним і обґрунтованим, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Оскаржуваною постановою ОСОБА_2 визнана винною у тому, що вона 13.07.2015 року близько 16-ї години, керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1, та, рухаючись по автодорозі Київ-Одеса на 94 км. + 400 м. в напрямку міста Києва, не врахувала дорожню обстановку, при зміні напрямку руху не дотрималася безпечного інтервалу та допустила зіткнення з автомобілем марки «VolkswagenCaddy», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, який рухався в правій смузі руху у попутному напрямку, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, після чого залишила місце події. Своїми діями ОСОБА_2 порушила вимоги п.п.2.3«б», 2.10, 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху, чим вчинила адміністративні правопорушення, передбачені статтями 122-4, 124 КУпАП.

Свій висновок про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП, суд першої інстанції обґрунтував даними протоколів про адміністративні правопорушення, схеми місця ДТП, а також поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди.

Суд апеляційної інстанції вважає таке рішення законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Апеляційним переглядом встановлено, що суддя розглянув справу у відповідності до положень ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно дослідив обставини справи про адміністративне правопорушення, а тому обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 порушення п.п.2.3«б», 2.10, 10.1, 13.1 ПДР.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 свою вину у порушенні п.2.10 Правил дорожнього руху щодо залишення місця дорожньо-транспортної пригоди не заперечувала, в поданій апеляційній скарзі її винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, не оспорюється, а тому апеляційною інстанцією оскаржуване рішення в цій частині не перевіряється.

Як правильно встановив суд першої інстанції, винуватість ОСОБА_2 у порушенні п.п.2.3«б», 10.1, 13.1 ПДР доводиться наявними в матеріалах справи доказами, визнаними судом належними, достатніми та допустимими.

Поясненнями водія ОСОБА_4 про те, що він рухався зі швидкістю 80 км/год. в правій смузі, в напрямку міста Києва. В ліве дзеркало заднього виду побачив автомобіль «Mercedes-Benz», який рухався в лівій смузі, наближаючись до нього, а через декілька секунд відчув удар в лівий бік свого автомобіля. Увімкнувши аварійний сигнал, він зупинився на узбіччі. Попереду нього зупинився автомобіль «Mercedes-Benz». Він запропонував викликати працівників ДАІ для оформлення ДТП, однак водій відмовився та поїхав з місця події. Зазначив, що державний номерний знак автомобіля «Mercedes-Benz», водій якого вчинив ДТП, НОМЕР_1.

Оперативними заходами, проведеними працівниками ДАІ з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району Київської області встановлено, що автомобіль «Mercedes-Benz»,д.н.з. НОМЕР_1, належить ОСОБА_6, який є чоловіком ОСОБА_2.

У своїх поясненнях від 30.07.2015 року ОСОБА_2 вказала, що 13.07.2015 року о 16 год. вона керувала автомобілем «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1, по дорозі Київ-Одеса, в напрямку міста Києва. Проїжджаючи знак 94 км дороги, з правої сторони несподівано з'явився автомобіль, та відбулось зіткнення. Зупинившись на узбіччі, з автомобіля вийшов її чоловік ОСОБА_6, який був пасажиром, та почав розмовляти з іншим водієм. Через деякий час він повернувся та сказав, що автомобілі отримали незначні пошкодження, ні він, ні інший водій претензій не мають, а тому викликати працівників ДАІ не має потреби. Оскільки вони поспішали по справах, залишили місце події. Свій автомобіль вони відремонтували за власні кошти.

Згідно даних протоколу огляду автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1, проведеного 30.07.2015 року, на ньому механічних пошкоджень не виявлено, за виключенням потертостей дисків та тріщини скла правої фари.

У поясненнях від 22.09.2015 року ОСОБА_2 змінила показання та зазначила, що керуючи автомобілем «Mercedes-Benz», вирішила перестроїтись у праву смугу руху, щоб надати дорогу автомобілю, який рухався позаду неї. Коли вона почала перестроюватися, від узбіччя раптово виїхав мікроавтобус. Почула незрозумілий звук тертя та зупинилася. Її чоловік ОСОБА_6 вийшовши з авто, а вона залишалася в машині. Зі слів чоловіка їй стало відомо, що автомобілі отримали незначні пошкодження, однак водій іншого авто претензій не має, а тому вона поїхала з місця пригоди.

Таким чином, ОСОБА_2 в своїх поясненнях не заперечує, що 13.07.2015 року о 16 год., керуючи автомобілем «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1, на 94 км дороги Київ-Одеса, стала учасником дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження, однак місце дорожньо-транспортної пригоди залишила.

Як вбачається зі схеми ДТП, складеної на місці події за участі водія ОСОБА_4 та двох понятих, на ній зафіксовано місцезнаходження автомобіля VolkswagenCaddy», д.н.з. НОМЕР_2,на автодорозі Київ-Одеса, на відстані 94 км +410 м. у правій смузі руху, в напрямку міста Києва, а також місце зіткнення транспортних засобів (зі слів водія ОСОБА_4.) на відстані 94 км. + 678 м.

Даними схеми ДТП зафіксовані механічні пошкодження, виявлені на автомобілі «VolkswagenCaddy», д.н.з. НОМЕР_2, а саме: переднього лівого крила та дверей, лівого порога, шини та диску заднього лівого колеса, заднього лівого крила.

Схема місця ДТП підписана понятими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без застережень.

Цим самим спростовуються доводи захисника про те, що схема ДТП складена з порушеннями вимог закону.

Аналізуючи в сукупності вищенаведені докази, суд апеляційної інстанції вважає, що ними доводяться встановлені судом першої інстанції фактичні обставини, які вказують на те, що водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1, при зміні напрямку руху не переконалася, що це буде безпечним та не створить перешкод іншим учасникам руху, не дотрималася безпечного інтервалу та допустила зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, який рухався в правій смузі руху у попутному напрямку, чим порушила п.10.1 та 13.1 Правил дорожнього руху.

Не спростовується висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у порушенні зазначених пунктів ПДР і висновком автотехнічного дослідження від 16.05.2016 року, на які посилається захисник у поданій апеляційній скарзі, оскільки як зазначає експерт у своєму висновку, об'єм слідової інформації, який є в матеріалах справи, з технічної точки зору не дає можливості встановити дійсний механізм даної дорожньо-транспортної пригоди.

З огляду на те, що обидва автомобілі на даний час відремонтовані, суд апеляційної інстанції також позбавлений можливості перевірити ці обставини шляхом додаткового експертного дослідження.

Пояснення ОСОБА_2 про те, що учасником дорожньо-транспортної пригоди з її участю був інший автомобіль, а не «Volkswagen Caddy» під керуванням водія ОСОБА_4, спростовуються матеріалами справи про адміністративні правопорушення, оскільки в своїх першочергових поясненнях на місці ДТП водій автомобіля «Volkswagen Caddy» ОСОБА_4 чітко вказав не тільки марку автомобіля, водій якого вчинив ДТП та залишив місце події, але й вказав державний номерний знак цього автомобіля.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про порушення ОСОБА_2 вимог п.п.2.3«б», 2.10, 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи.

Оскільки на момент розгляду справи сплинули строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП, суд обґрунтовано закрив провадження на підставі п.7 ч.1 ст.247 цього Кодексу.

З цих підстав постанова суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 18 березня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП, а провадження у справі закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ч.2 ст.38 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз