Номер провадження: 33/785/137/17
Головуючий у першій інстанції Шкорупеєв
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 07.12.2016 року відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в м. Одесі, громадянина України, працюючого по найму, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права на керування транспортними засобами строком на 1 рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 275, 60 грн.

Відповідно до постанови суду, 07.11.2016 року, близько 01 год. 55 хв., ОСОБА_1 керував автомобілем «ГАЗ», держ. номер НОМЕР_1, в м. Одесі по вул. Дніпропетровська дорога з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме нестійка хода, почервоніння очей, різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження медичного огляду відмовився в присутності двох понятих.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що оскаржувана постанова прийнята з неналежним з'ясуванням обставин справи, з порушенням норм процесуального та матеріального права, з огляду на наступне:

- суд розглянув справу у його відсутності, у зв'язку з чим суд допустив неповноту і однобічність розгляду справи, не встановив усіх обставин правопорушення та не допитав свідків ;

- він не перебував у стані алкогольного сп'яніння під час зупинки працівниками поліції, пройти огляд у медичному закладі йому не пропонували, від проходження медичного огляду на стан сп'яніння він не відмовлявся, пояснивши інспектору, що почервоніння очей може бути пов'язане з тим, що він працює переважно вночі;

- письмові пояснення на місці зупинки в нього не відбирались;

- під час розгляду справи суд не врахував матеріальний стан ОСОБА_1, наявність у нього постійного місця роботи та малолітніх дітей на утриманні.

За таких обставин, ОСОБА_1 просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі.

Окрім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, в якому ОСОБА_1 зазначив, що про дату та час розгляду справи він не був повідомлений належним чином та копію оскаржуваної постанови отримав лише 19.12.2016 р., тому просив поновити йому строк на оскарження постанови.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вважаю, що клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до відповідальності .... протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Частина 3 зазначеної ст. також передбачає, що копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості про виклик в судове засідання, призначене на 07.11.2016 року та направлення ОСОБА_1 копії постанови суду у встановлений законом строк, тому строк на апеляційне оскарження постанови суду підлягає поновленню як пропущений з поважних причин.

Стосовно доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про скасування постанови суду 1-ої інстанції та закриття провадження по справі, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо неправильності встановлення обставин вчинення правопорушення, оскільки при апеляційному розгляді справи досліджені наступні докази, які дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення:

- протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №025538 від 07.11.2016 р., згідно з яким ОСОБА_1 від надання пояснень відмовився (а.с. 2);

- записами з відео-реєстраторів, які були витребувані судом з управління патрульної поліції м. Одеси, встановлених на патрульному автомобілі у інспекторів 4-ої роти 1-го батальйону УПП в м. Одесі по факту зупинення та складання адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 07.11.2016 року, дослідженими в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, згідно з якими ОСОБА_1 в категоричній формі відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння та надання будь-яких пояснень стосовно вказаних подій;

- письмовими поясненнями понятих ОСОБА_3, ОСОБА_4 від 07.11.2016 р., згідно з якими, в їх присутності ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу, від якого він відмовився (а.с.3,4).

Також, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що поліцейські не запропонували йому пройти медичний огляд на стан сп'яніння, оскільки працівники поліції діяли в межах наданим їм повноважень та вимог „Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. (надалі - Інструкція).

Окрім того, апеляційний суд вважає, що незважаючи на те, що ОСОБА_1не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в суді 1-ої інстанції, однак обставини вчинення ним правопорушення судом 1-ої інстанції встановлені об"єктивно та перевірені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Апеляційний суд вважає хибними доводи ОСОБА_1 про те, що в матеріалах справи відсутні докази його керування транспортним засобом в стані сп'яніння, з огляду на наступне.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння....; 2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; 3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння....

Таким чином, одним із способів вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, тому для кваліфікації дій за вказаною частиною статті достатньою відмови особи від проходження медичного огляду, що підтверджується переліченими вище доказами.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що накладаючи на нього адміністративне стягнення, суд не врахував його особу, ступінь вини, характер вчиненого правопорушення, наявності у нього постійного місця роботи та малолітньої дитини на утриманні, апеляційний суд не може прийняти їх до уваги, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

При цьому, апеляційний суд також враховує те, що умисні дії ОСОБА_1 були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки - автомобіля, тому вважає, що суд 1-ої інстанції правильно прийшов до висновку про необхідність накладення на нього стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оцінивши викладені вище обставини в їх сукупності, дослідивши матеріали справи, а також доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом 1-ої інстанції докази досліджені належним чином та їм надана вірна оцінка, тому не має підстав для скасування або зміни постанови суду.

Керуючись ст.ст. 251, 280, 285, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 - задовольнити, та поновити йому процесуальний строк на оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 07.11.2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 07.11.2016 року про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца