А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

10.04.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Стана І.В., за участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, захисника адвоката ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 листопада 2016 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець м. Ужгород, вул. Грушевського, 19, Закарпатської області, гр. України, українець,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 275,60 гривень у дохід держави.

Згідно постанови, 22 серпня 2016 року о 01-й годині 05 хвилин ОСОБА_1 по вул. Івана Франка в м. Ужгород керував автомобілем марки Land Rover, державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови). Від проходження огляду на визначення стану алкогольного спяніння на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер», а також у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги передбачені п. 2. 5 Правил дорожнього руху України (далі - Правил).

В апеляційній скарзі та доповненні до неї ОСОБА_1 вказує на те, що постанова є незаконною, такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що суд не звернув уваги на те, що складений щодо нього протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція). В обґрунтування вказаного, посилається на наступне: у протоколі невірно вказано час та дату події, яка кваліфікована правопорушенням, оскільки згідно із протоколом датою події є 22.08.2013, а згідно з постановою судді 22.08.2016, у звязку із чим, невідомо з якого саме протоколу суд установив указану дату, а згідно з відеозаписом із бодікамер поліцейських час події встановлений більш ніж за годину, ніж указано в протоколі, а саме 00 годин; поліцейський у протоколі зазначив неправдиву інформацію про наявні у нього ОСОБА_1 ознаки алкогольного спяніння, оскільки жодних з перелічених у п. 3 Інструкції ознак у нього не було; вказана в протоколі як виявлена в нього ознака алкогольного спяніння порушення мови, спростовується відеозаписом із бодікамер поліцейських; при встановленні ознак спяніння та направлення його на освідчення, поліцейським було порушено вимоги п. п. 4 та 12 Інструкції; суддею залишено поза увагою те, що при складанні протоколу було порушено вимоги пункту 2 розділу ІІ Інструкції, оскільки такий було складено поліцейським зі званням «рядовий», яке, відповідно до вимог «Порядку присвоєння спеціальних звань поліції та позбавлення спеціальних звань», не відноситься до спеціального звання працівника поліції, у звязку із чим, указаний поліцейський не мав права здійснювати передбачені Інструкцією дії. Вказує на те, що відповідно до п. 22 розділу ІІІ Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан спяніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними. Крім того, посилається на те, що суддею було повністю проігноровано клопотання про ознайомлення з відеозаписом; що під час розгляду справи не було допитано жодного свідка; що в постанові не вмотивовано відхилення всіх аргументів щодо порушень законодавства працівників поліції, які були надані ним та його представником; свідки, на яких є посилання в постанові, не були свідками вчинення ним правопорушення, а лише підтвердили факт відмови від проходження огляду на стан спяніння. Також, вказує на те, що він був зупинений працівниками поліції за нібито інше порушення Правил дорожнього руху України, а саме руху по двох смугах руху, за яке постанова працівниками поліції не виносилась, що у свою чергу свідчить про безпідставну його зупинку працівниками поліції; що не бажав проходити огляд за допомогою технічного засобу «Алкотестер», оскільки є астматиком і вимушений вживати медичні препарати на основі спирту, про що неодноразово повідомляв поліцейського, однак даний факт поліцейським було проігноровано. Просить постанову скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1, неявка якого з урахуванням вимог ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. З матеріалів справи вбачається, що апеляційним судом ОСОБА_1 неодноразово, своєчасно надсилались повідомлення, у яких указувалось про час та місце розгляду справи, і які останній отримував, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. При цьому враховується те, що в розгляді справи приймав участь представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2, який вказував на те, що ОСОБА_1 відомо про розгляд справи, що останній просив розглянути справу за його відсутності.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова судді є незаконною, такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, не підлягають задоволенню з таких підстав.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії АП 2 № 092178 підтверджено, що 22 серпня 2016 року о 01-й годині 05 хвилин по вул. Івана Франка в м. Ужгород, ОСОБА_1 автомобілем марки Land Rover, державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови), від проходження огляду на визначення стану алкогольного спяніння на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер», а також у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги передбачені п. 2. 5 Правил. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 своїми підписами в протоколі підтвердив, що права та обовязки йому розяснені, зі змістом протоколу ознайомлений, його копію отримав, що відомості внесені в протоколі щодо нього є правильними. У графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення» ОСОБА_1 зазначив, що вживав препарати, які містять алкоголь, а саме інгалятор «Беротек» (а. с. 1).

З наявних у матеріалах справи письмових пояснень громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які були залучені інспектором роти № 3 батальйону Управління ПП у м. Ужгород та Мукачеве ОСОБА_5 в якості свідків відмови ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного спяніння, убачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1 для визначення стану спяніння відмовився від проходження медичного огляду в установленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» та в лікаря нарколога (а. с. 2, 3).

З наявної в матеріалах справи розписки ОСОБА_1 від 22.08.2016, убачається, що останній підтвердив факт залишення автомобіля марки Land Rover Range Rover Sport, державний номерний знак НОМЕР_1 на зберігання за адресою: м. Ужгород, вул. І. Франка, 7 (а. с. 4).

Рапортом, який інспектор роти № 3 батальйону Управління ПП у м. Ужгород та Мукачеве ОСОБА_5 написала начальнику Управління патрульної поліції в м. Ужгороді та Мукачеве ОСОБА_6, підтверджено, що 22 серпня 2016 року близько 01-ї години, під час несення служби інспектором Пантьо М.В. разом з інспектором Фревник Ю.Ю., по вул. Івана Франка в м. Ужгороді, був зупинений автомобіль марки Land Rover Range Rover Sport, державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував водій ОСОБА_1. Під час спілкування з водієм та перевірки документів у останнього були виявлені ознаки алкогольного спяніння. Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння водій відмовився в присутності двох свідків, за що щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, тимчасово вилучено посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами, а транспортний засіб залишено на місці зупинки без порушень Правил (а. с. 5).

Допитана під час апеляційного розгляду справи в якості свідка інспектор роти № 3 УПП у м. Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_5 пояснила, що 22 серпня 2016 року близько 01-ї години, під час несення служби разом з інспектором Фревник Ю.Ю., по вул. Івана Франка в м. Ужгороді, ними було зупинено автомобіль марки Land Rover Range Rover Sport, державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував водій ОСОБА_1, за порушення Правил, а саме одночасне зайняття під час руху двох смуг. Під час спілкування з водієм та перевірки документів у останнього були виявлені ознаки алкогольного спяніння. Водію було запропоновано пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу «Драгер» або в наркодиспансері, однак, від проходження огляду на стан алкогольного спяніння останній відмовився в присутності двох свідків. За обставинами правопорушення щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. За статтею 122 КУпАП указаному водію було зроблено усне зауваження. Крім того, свідок ОСОБА_5 пояснила, що під час несення служби із чергової частини Ужгородського МВ ГУНП у Закарпатській області надійшло повідомлення про те, що водій транспортного засобу Land Rover Range Rover Sport, державний номерний знак НОМЕР_1 перебуває в стані алкогольного спяніння.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор роти № 3 батальйону Управління ПП у м. Ужгород та Мукачеве ОСОБА_5 була упереджена та необ'єктивна при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, таких ОСОБА_1 не додав до апеляційної скарги, і на такі не вказував його представник адвокат ОСОБА_2 під час розгляду справи апеляційним судом.

Також під час апеляційного розгляду справи апеляційним судом не встановлено й даних у підтвердження наявності у вищевказаного інспектора підстав для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, на такі не вказував як ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, так і не вказував його представник адвокат ОСОБА_2 під час розгляду справи апеляційним судом, а також не має даних у зацікавленості інспектора у фальсифікації протоколу чи результатах розгляду справи.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що інспектор роти № 3 батальйону Управління ПП у м. Ужгород та Мукачеве ОСОБА_5 при виконанні своїх функціональних обовязків діяла в межах наданих їй повноважень, у звязку із чим, викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що суддею залишено поза увагою те, що при складанні протоколу було порушено вимоги пункту 2 розділу ІІ Інструкції, оскільки такий було складено поліцейським зі званням «рядовий», яке, відповідно до вимог «Порядку присвоєння спеціальних звань поліції та позбавлення спеціальних звань», не відноситься до спеціального звання працівника поліції, що свідчить про те, що вказаний поліцейський не мав права здійснювати передбачені Інструкцією дії; що поліцейський у протоколі зазначив неправдиву інформацію про наявні у нього ОСОБА_1, ознаки алкогольного спяніння, оскільки жодних з перелічених у п. 3 Інструкції ознак у нього не було виявлено; що вказана в протоколі як виявлена в нього ознака алкогольного спяніння порушення мови, спростовується відеозаписом із бодікамер поліцейських; що при встановленні ознак спяніння та направлення його на освідчення, поліцейським були порушені вимоги п. п. 4 та 12 Інструкції апеляційний суд, враховуючи вищенаведене, відхиляє як такі, що спростовані дослідженим під час апеляційного розгляду справи відеозаписом із бодікамер поліцейських і спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Крім того, під час апеляційного розгляду справи апеляційним судом не встановлено й даних про те, що в громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які були залучені інспектором роти № 3 батальйону Управління ПП у м. Ужгород та Мукачево ОСОБА_5 в якості свідків відмови ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного спяніння, письмові пояснення яких наявні в матеріалах справи, були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема, у відмові від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння, на такі також не вказує як ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, так і не вказувалось його представником адвокатом ОСОБА_7 під час розгляду справи апеляційним судом, у звязку з чим, доводи апеляційної скарги про те, що під час розгляду справи не було допитано жодного свідка; що свідки, на яких є посилання у постанові, не були свідками вчинення ним правопорушення, а лише підтвердили факт відмови від проходження огляду на стан спяніння, відхиляються як такі, що не спростовують висновок судді про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння та, відповідно, винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. При цьому, ураховується те, що 22.02.2017 свідок ОСОБА_4 надав апеляційному суду письмові пояснення, в яких указує на те, що повністю підтримує надані ним працівнику поліції пояснення щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння.

Вищенаведені докази в їх сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 Правил дорожнього руху України, і винуватість останнього у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення доведена.

Доводи апеляційної скарги про те, що протоколі невірно вказано час та дату події, яка кваліфікована як правопорушення, оскільки згідно із протоколом датою події є 22.08.2013, а згідно з постановою судді 22.08.2016, у звязку із чим, невідомо з якого саме протоколу суд установив указану дату, а згідно з відеозаписом із бодікамер поліцейських час події встановлений більш ніж за годину, ніж указано в протоколі, а саме 00 годин, апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують висновок судді про відмову ОСОБА_1 22.08.2016 від проходження огляду на стан спяніння та спрямовані на ухилення останнього від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує надані під час апеляційного розгляду пояснення інспектора Пантьо М.В. про те, що протокол нею було складено 22.08.2016 близько 01-ї години, а зазначена в ньому дата щодо року складання протоколу 2013, є опискою. Указане також підтверджується дослідженим під час апеляційного розгляду справи відеозаписом із бодікамер поліцейських, з якого вбачається що подія мала місце 22.08.2013.

Такими, що не впливають на законність висновку суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, апеляційний суд, з урахуванням вищенаведеного, визнає й доводи апеляційної скарги про те, що суддею було повністю проігноровано клопотання про ознайомлення з відеозаписом; що в постанові не вмотивовано відхилення всіх аргументів щодо порушень законодавства працівників поліції, які були надані ним та його представником.

Доводи апеляційної скарги про те, що він ОСОБА_1, був зупинений працівниками поліції за нібито інше порушення Правил, а саме руху по двох смугах руху, за яке постанова працівниками поліції не виносилась, що свідчить про безпідставну його зупинку працівниками поліції, апеляційний суд відхиляє як такі, що спростовуються як вищезгаданим відеозаписом із бодікамер поліцейських, так і наданими під час апеляційного розгляду поясненнями інспектора Пантьо М.В. про те, що автомобіль марки Land Rover Range Rover Sport, державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував водій ОСОБА_1, було зупинено за порушення Правил, а саме одночасне зайняття під час руху двох смуг, і що за вказане правопорушення ОСОБА_1 було зроблено усне зауваження.

Доводи апеляційної скарги про те, що він ОСОБА_1, не бажав проходити огляд за допомогою технічного засобу «Алкотестер», оскільки є астматиком і вимушений вживати медичні препарати на основі спирту, про що неодноразово повідомляв поліцейського, однак даний факт поліцейським було проігноровано, апеляційний суд визнає такими, що також не спростовують законність висновку суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. При цьому, ураховується те, що ні ОСОБА_1, ні його представником не надано жодних доказів у підтвердження доводів про те, що медичні препарати, які вживає ОСОБА_1 від астми, зроблені на основі спирту; що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості пройти огляд на стан спяніння в закладі охорони здоровя шляхом лабораторного дослідження біологічного середовища.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду Гнатика Р.О. обґрунтовано визнано винним у порушенні передбачених пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України вимог та скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення накладено на нього в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази; те, що учасники процесу не заявляли клопотань про приєднання або витребування доказів по справі; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту жодних належних та допустимих доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги надано не було, у тому числі доказів того, що інгалятор «Беротек» є лікувальним засобом, що містить спирт.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1, залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 листопада 2016 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та постановлено стягнути судовий збір в розмірі 275,60 грн., залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Стан