АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2017 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області Дембіцька О.О., за участю правопорушника ОСОБА_2,розглянувши провадження у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Першотравневого районного суду м. Чернівців від 01 березня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Першотравневого районного суду м. Чернівців від 01 березня 2017 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП і на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 тис. 200 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Відповідно до постанови, 31 грудня 2016 року, о 06 год. 45 хв. водій ОСОБА_2 по вул. Кишинівській керував т/з «VolkswagenPassat 2.0D», д/н НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився,тим самим вчинив адміністративне правопорушення,передбачене ст.130 ч.1 КпАП України. .

На таке судове рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу із проханням постанову суду скасувати та провадження закрити у зв'язку за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.Апелянт посилається на те, що районний суд необгрунтовано відхилив його письмове клопотання про направлення справи до Тернопільського міськрайонного суду для розгляду за місцем проживання,а також розглянув справу за його відсутності.

Вказує на те, що інспектори поліції,які його зупинили,не повідомили йому ознаки перебування його(ОСОБА_2.) у стані сп»яніння.Також вважає,що працівники поліції не були вповноважені проводити огляд на стан сп»яніння,оскільки не мали спеціальних технічних засобів,у зв»язку із чим під'їхав інший екіпаж інспекторів поліції, які мали технічний засіб «Драгер».

Провадження №33/794/94/17 Головуючий у І інстанції: Скуляк І.А.

Категорія: ст. 130 ч.1 КУпАП Доповідач: Дембіцька О.О.

Вказує,що сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку цього спецзасобу йому не надали.Також апелянт посилається на відсутність даних про те,що йому пропонували пройти огляд на стан сп»яніння у закладі охорони здоров»я та видавалось направлення на проведення такого огляду. Твердить, що пояснення свідків заповнені поліцейськими,а свідки їх лише підписали.Також вказує,що суд у постанові посилається лише на джерела доказів,не розкриваючи їх змісту.

Заслухавши доповідь судді,доводи апелянта, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У апеляційному суді ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги,вказав,що дійсно 31.12.2016 року близько 06-45 був зупинений поліцейськими по вул.Кишинівській м.Чернівці за порушення вимог п.9.2.б ПДР.У подальшому на вимогу поліцейських відмовився у присутності свідків проходити огляд на стан сп»яніння із використанням приладу «Драгер».Іхати до медичного закладу,як твердить апелянт,йому не пропонували.

У відповідності з п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп»яніння,впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до вимог ч.ч.2,3 ст.266 КпАп України, п.п.6,7 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої наказом МВС,МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, п.4,6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного,наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції,і проведення такого огляду»затвердженого постановою КМ України 17.12.2008 року(зі змінами),огляд на стан сп»яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків ,або лікарем закладу охорони здоров»я.

Водій,що відмовився від проведення огляду на стан сп»яніння на місці зупинки транспортного засобу….,направляється для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров»я.

Згідно п.8 вказаного вище Порядку... від 17.12.2008 у разі відмови водія від проведення огляду у закладі охорони здоров»я поліцейський у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення,у якому зазначає ознаки сп»яніння та дії водія щодо ухилення від огляду

Апеляційний суд вважає,що висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі та дослідженими судом доказами.

Суд правильно встановив,що 31 грудня 2016 року, о 06 год. 45 хв. водій ОСОБА_2 по вул. Кишинівській керував т/з «VolkswagenPassat 2.0D», д/н НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 №983808 від 31 грудня 2016 року,який складений вповноваженою особою та відповідає вимогам ст.256 КУпАП,із якого встановлено,що ОСОБА_2 в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України за обставин,викладених у постанові суду,керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп»яніння-запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода та у присутності двох свідків -ОСОБА_3 та ОСОБА_4-відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп»яніння у встановленому законом порядку.(а.с.1).

Зазначений протокол підписаний посадовою особою,яка склала протокол,а також зазначеними вище свідками без зауважень та ОСОБА_2від підписання протоколу відмовився,про що зазначено у протоколі.

Поясненнями свідка ОСОБА_3 від 31.12.2016 року підтверджено,що 31 грудня 2016 року о 07год. 20 хв., по вул. Кишинівській, 2А в м. Чернівці був присутнім при тому, як водій автомобіля «VolkswagenPassat», д/н/з20 НОМЕР_1 ОСОБА_2 відмовився від проходження тесту із використанням приладу «Драгер» на стан алкогольного сп'яніння, а також у його присутності відмовився від проходження медогляду на стан сп'яніння у лікаря обласного наркологічного диспансеру. Також водій відмовився від будь-яких підписів у протоколі (а.с.3)

Як вбачається із пояснень свідка ОСОБА_4від 31.12.2016 року, він був запрошений у якості свідка для освідування водія автомобіля «VolkswagenPassat», д/н/з НОМЕР_1 ОСОБА_2 на стан алкогольного сп»яніння ,однак від проходження огляду на місці з допомогою алкотестера «Drager» та проїхати для освідування у спеціалізований медичний заклад до ЧОНД водій відмовився.Також відмовився підписувати протокол(а.п.4).

Пояснення свідків відібрані у встановленому законом порядку та формі,містять усі необхідні реквізити,підписані свідками без зауважень,та є,відповідно до вимог ст.251 КпАП України,доказами у справі про адміністративне правопорушення,а тому правильно прийняті судом в обгрунтування висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2Доказів,які би компроментували чи спростовували пояснення цих свідків,суду не надано,клопотання про їх виклик апелянт не заявляв,у апеляційному суді пояснив,що підстав обмовляти його свідки не мають.

У апеляційному суді апелянт підтвердив,що у присутності свідків відмовився проходити огляд на стан сп»яніння із використанням приладу «Драгер».Посилання апелянта на те,що йому не пропонували та не видавалось направлення для проведення огляду у медичному закладі суд відкидає,оскільки зазначеними вище доказами-поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 доведено,що ОСОБА_2 відмовився їхати до закладу охорони здоров»я та проходити там огляд на стан сп»яніння

Встановивши у присутності двох свідків факт відмови особи,яка керує транспортним засобом-водія ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп»яніння встановленим порядком поліцейський у присутності цих свідків відповідно до вимог зазначених вище нормативних актів обгрунтовано склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2

Викладені вище докази узгоджуються між собою,підстав сумніватись у їх достовірності судом не встановлено та апелянтом не наведено у апеляційній скарзі.Такими доказами,які суд обгрунтовано прийняв у основу свого рішення,доведено,що ОСОБА_2,в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України відмовився від прохождення відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп»яніння,що має наслідком притягнення особи,яка керує транспортним засобом,до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАп України.

Посилання апелянта на те,що йому працівниками поліції не був наданий сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку спеціального технічного засобу»Драгера» ,є голослівними,оскільки у справі відсутні фактичні дані,які би вказували,що такі вимоги ОСОБА_2 висловлював.

Розгляд районним судом справи за відсутності правопорушника,на що посилається апелянт,не є ,згідно закону,підставою для скасування судового рішення та закриття провадження у справі.

Згідно вимог ч.1,ч.2 ст.276 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.Справи про адміністративні правопорушення,передбачені,зокрема,ст.130 ч.1 КУпАП можуть також розглядатись за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Відповідно до роз»яснень,що містяться у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 11.06.2004 року».Про окремі питання,що виникають при застосуванні судами положень ст.276 КУпАП»,у випадках,коли законом передбачається альтернативна підсудність(ч.2 ст.276 КУпАП),питання про те,в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення,вирішується відповідним органом поліції.

Місцем вчинення ОСОБА_2 правопорушення є вул.Кишинівська м.Чернівці,яка знаходиться у Першотравневому районі м.Чернівці,а отже,в межах територіальної юрисдикції Першотравневого районного суду м.Чернівці,на розгляд якого і була надіслана справа про вчинення апелянтом адміністративного правопорушення та цим судом із дотриманням правил підсудності розглянута .

Надіслання справи на розгляд іншого суду не є,у даному випадку, компетенцією Першотравневого районного суду м.Чернівці,а тому суддя обгрунтовано відхилив подане ОСОБА_2 клопотання про направлення справи до місцевого суду за місцем проживання правопорушника.

Інші обставини,на які посилається апелянт,також не дають підстав для скасування чи зміни судового рішення.

Накладене судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.ст.33-35 КпАП України.

Враховуючи викладене, вважаю, що постанова судді є обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Першотравневого районного суду м. Чернівців від 01 березня 2017 року щодо апелянта- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Чернівецької області О.О.Дембіцька