АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/206/17 Головуючий у першій інстанції: Шофаренко Ю.Ф.
Категорія:ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 березня 2017 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, за участю: ОСОБА_3, та його захисника-адвоката Чос Т.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відомості про місце роботи відсутні, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,-

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 22.11.2016 року о 23 год. 50 хв. у м. Дніпро по вул. Усенко, буд.15, ОСОБА_3, керуючи т.з. OPEL VECTRA, д.н.з. НОМЕР_2 під час руху не дотримався безпечного інтервалу, що призвело до зіткнення з т.з. MERCEDES-BENZ VITO 1080 д.н.з. НОМЕР_1, який стояв, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Гр. ОСОБА_3 порушив вимоги п. 13.3 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Також 22.11.2016 о 23 год. 50 хв. в м. Дніпро по вул. Усенко, 15, водій ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп'яніння (почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова). Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_3 із порушенням строку, передбаченого ст. 294 КУпАП подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2017 року, апеляційну скаргу ОСОБА_3 було повернуто особі, яка її подала, з причин не заявлення клопотання про поновлення строку на оскарження постанови суду першої інстанції.

Повторно не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_3 подав із порушенням строку, передбаченого ст. 294 КУпАП апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі повторно просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Крім того разом з апеляційною скаргою подав клопотання про поновлення строку на оскарження постанови суду.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку, апелянт вказує, що він при розгляді справи в суді першої інстанції не був присутнім, оскільки його не було належним чином повідомлено про розгляд справи. В протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що справа буде розглядатися в АНД районному суді м. Дніпропетровська, однак в Управлінні патрульної поліції у м. Дніпро він дізнався, що справа була розглянута в Індустріальному районному суді м. Дніпропетровська. Про те від суду ним повісток про розгляд справи отримано не було.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що постанова суду є необґрунтованою та не відповідає матеріалам справи.

При цьому апелянт вказує, що даним автомобілем він не керував, а сидів на пасажирському сидінні. Його автомобіль був у нерухомому стані. Зазначені обставини можуть підтвердити свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Апелянт вказує, що судом було порушено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки справу було розглянуто без його участі. На думку апелянта судом було також з порушенням накладено адміністративне стягнення, оскільки воно не відповідає вимогам ст. 33 КУпАП. В зв'язку з чим суд формально розглянув справу.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 та його адвокат Чос Т.І. підтримали подану апеляційну скаргу ОСОБА_3, підтвердили викладенні в ній доводи, та просили апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та заявленого клопотання про поновлення строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, при цьому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази, того, що ОСОБА_3 було направлено судову повістку про розгляд справи на 23 грудня 2016 року, у відповідності до ст. 277-2 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний суд, вважає необхідним задовольнити клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду і розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Доводи апеляційної скарги апелянта про те, що постанова суду є необґрунтованою та викладенні в ній висновки не відповідають фактичним обставинам справи є безпідставними.

Висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП є законним та обґрунтованим і відповідає матеріалам та обставинам справи.

Так в апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує на те, що він не керував автомобілем OPEL VECTRA, д.н.з. НОМЕР_2, а сидів лише на пасажирському сидінні. Даним автомобілем керував його знайомий ОСОБА_5

Крім того під час апеляційного перегляду ОСОБА_3 підтвердив викладенні, в апеляційній скарзі доводи. При цьому більш детально пояснив, що він зі своїм знайомим ОСОБА_6 вирішили випити, оскільки вони обидва посварилися зі своїми жінками. Після чого він зателефонував знайомому ОСОБА_5, та запропонував тому, щоб він покерував його автомобілем, на, що ОСОБА_5 не відмовився. Заїхавши до магазину «АТБ» вони взяли спиртні напої. В подальшому ОСОБА_5 повідомив що йому потрібно поїхати до його дівчини, та вони всі троє поїхали до дівчини ОСОБА_5 Рухаючись від дівчини ОСОБА_5, останній зачепив автомобіль «Мерседес», який стояв по правій стороні проїзної частини. Потім до них підбіг, якийсь незнайомий чоловік, зупинив їхній автомобіль, та почав кричати, потім бити їх. ОСОБА_5 втік з місця події, оскільки злякався. В подальшому хтось визвав працівників поліції, які склали на нього протоколи. Також коли приїхали працівники поліції, він телефонував ОСОБА_5, щоб останній прийшов та підтвердив працівникам поліції, що сама ОСОБА_5 керував автомобілем, але останній відмовився.

Про те суд апеляційної інстанції не може взяти до уваги пояснення ОСОБА_3 про те, що він не керував автомобілем OPEL VECTRA, д.н.з. НОМЕР_2, оскільки його пояснення спростовуються доказами, які знаходяться в матеріалах справи.

Так відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_7 останній зазначив, що він 22.11.2016 року приблизно о 23:30 годині йшов до свого будинку по АДРЕСА_2, та помітив автомобіль «Опель» н.з. НОМЕР_2 який зачепив автомобіль «Мерседес» та майже не здійснив наїзд на нього. Він зупинив автомобіль, після чого вийшов водій та почав лаятися на нього, і хотів його вдарити. В межах самооборони він вдарив водія в обличчя.(а.с.3)

З письмових пояснень свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вбачається, що в їхній присутності водій ОСОБА_3 відмовився від проходження огляд у встановленому законом порядку. (а.с.2,4)

Також на адресу апеляційного суду надійшла заява від свідка ОСОБА_8, який викликався на судове засідання. Так свідок пояснив, що прибути на судове засідання у нього не має можливості. Щодо обставин подій, які відбулися 22 листопада, зазначив, що свої письмові пояснення він підтримує в повному обсязі. Зазначив, що осіб, які перебували в автомобілі було двоє. Водій в подальшому відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку. Дану заяву ОСОБА_8 подав через канцелярію суду.

В рапорті працівником поліції Щербина О.В. також було зазначено, що керував автомобілем OPEL VECTRA, д.н.з. НОМЕР_2, саме водій ОСОБА_3, який відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку.(а.с.5)

Крім того під час апеляційного перегляду було допитано інспектора поліції ОСОБА_11, який також був присутнім під час оформлення матеріалів відносно ОСОБА_3 Так інспектор пояснив, що було отримано три виклики по адресі: м. Дніпро, вул. Усенко 15. Всього на місці події було три патрулі. Було виявлено, що автомобіль OPEL VECTRA, д.н.з. НОМЕР_2, зачепив автомобіль «Мерседес», який був припаркований. Після розмови з водієм ОСОБА_3 було виявлено, що останній має ознаки алкогольного сп'яніння, на, що останньому було запропоновано пройти огляду у встановленому законом порядку, водій ОСОБА_3 відмовився у присутності двох свідків. Протокол за ст. 124 КУпАП за фактом ДТП не складався, оскільки не було виявлено водія автомобіля «Мерседес». Складений він був на наступний день. Також інспектор пояснив, що не допитувалися інші свідки, оскільки вони були всі у стані алкогольного сп'яніння.

Вина ОСОБА_3 також підтверджується протоколом про адміністративне серії АП2 № 280828 від 22.11.2016 року. (а.с.1)

Отже суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5, які стверджують про те, що ОСОБА_3 не керував автомобілем, оскільки вони є знайомим ОСОБА_3, та на думку суду є зацікавленими особами, та дають їх з метою уникнення ОСОБА_3 адміністративної відповідальності. Крім того судом було встановлено, що свідок ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп'яніння, тому його пояснення можуть бути спотвореними. Пояснення ж свідка ОСОБА_5 надані під час апеляційного перегляду взагалі не відповідають його письмовим поясненням та мають розбіжності, які ОСОБА_3 були додані до матеріалу справи(а.с.20). Також пояснення ОСОБА_3 з поясненнями ОСОБА_5 мають розбіжності, оскільки ОСОБА_3 пояснив, що він після приїзду зателефонував ОСОБА_5 та розмовляв з ним, в свою чергу в суді апеляційної інстанції останній пояснив, що розмовляв з ОСОБА_3 по телефону, тільки на наступний день.

Висновок суду про наявність в діях правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за, якою ОСОБА_3 визнано винним є обґрунтованим.

Винна ОСОБА_3 підтверджується доказами, які знаходяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 072775 від 23.11.2016 року (а.с.1), схемою місця ДТП (а.с.2), рапортами працівників поліції(а.с.3-4), фототаблицею (а.с.10-11).

Що стосується доводів ОСОБА_3 про те, що на нього було накладено адміністративне стягнення з порушенням, то вони є також безпідставними, оскільки стягнення на правопорушника було накладено у відповідності до ст. 36 КУпАП за більш серйозне правопорушення, та судом було накладено в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, яка не має альтернативи.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання про поновлення строку ОСОБА_3 - задовольнити.

Поновити строк на оскарження ОСОБА_3 постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік -залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.П. Піскун