Справа № 308/472/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.04.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Феєра І.С., за участю представника Закарпатської митниці ДФС України ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді адміністративну справу про порушення митних правил за апеляційними скаргами в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.03.2017.

Цією постановою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, а провадження в справі відносно нього за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, закрито на підставі ч.2 ст.467 МК України та п. 7 ст. 247 КУпАП у звязку із закінченням на момент розгляду справи строків для накладення адміністративного стягнення.

Із протоколу про порушення митних правил №2327/30502/16 від 12.12.2016 та постанови судді від 16.03.2017 вбачається, що19.05.2016, о 12 год., в зону митного контролю на ділянку «Вїзд» митного посту «Тиса» Закарпатської митниці ДФС заїхав легковий автомобіль, марки «Mercedes-Benz», модель «Vito 309 CDI», р.н.з. АО 6718 ВВ, під керуванням ОСОБА_4, у якому в якості пасажира слідував ОСОБА_3,що прямував у приватних справах з Угорщини в Україну.

Формою проходження митного контролю ОСОБА_3, обрав порядок проходження митного контролю по каналу «зелений коридор».

Згідно ч.ч. 5, 6 ст.366 МК України обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення. Громадяни, які проходять (проїжджають) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов'язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Згідно ч.1 п. 3 ст. 336 МК України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом усного опитування громадян та посадових осіб підприємств, а згідно пункту 2 даної статті шляхом митного огляду (огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, огляду та переогляду ручної поклажі та багажу, особистого огляду громадян).

-2-

Під час проведення усного опитування, ОСОБА_3 заперечив наявність товарів в обсягах, що підлягають декларуванню та оподаткуванню, а також товарів заборонених або обмежених до ввезення на митну територію України. Указав, що переміщує через митний кордон України товари для власного використання, а саме: одяг жіночій (футболки) у загальній кількості 170 шт. загальною вартістю 85 000 угорських форинтів, взуття жіноче та дитяче в загальній кількості 100 шт. загальною вартістю 55 000 угорських форинтів. У підтвердження надав рахунок №АА3144692 від 19.05.2016, виданий підприємством «Dios Vegyikereskedes», №GV4EA5704287 від 19.05.2016, виданий підприємством «Bag Star Kft», виписані на його імя, на загальну суму 140 000 угорських форинтів, що по курсу НБУ станом на 19.05.16 складає 12 619, грн. 10 коп..

На підставі п.6 ПКМУ від 23.05.2012, №467 «Про затвердження вичерпного переліку підстав, за наявності яких може проводитись огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення митними органами України», було прийнято рішення про виведення вищезазначеного транспортного засобу із загального потоку й перенаправлення на смугу руху «червоний коридор» для проведення митного огляду.

У результаті митного огляду встановлено, що ОСОБА_3 переміщуються товари, заявлені при усному опитуванні, країна придбання Угорщина, асортимент яких відповідає заявленому при усному опитуванні та вказаних у рахунках № АА3144692 від 19.05.2016 та № GV4EA5704287 від 19.05.2016. Враховуючи вищевикладене, товар був пропущений на митну територію України.

Разом із тим, під час здійснення митних формальностей виникла підозра щодо достовірності та автентичності поданих до митного контролю рахунків № АА3144692 та № GV4EA5704287 від 19.05.2016.

У ході проведення перевірки Закарпатською митницею ДФС направлений запит від 26.05.2016, № 49/38/07-70-20 в адресу Захоньського Прикордонного відділення Митної та ОСОБА_5 Саболч-Сатмар-Берегської області, Податкової та Митної Адміністрації Угорської Республіки.

16.11.2016, митницею отримана офіційна відповідь від митного департаменту центрального Управління Національної Податкової та Митної Адміністрації відповідно до якої, Реєстраційний суд при столичному судді своїм рішенням від 28.04.2016, заборонив подальшу діяльність підприємства «Bag Star Kft», одночасно визнавши його таким, що припинив свою діяльність. Підприємство «Dios Vegyikereskedes» взагалі не значиться в офіційному реєстрі підприємств.

Таким чином, ОСОБА_3 перемістив товари через митний кордон України із приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу доходів і зборів, як підстави для переміщення товарів підроблених документів - рахунків № АА3144692 та №GV4EA5704287 від 19.05.2016.

В апеляційній скарзі в.о. начальника Закарпатської митниці просить постанову судді скасувати, прийняти рішення про визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України та накласти адміністративне стягнення. Указує на те, що строки для накладення адміністративного стягнення не закінчились, оскільки вчинене ОСОБА_3 правопорушення є триваючим. Окрім того, вірною датою вчинення правопорушення слід уважати 16.11. 2016, тобто в момент коли від департаменту центрального управління Національної Податкової та Митної Адміністрації, Закарпатською митницею ДФС було отримано офіційні документи, які й підтверджують вину ОСОБА_3. Крім того, уважає, що висновок суду про те, що дане правопорушення не є триваючим із посиланням на постанову Верховного Суду України від 20.06.2011 є не вірним, оскільки зазначена постанова

-3-

була винесена із приводу неоднакового застосування ВАСУ положень ст. ст. 328, 355 Митного кодексу України, який втратив чинність 13.02.2012; що твердження суду про те, що ст. 355 МК України (2002 року) передбачала відповідальність за діяння, які зараз передбачені ч. 1 ст. 483 МК України є помилковим, оскільки дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України із приховуванням від митного контролю, були передбачені ст. 352 МК України (2002 року), тобто в ст. 355 МК України (2002 року) зовсім інший склад правопорушення, ніж передбачений ч. 1 ст. 483 МК України; що вищевказана постанова Верховного Суду України втратила актуальність у звязку з тим, що в Митному кодексі України (2012 року) на відміну від Митного кодексу України (2002 року), чітко встановлено перелік триваючих правопорушень (ч.2 ст. 467 МК України), а також передбачена можливість внесення змін до митної декларації (ч. 2 ст. 269 МК України).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить поновити йому строк апеляційного оскарження постанови від 16.03.2017, скасувати її та закрити провадження за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України. В обґрунтування доводів про поновлення строку вказує на те, що в судовому засіданні присутній не був. З моменту винесення оскаржуваної постанови, до часу подання апеляційної скарги, копію такої не отримував. Про зміст оскаржуваної постанови йому стало відомо від його представника. Уважає, що судом не повно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам, неправильно застосовані норми матеріального права, не всі факти судом були враховані, у зв'язку із чим суд прийшов до помилкового висновку про його винуватість. Під час здійснення митних формальностей, у поясненні від 19.05.2016 вказував, що переміщує через митний кордон України товари для власного використання. Аналогічні пояснення надав 12.12.2016 до суду. Тільки, 12.12.2016 дізнався від працівників митниці, що Реєстраційний суд при столичному судді своїм рішенням від 28.04.2016 заборонив подальшу діяльність підприємства «Bag Star Kft», одночасно визнавши його таким, що припинив свою діяльність, а підприємство «Dios Vegyikereskedes» не значиться в офіційному реєстрі підприємств. Таким чином, він не був зобов'язаний передбачити та не мав фактичної можливості перевірити те, що вказані підприємства нададуть йому недійсні документи. Отже, у його діях відсутні докази про те, що він усвідомлював свої дії як протиправні, передбачав або повинен був, і міг передбачити порушення своїми діями встановленого порядку переміщення товарів через митний кордон України із приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу доходів і зборів як підстави переміщення товарів підроблених документів або можливість такого порушення, бажав, свідомо допускав його, або легковажно розраховував на його відвернення. Таких доказів митним органом не здобуто. Наявне в матеріалах справи пояснення від 12.12.2016, є неналежним доказом у справі, оскільки здобуте не в спосіб визначений законодавством. Крім того, переклади документів надані угорською стороною, перекладені особами на українську мову, однак відомості про відповідну освіту та право на здійснення перекладів відсутні.

Заслухавши пояснення представника Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу Закарпатсьокї митниці ДФС та заперечив проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи про порушення митних правил та доводи апеляційний скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_3М про поновлення строку підлягає до задоволення, а апеляційні скарги в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволенню не підлягають із таких підстав.

-4-

Згідно вимог ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом, а відповідно до ст. 268 цього закону, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце, і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ці вимоги закону суддею не додержано.

Так, з постанови судді вбачається, що ОСОБА_3 не приймав участь у розгляді справи. У матеріалах справи також відсутні дані про те, що відповідно до вимог КУпАП ОСОБА_3 вручена копія постанови судді, або така протягом трьох днів йому надіслана. З наявного в матеріалах справи супровідного листа (а.с.57) вбачається, що копія постанови була направлена ОСОБА_3 - 27.03.2017, тобто з порушенням строку, передбаченого КУпАП.

За таких підстав, суд апеляційної інстанції визнає поважними причини пропуску строку для оскарження постанови судді першої інстанції від 16.03.2017, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 в частині поновлення строку для оскарження постанови суду такими, що знайшли своє підтвердження, і такий строк поновлюється.

Відповідно до положень ст. 486 МК України, завданнями провадження в справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її з точним дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

За змістом ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобовязана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як убачається з матеріалів справи, 12.12 2016 щодо ОСОБА_3 складено протокол про порушення митних правил №2327/30502/16 за фактом порушення останнім передбачених ч.1 ст.483 МК України митних правил, що мало місце 19.05. 2016.

Відповідно до ч. 2 ст. 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст.522 цього Кодексу розглядаються судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців із дня вчинення правопорушення, а в разі розгляду

-5-

судами (суддями) справ про триваючі правопорушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-485 цього Кодексу не пізніше ніж через шість місяців із дня виявлення цих правопорушень.

Відповідальність за ч.1 ст.483 МК України настає в разі переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України із приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

За змістом ст.264 МК України, митна декларація приймається та реєструється митним органом. Подання митної декларації повинно супроводжуватися наданням митному органу комерційних супровідних та інших необхідних документів, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України або уповноваженим ним органом. Митна декларація приймається митним органом, якщо встановлено, що в ній містяться всі необхідні відомості і до неї додано всі необхідні документи. Дата і час прийняття митної декларації фіксуються посадовою особою митного органу, що її прийняла шляхом її реєстрації. З моменту прийняття митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації. Митний орган не має права відмовити в прийнятті митної декларації, якщо декларантом виконано всі умови, встановлені цим Кодексом. Відмова митного органу в прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

За змістом указаних вище норм матеріального права передбачене ч.1 ст.483 МК України порушення митних правил, характеризується вчиненням одноразової дії в певний час, а саме, під час митного оформлення товару, коли такий проступок може бути виявлений контролюючим органом, який згідно з метою митного оформлення, засвідчує відомості, одержані під час митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та оформляє результати такого контролю. Отже, указане порушення митних правил не є триваючим.

Слід зазначити, що ч.2 ст.467 МК України не вказує на те, що щодо правопорушень, передбачених ст. ст. 469, 477-485 МК України, строк завжди і за будь-яких обставин має обраховуватися від дня виявлення правопорушення. У даному випадку вирішальним є саме фактор «триваючого характеру» правопорушення, а не його кваліфікації згідно певної статті МК України, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є неспроможними.

Доводи апеляційної скарги Закарпатської митниці ДФС в обґрунтування триваючого характеру правопорушення на дату 16.11.2016, коли на адресу Закарпатської митниці ДФС із департаменту центрального управління Національної Податкової та Митної Адміністрації Угорської Республіки надійшли офіційні документи, які підтверджують вину ОСОБА_3, відхиляються як такі, що не свідчать про момент виявлення правопорушення, а були здобуті вже в межах провадження в справі про порушення митних правил.

-6-

Крім того, відповідно до позиції Міністерства юстиції України, висловленої в листі від 01.12. 2003, №22-34-1465 «Щодо скоєння особою триваючого правопорушення», триваючим правопорушенням є проступки, повязані із тривалим, безперервним невиконанням обовязків, передбачених правовою нормою. Також, з листа Міністерства юстиції України від 17.07. 2007, № 22-14-493 слідує, що триваючими визнаються правопорушення, які, розпочавшись із будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обовязків.

Згідно правової позиції, визначеної постановою Верховного Суду України від 09.04.2012, ухваленої в справі № 21-260 «а -11», порушення митних правил, яке полягає в заявленні у вантажній митній декларації неправдивих відомостей, не можна вважати триваючим, оскільки воно припиняється з поданням декларації митному органу.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що передбачене ч. 1 ст. 483 МК України порушення митних правил, склад якого встановлено в діях ОСОБА_3М, по своїй природі не можна вважати триваючим правопорушенням, з огляду на те, що припинення вказаного правопорушення відбулося в момент спроби ОСОБА_3 перемістити товари через митний кордон України із приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів, та, відповідно, його виявлення митним органом.

Відповідно до ст. 3 МК України, при здійсненні митного контролю та митного оформлення, зокрема, товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів із питань державної митної справи, чинні на день прийняття митної декларації митним органом України.

Фактичні обставини справи й, зокрема, зміст вчинених ОСОБА_3 дій подання 19.05. 2016, органу доходів і зборів, як підстави для переміщення товарів підроблених документів рахунків №АА3144692 від 19.05.2016, виданий підприємством «Dios Vegyikereskedes» та №GV4EA5704287 від 19.05.2016, виданий підприємством «Bag Star Kft», виписаних на його імя, прийняття та реєстрація митним органом цих документів, супровідних та інших необхідних документів, свідчать про те, що дії правопорушника ОСОБА_3 носили одноразовий характер дії, і не підтверджують те, що ці дії є триваючими.

Отже, зазначене правопорушення не є триваючим, днем його вчинення є 19.05. 2016, тобто день та час, коли ОСОБА_3 вчинив спробу перемістити товари через митний кордон України із приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів, у звязку із чим адміністративне стягнення на нього може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців із дня вчинення правопорушення.

Що стосується доводів апеляційної скраги ОСОБА_3 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, то апеляційний суд виходить з того, що у справі зібрані достатні, достовірні докази, які вказують на доведеність його вини у вчиненні дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу доходів і зборів, як підстави для переміщення товарів підроблених документів - рахунків № АА3144692 та №GV4EA5704287 від 19.05.2016, які підпадають під ознаки ч.1 ст. 483 МК України.

Крім того, згідно ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів,

-7-

транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, предявлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 також, не спростовують висновок про законність, вмотивованість та обґрунтованість постанови судді від 16.03.2017.

При прийнятті судового рішення враховується і те, що посадовими особами митного органу також не доведено, що правопорушнику ОСОБА_3 було відомо про те, що Реєстраційний суд при столичному суді своїм рішенням від 28.04.2016 заборонив подальшу діяльність підприємства «Bag Star Kft», визнавши його таким, що припинило свою діяльність, що підприємство «Dios Vegyikereskedes» взагалі не значиться в офіційному реєстрі підприємств.

Оскільки на момент розгляду справи в місцевому суді строки накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення сплили, то суд обґрунтовано закрив провадження в справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, із чим погоджується й суд апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок суду про те, що вказане правопорушення не є триваючим із посиланням на постанову Верховного Суду України від 20.06.2011 є не вірним, оскільки зазначена постанова була винесена із приводу неоднакового застосування ВАСУ положень ст. ст. 328, 355 МК України, який втратив чинність 13.02.2012; що твердження суду про те, що ст.355 МК України (2002 року) передбачала відповідальність за діяння, які зараз передбачені ч. 1 ст. 483 МК України є помилковим, оскільки дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України із приховуванням від митного контролю, були передбачені ст. 352 МК України (2002 року), тобто в ст. 355 МК України (2002 року) зовсім інший склад правопорушення, ніж передбачений ч. 1 ст. 483 МК України; що вищевказана постанова Верховного Суду України втратила актуальність у звязку з тим, що в МК України (2012 року) на відміну від МК України (2002 року), чітко встановлено перелік триваючих правопорушень (ч. 2 ст. 467 МК України), а також передбачена можливість внесення змін до митної декларації (ч. 2 ст. 269 МК України), апеляційний суд, з урахуванням вищевикладеного, відхиляє як такі, що не свідчать про незаконність висновку суду про закриття провадження в справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, і не являються підставами для скасування чи зміни судового рішення.

У звязку з наведеним, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова судді першої інстанції відповідає вимогам закону, і підстав для її зміни чи скасування не має, а тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

поновити ОСОБА_3 строк для оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.03.2017 щодо нього.

Апеляційні скарги в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.03.2017 щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: