АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 33/790/370/17 Головуючий І інстанції -
Категорія: ст. 130 КУпАП Доповідач - Міненкова Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області Міненкова Н.О, за участю секретаря Михайлюка А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2017 року,-

в с т а н о в и в :

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2017 року,-

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого в ТЦ «Караван», визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік та стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.11.2016 року о 23 год. 25 хв. ОСОБА_3 керував автомобілем «МАЗДА 626» д/н НОМЕР_1 по вул. Барабашова в районі будинку № 46, у м. Харкові, з ознаками алкогольного сп'яніння (характерний запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей та шкіри обличчя), в присутності двох свідків від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить, скасувати постанову Київського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2017 року, провадження у справі закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова суду необґрунтована, незаконна, суд при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, вважає, що його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Враховуючи позицію ОСОБА_3. що він був відсутній при розгляді справи у суді першої інстанції оскільки знаходився на лікарняному, оскаржувану постанову отримав лише 06.02.20017 року, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску ним строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та, вважаю необхідним задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_3 який вину не визнав, зазначив що відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, оскільки працівниками патрульної поліції не роз'яснено причини зупинки його транспортного засобу, вважає, що суд незаконно позбавив його права керуванням транспортним засобом на один рік з накладенням штрафу саме за відмову від проходження огляду.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 суддею повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з чим погоджується і апеляційний суд.

Так, п. 2.5 ПДР України зобов'язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп'яніння, згідно з п.3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров'я (п.6 розділу І Інструкції). У розумінні вимог п.7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров'я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об'єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 400513 від 12.11.2016, складений саме за відмову ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду», огляду підлягають водії транспортних засобів, стосовно яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, які знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану.

Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування, у присутності двох свідків; або лікарем закладу охорони здоров'я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в установах охорони здоров'я уповноважена особа Державтоінспекції в присутності двох понятих складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому вказує ознаки сп'яніння і дії водія, спрямовані на ухилення від огляду.

За наявності таких кваліфікуючих ознак компетентними особами складається протокол про адміністративне правопорушення п.2.5 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП.

Відмова ОСОБА_3 від проходження огляду, також підтверджується відеозаписам з нагрудної камери інспектора патрульної поліції (а.с 58), поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 3-4).

Дані обставини про порушення водієм ОСОБА_3 наведених вимог п.2.5 ПДР України, встановлені судом першої інстанції обґрунтовано.

Крім того, суд вважає безпідставними посилання ОСОБА_3 про проголошення 15.12.2016 року рішення про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки данні посилання спростовуються матеріалами справи а саме: протоколом судового засідання (а.с. 78-79), з якого вбачається, що 15.12.16 року було оголошено перерву до 25.01.2017 року; судовими повістками які надсилалися учасникам розгляду справи (а.с. 60-62, 72-77).

Посилання ОСОБА_3 що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 268 КУпАП розглянув справу за його відсутністю вважає надуманими, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 заявлялось неодноразово клопотання про перенесення розгляду справи за різних підстав (а.с. 10-11, 17-18, 24-34, 43, 45-53, 63-64, 68-69), таким чином ОСОБА_3 зловживав своїми процесуальними правами, намагаючись всіляко затягнути розгляд справи, з метою уникнення адміністративної відповідальності. Суд першої інстанції обґрунтовано послався на норми ст.268 КУпАП, щодо необов'язкової присутності при розгляді справи, належним чином повідомленої особи яка притягається до адміністративної відповідальності та ч. 1 ст. 277 КУпАП, щодо строків розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Щодо вимоги апеляційної скарги, про направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає, ст. 294 КУпАП має вичерпний перелік постанов, які має право винести апеляційний суд за наслідками розгляду.

Враховуючи особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, враховуючи, що дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю та здоров'ю, та тяжкість ймовірних наслідків.

Враховуючи дані обставини, суд з огляду на матеріали адміністративної справи, обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 287, 288, 293, 294, 295 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Поновити апелянту строк на оскарження як пропущений з поважних причин.

Апеляційну скаргу- залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2017 року про визнання ОСОБА_3, винним за ч.1 ст.130 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік, із стягненням судового збору - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду Харківської області Н.О. Міненкова