Справа № 308/89/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.04.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Феєра І.С., при секретарі Головець М.А., правопорушника ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.03.2017.

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320 грн. на користь держави.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №504371 від 30.12.2016 та постанови судді від 17.03.2017, убачається, що ОСОБА_1, 29.12.2016, близько 20 год. 20 хв. у с. Минай вул. Борканюка, керував транспортним засобом «Форд Гренада», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння: не стійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Своїми діями ОСОБА_1М порушив вимоги п.2.9 «a» Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову від 17.03.2017 - скасувати, оскільки така не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. Зазначає, що справа підлягає поверненню до Ужгородського РВП ГУНГІ в Закарпатській області для доопрацювання, оскільки в супереч вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України №1376 від 06.11.2015 у протоколі формулювання суті інкримінованих йому дій є не конкретним та не відображають ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. У протоколі не зазначено за яких обставин, у нього було виявлено та встановлено, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, не вказано підставу зупинки транспортного засобу, відсутні відомості суті адміністративного правопорушення про те, що він скоїв ДТП, але до матеріалів справи додані матеріали,

-2-

а саме доданий рапорт працівника поліції про ДТП та схема ДТП, не вказано в протоколі відомості про потерпілих та завдані збитки. Крім того, до матеріалів справи не долучено відеозапис із нагрудних камер відеофіксації співробітників поліції, які виїздили на місце пригоди. Суд залишив без розгляду клопотання про виклик для допиту в якості свідка лікаря, який проводив медичний огляд та клопотання про витребування акту медичного огляду особи, у зв'язку з тим що, згідно висновку медичного огляду №537 від 29.12.2016, убачається, що він перебував у стані алкогольного сп'яніння, але в даному висновку не вказано який ступінь алкогольного сп'яніння. Крім того, зазначає, що його представником, головуючому судді було заявлено відвід, після чого через деякий час було подано заяву про відвід через канцелярію суду, у зв'язку з тим що, у порушення вимог Закону України " Про судоустрій і статус суддів " суддя Леміш О.М. не забезпечив фіксування перебігу судового процесу в адміністративній справі технічними засобами, що дало йому підстави відкрито висловлювати свою прихильність до іншого учасника. При накладенні стягнення, судом порушено вимоги ст. 33 КУпАП, яка передбачає врахування особи порушника, його майнового стану, пом'якшуючих обставин тощо при обранні виду адміністративного стягнення. У матеріалах справи, та в тексті постанови не видно, щоб усі ці аспекти досліджувалися та враховувалися.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника захисника адвоката ОСОБА_2, які підтримали доводи поданої апеляційної скарги, пояснення лікаря нарколога ОСОБА_3, який підтвердив обставини, встановлені ним у висновку щодо результатів медичного огляду на стан спяніння громадянина ОСОБА_1 апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 ( далі "Інструкція"), огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

-3-

Відповідно до п. п. 3, 4 розділу ІІІ цієї Інструкції огляд у закладах охорони здоров'я щодо виявлення стану сп'яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп'яніння в обстежуваної особи.

Пунктами 16, 17 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Указані вимоги законодавства як працівниками патрульної поліції так і працівником закладу охорони здоров'я лікарем наркологом ОСОБА_3 дотримано в повному обсязі.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП на підставі наявних у справі доказів, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення серії АП 2 №.504371 від 30.12.2016, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП щодо змісту і форми; пояснень громадянки ОСОБА_4, яка є потерпілою у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - ОСОБА_1, яка ствердила, що під час скоєння ДТП громадянин ОСОБА_1 перебував у стані сильного алкогольного спяніння, з ознаками нестійка хода та запахом алкоголю з порожнини рота; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного чи іншого спяніння від 29.12.2016, відповідно до якого лікарем встановлено, що громадянин ОСОБА_1 на час проведення огляду перебував в стані алкогольного спяніння. З результатами такого огляду ОСОБА_1 ознайомлений, про що свідчить його підпис на бланку вказаного висновку лікаря, зауважень щодо результатів огляду не заявляв. Даний висновок лікаря у встановленому порядку не оскаржений, а тому підстав уважати даний доказ неналежним в апеляційного суду немає.

Апеляційний суд критично оцінює доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо відсутності в протоколі про адміністративне правопорушення підстав зупинки транспортного засобу та безпідставного направлення його до закладу охорони здоров'я для огляду на стан алкогольного спяніння.

Так, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 повністю відповідає вимогам ч. 1 ст. 256 КУпАП та містить перелік усіх відомостей, які є необхідними для вирішення справи. Підстава для зупинки транспортного засобу не є тією обов'язковою обставиною, яку повинен містити зміст протоколу про адміністративне правопорушення згідно ст. 256 КУпАП.

Крім того, відповідно до п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану. Дана норма узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 266 КУпАП щодо необхідності відсторонення від керування транспортного засобу та огляду на стан спяніння особи щодо якої є підстави вважати, що вона перебуває в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

-4-

Апеляційний суд відхиляє також доводи апелянта щодо необхідності зазначення матеріальної шкоди в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, оскільки діяння, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП за своїм видом є правопорушенням із формальним складом для якого обовязковою ознакою обєктивної сторони є лише наявність суспільно-шкідливого діяння.

Суд уважає такими, що не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги щодо необхідності долучення до матеріалів справи відеозапису з місця події, з нагрудних камер працівників поліції, оскільки ст. 251 КУпАП визначено поняття доказів у справі про адміністративне правопорушення та встановлено перелік джерел їх отримання. Обсяг документів, які повинні бути долучені до матеріалів справи та можуть бути доказами по справі не встановленою жодною нормою КУпАП, а тому дана обставина не може бути підставою для направлення матеріалів справи на доопрацювання до Ужгородського РВП ГУ НП в Закарпатській області.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 також, указує на порушення судом першої інстанції вимог ст. 33 КУпАП при накладенні на нього адміністративного стягнення.

Відповідно до вимог ст. ст.23, 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність та враховується мета адміністративного стягнення, яке застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суд першої інстанції вказаних вимог законодавства дотримався.

Так, судом першої інстанції враховано особу порушника, ступінь його вини, обставини справи та накладено стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, яка є безальтернативною та передбачає накладення на винну у вчиненні такого діяння особу накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо відсутності в його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та суворості накладеного адміністративного стягнення апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Порушень вимог процесуального закону, які б тягнули за собою зміну чи скасування постанови суду не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.03.2017 щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: