Справа № 740/4492/16-п Головуючий у 1 інстанції Пантелієнко В. Г.
Провадження № 33/795/151/2017
Категорія - ч. 1 ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

судді судової палати у кримінальних справах Баглая І.П.,

захисника ОСОБА_2,

з участю особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 грудня 2016 року.

Цією постановою, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого АДРЕСА_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з накладенням стягнення у виді штрафу у сумі 340 грн.. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп..

Місцевим судом ОСОБА_3 визнаний винуватим у порушенні п. 12.1 Правил дорожнього руху, яке виразилося у керуванні ним, 23 листопада 2016 року, о 14 годині, на полі, в с. Яхнівка, трактором Т-25, державний номерний знак НОМЕР_1, та зіткненні з автомашиною марки «FORD TRANSIT», державний номерний знак НОМЕР_2. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову районного суду скасувати та закрити провадження по справі. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження. Зазначає, що він у своїй місцевості фактично позбавлений можливості скористатися правовою допомогою. При розгляді даної адміністративної справи повністю поклався на об'єктивність та неупередженість суду. Після судового розгляду, заплативши штраф, він вважав що інцидент з його родичем ОСОБА_4 вичерпаний. Але, на початку березня 2017 року, отримавши копію позовної заяви від ОСОБА_4 про стягнення з нього матеріальної шкоди, вирішив звернутися за допомогою до захисника, який і порадив оскаржити вищевказану постанову. Вказує, що суд першої інстанції у своїй постанові помилково послався на п. 12.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним». Але, дана подія сталася в чистому полі, далеко від дороги чи вулиці і винуватцем отримання пошкоджень своєї автомашини став сам ОСОБА_4, який всупереч правилам, навмисно став поперед його трактора, перегородивши йому дорогу, та спровокувавши тим самим зіткнення. Вважає, застосувавши закон, який не підлягав застосуванню, суд виніс незаконну постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Із матеріалів справи, пояснень ОСОБА_3 та його захисника, доводів апеляційної скарги вбачається, що вона обґрунтована.

Враховуючи, що ОСОБА_3 проживає у сільській місцевості, в доступі до правової допомоги обмежений, не усвідомлював правових наслідків даного адміністративного провадження для себе, в зв'язку з чим своєчасно не оскаржив постанову місцевого суду, йому слід поновити строк на апеляційне оскарження цієї постанови.

Згідно ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративна відповідальність наступає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

У протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 вказано про зіткнення транспортних засобів, але не зазначено про їх пошкодження.

Зазначивши у своїй постанові про механічні пошкодження транспортних засобів місцевий суд вийшов за межі висунутого обвинувачення.

Зі схеми місця ДТП, доданої до матеріалів, складеної поліцейським, місце роботи якого та прізвище не читаються і підписаної ОСОБА_4, зробити висновок про обставини дорожньо-транспортної пригоди не можна. Вона складена без участі ОСОБА_3, понятих і не містить даних про точне місце пригоди та взаємоположення транспортних засобів під час її скоєння.

Жодних даних про механічні пошкодження транспортного засобу ОСОБА_4 та вартість заподіяної шкоди матеріали адміністративної справи не містять. Також відсутні і дані про огляд цього транспортного засобу безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди.

Оскільки в апеляційному суді не знайшли свого підтвердження факти порушення ОСОБА_3 п. 12.1 Правил дорожнього руху та спричинення пошкодження транспортних засобів, то в його діях відсутній склад інкримінованого правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 грудня 2016 року щодо нього скасувати, а провадження по справі закрити на підставі ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. П. Баглай