Справа №591/5712/16-п Головуючий у суді 1-ї інстанції - Янголь Є. В.
Номер провадження 33/788/36/17 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2017 року суддя Апеляційного суду Сумської області Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, та захисника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за спільною апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_4 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 26 грудня 2016 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Охтирка Сумської області та мешканець АДРЕСА_1,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 275,60 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 26 грудня 2016 року водій ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього був накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 24.10.2016, р., о 17-00 год., керував автомобілем ЗАЗ - DAEWOO н.з. НОМЕР_1, по вул. Сірка в м. Суми, у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9 ПДР України.

В поданій апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 просять скасувати постанову судді як незаконну, а провадження по справі закрити, оскільки він не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, апелянти зазначають про недотримання судом при розгляді справи вимог ст.ст. 7, 251-252, 254, 256, 283 та 268 КупАП. Зокрема, наголошують на поверхневості оцінки судом наявних в матеріалах справи доказів та не відповідності складеного відносно ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки вказаний у ньому час вчинення правопорушення, а саме 17.00 година, не відповідає дійсності та суперечить як поясненням самого ОСОБА_3 так і поясненням свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які вказували, що автомобілем ОСОБА_3 по вул. Сірка в м. Суми керував у період близько 15.50 год. - 16.00 год., а тому огляд останнього на стан сп'яніння, що був проведений в період часу з 18.20-18.27 год., є недійсним, оскільки відведений законом на нього час в 2 години минув. Разом з цим вказаний у протоколі та у судовому рішенні технічній пристрій, за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_3 на стан сп'яніння, не відповідає марці та номеру такого пристрою вказаному в доданих до протоколу роздруківці та акті огляду, що на думку апелянтів, ставить під сумнів законність вказаного огляду. В самій же роздруківці тесту газоаналізатору алкотестеру драгер не зазначено чітко прізвище, ім'я та по батькові особи, яка проходила даний огляд. В акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів прізвище «Гарасимюк» виправлено, а наданий працівниками поліції відеозапис є не повний та в протоколі про адміністративне правопорушення не міститься жодної відмітки про нього.

Також, відповідно до доводів апеляційної скарги, безпідставно поза увагою суду залишилась постанова Зарічного районного суду м. Суми від 11 листопада 2016 року, якою провадження у справі відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. На думку апелянтів, вказане рішення взагалі спростовує факт керування 24 жовтня 2016 року ОСОБА_3 транспортним засобом.

В своїх доповненнях до апеляційної скарги захисник ОСОБА_4 зазначав про порушення працівниками поліції прав ОСОБА_3 передбачених ст.63 Конституції України та що він не був попереджений про зміст ст.268 КУпАП при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, також захисник, з посиланнями на рішення Європейського суду з прав людини вказував, що ОСОБА_3 був позбавлений можливості отримати правову допомогу.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно вимог ст.245, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судом забезпечується всебічне, повне та об'єктивне дослідження всіх обставин справи. Зазначені вимоги закону судом дотримані. Як убачається з матеріалів справи суддя першої інстанції, всебічно розглянув справу, об'єктивно оцінив добуті докази, з'ясував фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення і дав їм вірну оцінку.

Разом з тим, дослідивши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції наявні в матеріалах справи докази, приходжу до висновку, що вони беззаперечно доводять вину ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 вину у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 130 КУпАП визнав, з протоколом був згодний.( а.с. 2).

В наданих ОСОБА_3 письмових поясненнях, останній пояснив, що 24 жовтня 2016 року на належному йому автомобілі ЗАЗ - DAEWOO н.з. НОМЕР_1 він звертаючи з вулиці Героїв Крут на вулицю Сірка не справившись з керуванням транспортним засобом зіткнувся із бордюрним каменем вчинивши ДТП. На місці пригоди працівниками поліції у нього було виявлено стан алкогольного сп'яніння, а саме 1,3 % проміле з чим він повністю згодний, оскільки пояснив про вживання ним спиртних напоїв. (а.с. 6).

Разом з тим, вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, встановлена наступними доказами, зокрема:

протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 236142 від 24 жовтня 2016 року, який складено уповноваженою особою (а.с.2);

роздруківкою технічного засобу з результатами огляду на стан сп'яніння, в якій вказано, що у ОСОБА_3 виявлено 1.30 % проміле, що підтверджує стан алкогольного сп'яніння останнього (а.с. 1);

актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 24 жовтня 2016 року, в якому зазначено, що огляд проводився в присутності свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, за допомогою технічного засобу Alkotester Drager 6820 № ARHF - 0034 у зв'язку з виявленням у водія ОСОБА_3 різкого запаху алкоголю з порожнини роту та почервоніння очей. За результатами проведеного огляду в останнього було виявлено стан алкогольного сп'яніння з чим погодився сам водій ОСОБА_3 затвердивши даний акт своїм підписом (а.с. 3);

письмовими поясненнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, з яких вбачається те, що 24 жовтня 2016 року водій ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, був запрошений працівником поліції для участі в огляді на стан алкогольного сп'яніння із застосуванням спеціального технічного засобу Alkotester Drager 6820 № ARHF - 0034 в ході якого виявлена позитивна проба - 1,3 % (а.с. 4, 5);

відеозаписом з нагрудної камери поліцейського від 24.10.2016 р., який здійснено відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» та на якому зафіксовано ОСОБА_3, який пред'явив документи поліцейському, та на питання останнього чи вживав алкоголь повідомив, що вживав, погодився на проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням технічного засобу Alkotester Drager 6820 № ARHF - 0034 в присутності двох свідків, з результатом огляду був згодний (а.с. 28).

Таким чином, при апеляційному розгляді справи про адміністративне правопорушення знайшов своє підтвердження факт керування водієм ОСОБА_3 автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, а також порушення ним відповідно вимог п.2.9 ПДР України.

Разом з тим, наведені в апеляційній скарзі доводи на заперечення вини ОСОБА_10 в порушенні ним норм ч. 1 ст. 130 КУпАП, на думку суду, є необґрунтованими.

Зокрема суд відноситься критично до тверджень апелянтів, в частині не вірно зазначеного часу вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення та у зв'язку з цим безпідставно проведеного відносно нього огляду на стан сп'яніння, оскільки з протоколу серії АП2 № 236142 від 24 жовтня 2016 року, підписаного як самим ОСОБА_3 так і свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вбачається, що часом вчинення правопорушення є 17 година 00 хвилин, огляд на стан сп'яніння ОСОБА_3 проведено о 18 годині 27 хвилин, що підтверджується роздруківкою технічного засобу Alkotester Drager 6820 № ARHF - 0034 підписаного ОСОБА_3, з огляду на це, огляд проведено в чіткій відповідності з вимогами спільного Наказу Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року та жодних порушень його порядку проведення суд не вбачає. Пояснення свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 судом першої інстанції належним чином оцінено та спростовано іншими доказами по справі.

Не може погодитись суд і з доводами апеляційної скарги в частині неповноти відеозапису з нагрудної камери поліцейського від 24.10.2016 р., оскільки він містить всі необхідні відомості на підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні ним правопорушення. Разом з тим, як того вимагають апелянти, положеннями ст. 256 КУпАП не передбачено вказівки на зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення жодних відміток про наявність чи відсутність будь-яких відеозаписів, а тому, суд відкидає такі доводи апелянтів як безпідставні.

Що стосується доводів про невідповідність вказаного у протоколі та у судовому рішенні технічному пристрою, за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_3 на стан сп'яніння, марці та номеру такого пристрою вказаному в доданих до протоколу роздруківці та акті огляду, то вони на думку суду теж не можуть заслуговувати на увагу, оскільки вони повністю спростовуються актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3) де зокрема в пункті «огляд проводиться за допомогою» було чітко визначено модель, марку, а також номер приладу за допомогою якого проводився тест, а саме Alkotester Drager 6820 № ARHF - 0034. Крім того, в матеріалах справи міститься ряд інших документів, які прямо вказують на те, що тест проводився за допомогою приладу з вище зазначеною, моделлю, маркою та номером, що повністю спростовує доводи апеляційної скарги про неправильність висновку на наявність стану алкогольного сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу.

Не обгунтованими для суду є доводи апелянтів про нечіткість зазначених в роздруківці з технічного засобу прізвища, ім'я та по батькові, особи яка проходить тест на стан сп'яніння, оскільки з вказаного документу вбачається протилежне, а саме те, що весь текст з роздруківки є чітким та зрозумілим.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині наявності в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів виправлення в прізвищі особи відносно якої проводиться такий огляд, то на думку суду, вони не можуть заслуговувати на увагу, оскільки зі місту такого акту вбачається є те, що він складений саме відносно ОСОБА_3 та не викликає у суду сумнівів у його правильності, оскільки вказаний документ підписаний особою, яка проходила огляд на стан сп'яніння, а саме ОСОБА_3

Також, суд критично відноситься до тверджень апелянтів про безпідставне не дослідження та неврахування при винесенні судового рішення ухвали Зарічного суду м. Суми від 11 листопада 2016 року, якою провадження у справі відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки вказане рішення не має жодного відношення до даної справи. Разом з тим, суд звертає увагу апелянтів на ту, обставину, що провадження відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КупАП закрито саме за відсутністю в його діях складу правопорушення, однак вказана обставина ні яким чином не спростовує того факту, що ОСОБА_3 24 жовтня 2016 року не керував транспортним засобом.

Не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги в частині поверхневої оцінки судом доказів та порушення нам вимог ряду статей вказаних у скарзі, оскільки такі доводи, на думку суду є необґрунтованими.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_4, які він виклав в своїх доповненнях до апеляційної скарги про порушення працівниками поліції прав ОСОБА_3 передбачених си.63 Конституції України та що він не був попереджений про зміст ст.268 КУпАП при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та написанні письмового пояснення, та що ОСОБА_3 не було надано можливості отримати правову допомогу і не був забезпечений часом достатнім та необхідним для підготовки свого захисту, то на вказані твердження зазначу наступне.

Так, згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 236142 від 24 жовтня 2016 року складеного відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 130 КУпАП (а.п.2) прямо зазначено що громадянину ОСОБА_3 роз'яснено його права і обов'язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, і повідомлено, про дату і час розгляду справи про адміністративні правопорушення і цьому в протоколі є особистий підпис ОСОБА_3 який все це засвідчив, тому апеляційні доводи захисника в частині не роз'яснення ОСОБА_3 працівниками поліції його прав є безпідставними.

Посилання захисника ОСОБА_4 в доповненнях до апеляційної скарги на рішення Європейського суду з прав людини «Корнев і Карпенко проти України», як обґрунтування позиції, що ОСОБА_3 був позбавлений можливості отримати правову допомогу, вважаю некоректним в даному випадку.

Так, рішення Європейського суду з прав людини від 21.10.2010 «Корнев і Карпенко проти України» стосується питання дотримання процесуальних прав особи, зокрема її захисту, під час розгляду справи в суді. Про що прямо і вказано в п.67 цього рішення.

У нашому випадку, як вбачається з матеріалів справи і не заперечувалось учасниками в ході апеляційного перегляду, з 11.11.2016 року ОСОБА_3 уклав договір із адвокатом ОСОБА_4 про надання правової допомоги. В ході судових засідань19.12.16 та 26.12.16р захисник разом з ОСОБА_3 брав участь в судових засіданнях і відповідно надавав останньому юридичну допомогу, тобто порушень права на захист ОСОБА_3 при розгляді адміністративної справи не встановлено.

Тому, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП є безпідставними і не ґрунтуються на наявних в матеріалах справи доказах.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 26 грудня 2016 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без зміни, а спільну апеляційну скаргу ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіФілонова Ю. О.

З оригіналом згідно

суддя Апеляційного суду

Сумської області Ю.О. Філонова