Справа № 492/250/17
Провадження № 3/492/112/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року суддя Арцизького районного суду Одеської області Черевата В.І., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли від Арцизького ВП ГУНП в Одеській області, про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2, до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 999894 від 24 лютого 2017 року вбачається, що 24.02.2017 року о 22 годині 10 хвилин, в с.Мирнопілля Арцизького району Одеської області по вул. Молодіжна, водій ОСОБА_1, керував автомобілем марки «ВАЗ-21057», н/з 973-27ОА з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме (червоні очі, нестійка хода, незвязна мова, різкий запах алкоголю з порожнини роту). В присутності двох свідків від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння в ЦРЛ відмовився.

За таких обставин, водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 ОСОБА_2.

Притягуваний ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що того дня він випив сто грамів вина та через дві години сів за кермо автомобіля марки «ВАЗ-21057», н/з 973-27ОА. Його зупинили працівники поліції, на запитання яких він повідомив, що випив сто грамів вина, після чого поліцейські відразу почали складати відносно нього протокол про адміністративне правопорушення. При цьому проходити огляд на стан сп'яніння на місці або в медичному закладі, йому не пропонували, сказавши йому, що проводити огляд на стан сп'яніння немає необхідності, оскільки він не заперечує вживання алкогольного напою. Але він був готовий пройти огляд на стан сп'яніння та від цього не відмовлявся. Свідки при складанні протоколу присутні не були.

Суд, заслухавши пояснення притягуваного ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 ОСОБА_2, у зв'язку з недоведеністю наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, з таких підстав.

Частинами 1, 2 ст. 7 ОСОБА_2 визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Пункт 2.5. Правил дорожнього руху України, порушення якого інкримінують ОСОБА_1, встановлює, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння.

Частина 1 ст. 9 ОСОБА_2 встановлює, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відсутність хоча б однієї із встановлених частиною 1 ст. 9 ОСОБА_2 складових, свідчить про відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Так, як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 130КУпАП, адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, з викладеного випливає, що обєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 ОСОБА_2, характеризується декількома альтернативними діяннями: 1) керування транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння; 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані; 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння. При цьому слід зазначити, що ч. 1 ст. 130 ОСОБА_2 не передбачена адміністративна відповідальність за відмову від проходження медичного огляду саме у медичному закладі, про що був складений протокол відносно ОСОБА_1, а відповідно до наведених положень ч. 1 ст. 130 ОСОБА_2, відповідальність передбачена за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння саме відповідно до встановленого порядку.

Крім того, вказівка у протоколі на те, що ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у ЦРЛ відмовився, не відповідає встановленому ч. 3 ст. 266 ОСОБА_2 порядку, згідно якому огляд проводиться в закладах охорони здоров'я виключно у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп'яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з результатами такого огляду. Однак, в протоколі не зазначена підстава для проведення медичного огляду, а саме незгода ОСОБА_1 на проведення огляду на стан сп'яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або незгода останнього з результатами такого огляду. А як було вище зазначено, згідно ч. 3 ст. 266 ОСОБА_2, саме незгода притягуваного на проведення огляду на стан сп'яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або незгода останнього з результатами такого огляду є підставою для проведення медичного огляду.

Крім того, згідно ст. 266 ОСОБА_2, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом чи передачі керування іншій особі згідно вимог ст. 266 ОСОБА_2.

Крім того, відповідно до ст. 265-2 ОСОБА_2, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене ч.ч. 1,2,3 і 4 ст. 130 ОСОБА_2, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, запис про тимчасове затримання транспортного засобу відсутній.

Більше того, як було вище наведено, притягуваний ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що був згодним пройти огляд на стан сп'яніння, однак працівники поліції запевнили його в тому, що проводити огляд немає потреби, оскільки він не заперечує вживання вина перед керуванням транспортним засобом.

Викладені обставини, досліджені в судовому засіданні, свідчать про те, що в даному випадку був порушений порядок проведення огляду на стан сп'яніння, передбачений ст. 266 ОСОБА_2, оскільки притягуваному ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а тому, у ОСОБА_1 не виникло обов'язку пройти огляд в медичному закладі, та, відповідно, його відмова від цього не може мати наслідком притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 ОСОБА_2.

Суд критично оцінює відомості, що містяться в письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, про те, що притягуваний ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан сп'яніння в ЦРЛ, оскільки вказані пояснення повністю суперечать та спростовуються поясненнями притягуваного ОСОБА_1, даними ним в судовому засіданні. Більше того, письмові пояснення вказаних свідків викликають у суду сумніви в їх достовірності також через те, що вони ідентичні за змістом та стилем виконання, хоч і відібрані від різних осіб та виконані на заздалегідь виготовленому бланку. Перевірити ж достовірність вказаних пояснень шляхом допиту свідків у судовому засіданні, не виявилось можливим, оскільки, незважаючи на вжиті судом заходи, забезпечити їх участь у судовому засіданні для допиту не вдалося.

Так, свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, неодноразово викликалися судом, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями про вручення судових повісток про виклик до суду, однак у судове засідання вони не з'явилися, про причини неприбуття суд не повідомили.

Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачена можливість піддавати приводу Національною поліцією у разі ухилення від явки на виклик тільки особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, а можливість піддавати приводу свідків ОСОБА_2 не передбачена. Іншим же чином, окрім здійснення судового виклику, суд позбавлений можливості забезпечити участь свідків у судовому засіданні.

Інших же доказів, які б спростовували версію притягуваного ОСОБА_1 суду надано не було, та судом таких не встановлено.

Таким чином, враховуючи, що працівниками поліції був порушений порядок огляду на стан сп'яніння, те, що не надано доказів відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння, дають підстави суду дійти висновку про недоведеність наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 ОСОБА_2, за ознаками відмови від проходження огляду на стан сп'яніння саме відповідно до встановленого порядку.

Також не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 ОСОБА_2 і за двома іншими кваліфікуючими ознаками, а саме: 1) керування транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння; 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані. Оскільки, по-перше, протокол про адміністративне правопорушення за цими ознаками не складався, по-друге, встановлено, що ОСОБА_1 нікому керування не передавав, та, по-третє, не доведено, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння.

При цьому суд позбавлений можливості прийняти до уваги пояснення притягуваного ОСОБА_1 про те, що він вживав вино перед керуванням транспортним засобом, оскільки ступінь його сп'яніння не був визначений, а враховуючи те, що п. 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, передбачена нижня межа установлення стану алкогольного сп'яніння на рівні 0,2 проміле алкоголю в крові, а наявність у притягуваного ОСОБА_1 концентрації алкоголю в крові в більшому розмірі судом не встановлена.

Крім того, п. 3 вищевказаної Інструкції чітко передбачений перелік ознак алкогольного спяніння і ознаки, зазначені поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення, такі як червоні очі, нестійка хода, незвязна мова, не передбачені п. 3 Інструкції.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 ОСОБА_2 провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про порушення ОСОБА_1 вимог пункту 2.5. Правил дорожнього руху України, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 ОСОБА_2, за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 ОСОБА_2.

Керуючись ст. ст. 247, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі ч. 1 ст. 247 ОСОБА_2, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 ОСОБА_2.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Арцизького районного суду Одеської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя

Арцизького районного суду Одеської області ОСОБА_5