1Справа № 335/1840/17 3/335/430/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Гашук К.В., розглянувши справу за протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 270595, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1,-

ВСТАНОВИВ:

06 лютого 2017 року о 01 годині 35 хвилин, в м. Запоріжжі по вул. Космічна, біля буд. № 15, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем «Honda Civic», державний номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння, чим порушила п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Огляд на стан спяніння водія проводився на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest ARCD 0507».

ОСОБА_1 відсторонено від керування транспортним засобом, шляхом передачі керування автомобіля гр. ОСОБА_2

Після надходження справи до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, 16.02.2017 року до суду надійшло клопотання начальника відділу адміністративної практики Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі про пере направлення зазначеної справи до Комунарського районного суду м. Запоріжжя, як помилково направленої на адресу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.

Разом з тим, за правилами ст. 276 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП (коли правопорушення вчинено водієм), можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 проживає у Вознесенівському районі м. Запоріжжя, що підпадає під юрисдикцію Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, розгляд справи про адміністративне правопорушення цим судом відповідає вимогам закону.

В судове засідання, призначене на 24 лютого 2017 року ОСОБА_1 не зявилася, подала суду заяву про відкладення розгляду справи, у звязку з перебуванням із малолітньою дитиною на лікарняному.Суд задовольнив клопотання особи та відклав розгляд справи на 06 березня 2017 року.

06 березня 2017 року перед судовим засіданням, яке було призначено на 17-30 год., адвокат ОСОБА_3, діючи в інтересах ОСОБА_1, подав суду клопотання про відкладення розгляду справи та надання матеріалів справи для ознайомлення. Вказане клопотання було підтримано в судовому засіданні ОСОБА_1, у звязку з чим суд відклав судове засідання на 10.03.2017 року на 09-45 год.

09 березня 2017 року до суду надійшло клопотання від захисника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи, у звязку з находженням його у раніше призначеному судовому засіданні в Хортицькому районному суді м. Запоріжжя.

В наступне судове засідання, призначене на 28 березня 2017 року на 10-00 год. ОСОБА_1 та її адвокат знову не зявилися, від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у звязку з хворобою дитини, про що надано медичну довідку.

Відповідно до частини 2 ст. 268 КпАП України, участь особи при розгляді справи даної категорії не є обовязковою.

Проте, суд, з урахуванням положень ст. ст. 38, 277 КУпАП, визнав за можливе розглянути справу у судовому засіданні 28.03.2017 року, оскільки неодноразові звернення до суду ОСОБА_1 та її представника із заявами про відкладення розгляду справи, свідчать про зловживання особою, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, своїми правами та обовязками і суд розцінює дії ОСОБА_1, як такі, що спрямовані на затягування розгляду справи про адміністративне правопорушення задля уникнення відповідальності, передбаченої чинним законодавством.

Крім того, надана суду медична довідка про хворобу дитини не свідчить про неможливість явки в судове засідання матері дитини ОСОБА_1, а тим більше її представника, який взагалі про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ч. 1 ст. 130 КпАП України, адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суддею встановлено, що 06 лютого 2017 року інспектором роти № 3 батальйону № 1Управління патрульної поліції ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 270595, в якому зафіксовано факт порушення водієм ОСОБА_1 пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Зазначений протокол відповідає вимогам ст. 256 КпАП України та в силу ст. 251 КпАП України є доказом у справі. Із нього слідує, що факт спяніння ОСОБА_1 встановлено у присутності двох свідків із застосуванням технічного приладу «Drager Alcotes 6820t ARCD 0507», показник якого становить 0,88 проміле.

Відповідно до долученого до матеріалів справи тестування на алкоголь до протоколу БР 270595, цифровий показник проміле алкоголю в крові ОСОБА_1 становить 0,88 проміле.

Як вбачається із акту огляду на стан спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, проміле алкоголю в крові у ОСОБА_1 становить 0,88 %, з результатами якого остання погодилася, що засвідчила своїм підписом у присутності свідків.

Згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_5С та ОСОБА_6, останні пояснюють про те, що 06 лютого 2017 року приблизно о 01 годині 35 хвилин, у їх присутності водій ОСОБА_1 пройшла тестування на стан алкогольного спяніння за допомогою технічного засобу. Результат огляду водія ОСОБА_1 виявився позитивний, про що ОСОБА_1 погодилася та відмовилася від проходження медичного огляду у лікаря-нарколога.

З оглянутого суддею відеозапису вбачається, що 06 лютого 2017 року у нічний час доби, працівником поліції зупинено автомобіль «Honda Civic», під керуванням водія ОСОБА_1 та на місці зупинки транспортного засобу водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою спеціального технічного засобу. Поліцейським надано ОСОБА_1 разом із трубкою алкотестер, остання його продула та погодилася із його результатами, про що розпилася у наданих їй документах.

Відповідно до довідки старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП в м. Запоріжжі ДПП, ОСОБА_1 повторності за ст. 130 КпАП України не має.

Аналізуючи наведені докази у їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України є доведеною, та її дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 130 КпАП України, як керування транспортним засобом особою в стані алкогольного спяніння.

Доказів на спростування обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення від 06 лютого 2017 року, а також того, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, ОСОБА_1, починаючи з часу знаходження справи у суді, з 10 лютого 2017 року, суду надано не було.

При застосованні обранні адміністративного стягнення, суддя дотримується приписів ст. 23 КпАП України, в котрій зазначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як правопорушником, так і іншими особами.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2007 року у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства», особа, яка володіє чи керує автомобілем (транспортним засобом), підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суддя у відповідності до вимог ст. 33 КпАП України, розяснень, які містяться в п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року, враховує: характер вчиненого правопорушення ОСОБА_1, ступінь її вини, дані про особу правопорушника, її вік та майновий стан, не працює, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, відсутність обставин, що помякшують її відповідальність, а також те, що особа вперше притягається до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Враховуючи велику суспільну небезпеку через керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, ризики невідворотних наслідків керування у нетверезому вигляді, з метою запобігання можливих нових правопорушень і дотримання безпеки дорожнього руху в Україні, суддя приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України відповідно до санкції даної статті.

Відповідно до ст. 40-1 КпАП України, особою, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, розмір судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи вищевикладене, з ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 320 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 23, 27, 34, 35, 130, 283, 284 КпАП України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, і накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в дохід держави судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: К.В.Гашук