АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/32/17 Справа № 690/540/16-п Головуючий по 1 інстанції Здоровило В. А.
Категорія:ст. 124 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Іваненко І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2017 р. м. Черкаси

Суддя Апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, її захисника ОСОБА_4, потерпілого ОСОБА_5, його представника ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Ватутінського міського суду Черкаської області від 21 грудня 2016 року, якою відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українки, громадянки України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, в зв'язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення,

в с т а н о в и в :

Згідно зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 09 жовтня 2016 року близько 17 год. 30 хв. на автодорозі Катеринопіль-Звенигородка, керуючи автомобілем марки ВАЗ-2104, номерний знак НОМЕР_1, та, виконуючи обгін автомобіля марки ВАЗ-2104, номерний знак НОМЕР_2, на перехресті через суцільну лінію дорожньої розмітки та на пішохідному переході, не врахувала дорожньої обстановки, внаслідок чого сталося ДТП, та автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказаними діями ОСОБА_3 порушила вимоги п. 14.2 б, 14.6 а, 14.6 в ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою Ватутінського міського суду Черкаської області від 21 грудня 2016 року відносно ОСОБА_3 закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, в зв'язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В постанові суд першої інстанції вказав, що в діях ОСОБА_3 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки в судовому засіданні не доведено її вини у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення. Крім того, протоком про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали складенні з грубим порушенням вимог Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення та діючих відомчих інструкцій МВС України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Ватутінського міського суду від 21.12.2016 р. та ухвалити нову, якою визнати ОСОБА_3 винною у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Указує, що оскаржувана постанова ухвалена з грубим порушенням норм процесуального права та невірним застосуванням норм матеріального права, що потягло за собою однобічне та неповне з'ясування судом усіх фактичних обставин справи, їх не дослідження та не надання їм належної оцінки. При цьому суд лише формально підійшов до встановлення обставин справи, не взяв до уваги належні і об'єктивні докази щодо обставин вчинення ОСОБА_3 правопорушення, що потягло за собою ухвалення судом необґрунтованого та хибного висновку про відсутність в її діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зазначає, що ОСОБА_3 була достовірно ознайомлена зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та планом-схемою ДТП і надала до протоколу письмові пояснення, які повністю підтверджували обставини відображені в протоколі.

Крім того, вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення повністю підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_5, свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, поясненнями ОСОБА_3, з яких чітко слідує, що остання здійснювала обгін, й внаслідок порушення вимог п. 14.2 б, 14.6 а, 14.6 в ПДР України сталася ДТП.

Суд першої інстанції помилково при дослідженні схеми дорожньо-транспортної пригоди та наданих суду фото з місця пригоди дійшов хибного висновку про те, що ОСОБА_3 не допустила порушень ПДР, оскільки на фотографіях місця, де сталось ДТП, чітко видно.

Дорожня розмітка (суцільна біла смуга та дорожній перехід) доволі ясно дає підстави зрозуміти, що здійснення обгону на цьому відрізці дороги є забороненим. Крім того, з плану-схеми ДТП також є чіткою та зрозумілою динаміка руху автомобілів, траєкторія під'їзду автомобілів до зіткнення та роз'їзду їх після самого зіткнення. Це явно вказує на те, що водій ОСОБА_3 порушила вимоги ПДР України.

Згідно з планом-схемою ДТП та дослідженими в суді першої інстанції фотографіями пошкоджень автомобілів та фотографіями місця ДТП чітко видно, що місце зіткнення автомобілів знаходиться в безпосередній близькості з пішохідним переходом, й дорога має суцільну лінію розмітки, що категорично забороняє здійснення обгону.

Висновок місцевого суду про те, що в діях ОСОБА_3 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки в судовому засіданні не доведено її вини у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, не ґрунтується на жодних доказах. Жодний із досліджених судом доказів не вказує на обставини, які б свідчили про відсутність вини ОСОБА_3 у вчиненій ДТП; жоден із доказів не спростовує встановлений працівниками поліції та обґрунтований поясненнями свідків факт порушення останньою правил дорожнього руху, а саме порушення нею вимог п. 14.2 б, 14.6 а, 14.6 в ПДР України.

Тому, вказує апелянт, всі докази, пояснення свідків та потерпілого, фотографії пошкоджень автомобілів та місця ДТП вказують на те, що ОСОБА_3, грубо порушуючи вимоги правил дорожнього руху, здійснювала обгін у недозволеному місці.

У судовому засіданні ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, які в ній наведені. Просив скасувати оскаржувану постанову і ухвалити нову, якою визнати ОСОБА_3 винною у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Запевнив, що зіткнення автомобілів відбулося на перехресті, тому винуватцем ДТП очевидно є ОСОБА_3

ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечила проти апеляційної скарги потерпілого і вважає постанову суду законною та обґрунтованою. Указала, що зіткнення автомобілів відбулося задовго до перехрестя, тому обгін вона здійснювала відповідно до ПДР. Чому автомобіль апелянта при цьому посеред дороги різко зманеврував вліво, їй не відомо.

Допитані в суді апеляційної інстанції свідки надали наступні покази.

Свідок ОСОБА_9 (знайома апелянта) указала, що вона перебувала в автомобілі апелянта на час ДТП. Підтвердила, що ДТП трапилася саме на перехресті із поворотом в бік села Залізнячка. При цьому ОСОБА_5 належно виконував всі вимоги ПДР, увімкнув покажчик повороту при здійсненні маневру ліворуч. Вбачає, що саме невідповідність дій водія ОСОБА_3 вимогам ПДР стала причиною ДТП.

Свідок ОСОБА_10 (особа, яка вказана у якості свідка у схемі ДТП) показала, що їх з чоловіком зупинили працівники поліції і попросили бути свідками щодо оформлення ДТП. Їм показали вже готову план-схему, коротко розказали про обставини ДТП, і вони з чоловіком підписали документи. На місці ДТП вони були 2-3 хвилини, не більше. У складанні схеми ДТП участі не брали, хоча відомості у схемі, на її думку, відповідали тому, що вона фактично бачила на місці ДТП.

Свідок ОСОБА_11 (інспектор поліції) показав, що він брав участь в оформленні ДТП, зокрема складав протокол і план-схему. На його переконання, було очевидним, що винуватцем ДТП є саме ОСОБА_3 Хоча обстановка на місці ДТП була вкрай знервованою, оскільки знайомі водіїв з обох сторін постійно з'ясовували стосунки, лаялися. Підтвердив, що свідків ОСОБА_10 під час складання плану-схеми не було. Їх зупинили пізніше, вони подивилися на схему і підписали її. Указав, що протокол і пояснення він складав вже в приміщення лікарні, куди були відправлені водії для медичного освідування. Чому на схемі не указане місце зіткнення автомобілів, пояснити не зміг.

Інспектор Щербатюк М. В. у судовому засіданні показав, що він також брав участь в оформленні ДТП. Також вказав, що обстановка на місці ДТП була вкрай знервованою оскільки знайомі водіїв з обох сторін постійно з'ясовували стосунки, лаялися. Він безпосередньо брав участь у замірах на місці ДТП. В нього та його колеги одразу склалося чітке враження, що винуватцем ДТП є саме ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_8 (чоловік обвинуваченої) показав, що він перебував в автомобілі, яким керувала його дружина. Приблизно за 150-200 метрів до повороту на село Залізнячка дружина, не порушуючи ПДР, почала обганяти автомобіль апелянта. Несподівано автомобіль ОСОБА_5 зманеврував вліво і ударив в бік їх автомобіль. Обидва автомобілі за інерцією проїхали ще певну відстань, й автомобіль апелянта зупинився на перехресті, а їх автомобіль понесло далі на 80-100 метрів, й вони скотилися в кювет. Вказав, що зіткнення автомобілів відбулося задовго до перехрестя.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Приймаючи рішення про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАп, суддя першої інстанції не в повному обсязі. дотримався зазначених вимог закону.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не обґрунтоване відхилення їх місцевим судом.

Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно п. 24 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року за № 14 слід звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. Суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КУпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи це можливо лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і якщо від неї не надійшло клопотання про його відкладення. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Насамперед суд апеляційної інстанції вбачає необхідним указати на вкрай неналежне ставлення з боку суду першої інстанції до мотивування ухваленої постанови. В оскаржуваній постанові відсутні будь-які дані про досліджені судом в ході розгляду справи докази, а також повністю відсутній будь-який їх аналіз. За таких обставин суд апеляційної інстанції був вимушений повністю повторно досліджувати докази, зокрема допитувати значну кількість свідків, у тому числі й в режимі відеоконференції. Враховуючи це, оскаржувана постанова не може залишатися чинною і підлягає безумовному скасуванню як не вмотивована.

При цьому суд апеляційної інстанції вбачає необхідним ухвалити нову постанову, в якій суддя апеляційного суду приходить до висновку про неможливість встановлення винуватості ОСОБА_3 на підставі наявних у справі документів та показів свідків.

Зокрема, у плані-схемі, яка міститься в матеріалах справи, відсутнє місце зіткнення автомобілів при ДТП, що є принципово важливою інформацією, оскільки сама ДТП полягає у зіткнення двох автомобілів на дорозі. Тому, не маючи такого місця зіткнення на схемі, неможливо встановити, які саме конкретні вимоги ПДР мав виконувати кожний водій у момент зіткнення залежно від місця такого зіткнення.

Встановити це, виходячи з показів свідків, суд апеляційної інстанції також не виявив можливим. Суд ставиться критично до показів самих водіїв, а також свідків, які знаходилися в їх автомобілях під час ДТП, оскільки ці свідки є родичами чи знайомими водіїв, а, отже, не можуть у повній мірі вважатися неупередженими.

Покази інспекторів поліції, які оформляли ДТП, щодо їх впевненості у винуватості одного з водіїв, також неможливо сприйняти у якості даних про конкретне місце зіткнення автомобілів при ДТП, оскільки таке місце мало бути належно зафіксоване ними саме на плані схемі з його метричною прив'язкою до нерухомих орієнтирів, чого зроблено не було.

Покази свідка ОСОБА_10 також не дають відповіді на питання про місце зіткнення автомобілів, оскільки самого зіткнення свідок не бачила, а лише засвідчила своїм підписом обставини, які мали місце після ДТП, навіть не беручи участі в його оформленні.

Таким чином, виходячи з принципу презумпції невинуватості, суд не може обґрунтовано встановити наявність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Тому, керуючись ст. 38, 245, 247, 280, 289, 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Постанову Ватутінського міського суду Черкаської області від 21 грудня 2016 року про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою справу щодо ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрити за відсутністю в її діях складу указаного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко