АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/110/17 Головуючий у І-й інстанції - Підберезний Г.А. Справа № 203/5998/16-п Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, за участю: ОСОБА_2; ОСОБА_3, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 29 грудня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянство України, не працюючої, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Постаново Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2016 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6(шість) місяців.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 04.11.2016 року о 14:20 годині водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Шевроле Авео», н.з. АЕ 3045 ЕН по пр. Богдана Хмельницького в районі електроопори № 20 у м. Дніпрі, перед поворотом ліворуч не зайняла крайнє ліве положення на проїзній частині дороги та при повороті ліворуч скоїла зіткнення з рухавшимся з ліва, в попутному напрямку руху автомобілем «Опель Омега» н.з. АЕ 6228 НО, під керуванням водія ОСОБА_3, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову суду в частині накладеного на неї адміністративного стягнення.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що постанова суду є необґрунтованою в частині накладеного на неї стягнення.

Апелянт зазначає, що дійсно в даному ДТП вона вина, однак судом не було мотивовано чому саме на неї було накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

При цьому на думку апелянта судом було порушено вимоги ст. 33 КУпАП при накладенні на неї стягнення. Не було раховано також обтяжуючі та помякшуючі обставини.

В свою чергу апелянт звертає увагу, що обтяжуючі обставини в її діях відсутні. Також вона щиро кається у вчиненому, правопорушення нею вчинено вперше. Посвідчення водія їй потрібно для роботи у пересуванні містом. Шкоду яку вона спричинила потерпілій стороні буде відшкодовано страховою компанією.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримала подану нею апеляційну скаргу, підтвердила викладенні в ній доводи та просила апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_3 також вважав за можливе змінити адміністративне стягнення ОСОБА_2 на штраф.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_2у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Апеляційним переглядом встановлено, що адміністративне стягнення на ОСОБА_2 судом першої інстанції накладено у відповідності з вимогами ст. ст. 30, 33 КУпАП та в межах санкції ст. 124 КУпАП. При цьому правопорушника позбавили права керування транспортними засобами не на максимальний строк, який передбачено даною статтею.

З урахуванням характеру вчиненого ОСОБА_2правопорушення та допущених останньою порушень вимог Правил дорожнього руху України, зокрема, п.п. 10.10 10.4 Правил дорожнього руху України, які є грубими та суспільно небезпечними порушеннями, а саме, що остання здійснила поворот на ліво не з відповідно лівої полоси дорожнього руху, тому на переконання апеляційного суду, дане свідчить про зневажливе відношення водія до встановлених правил поведінки на дорозі, що, в свою чергу, могло призвести до тяжких наслідків, оскільки як вбачається з матеріалів справи самій ОСОБА_2 було спричинено тілесні ушкодження(а.с.14-15), тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку про доцільність накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення саме у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Підтвердження того, що ОСОБА_2 потрібно право керування автомобілем для роботи, під час апеляційного перегляду правопорушниця не надала.

На переконання суду апеляційної інстанції те, що ОСОБА_2 вперше вчинила адміністративне правопорушення, а також щиро кається в ньому також не є підставою для зміни адміністративного стягнення, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення.

Думку потерпілого суд апеляційної інстанції також не може взяти до уваги, оскільки це є лише його власне міркування.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6(шість) місяців залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1