П О С Т А Н О В А

Справа № 530/487/17

Номер провадження 3/530/81/17

25.04.2017 м.Зіньків

Суддя Зіньківського районного суду Полтавської області Демянченко С.М.,розглянувши матеріали, які надійшли від державного інспектора праці територіальної державної інспекції праці в Полтавській області ОСОБА_1, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1,

жителя ІНФОРМАЦІЯ_2,Зіньківського

району Полтавської області,директора МКП Зіньківський комунгосп,

індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

до адміністративної відповідальності раніше не притягався

за ч.1 ст. 41 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Проведеною перевіркою 23 березня 2017 року виявлено порушення вимог ст.30 Закону України Про оплату праці,ст.36 КЗпП України,п.4.2 глави 4 інструкції про порядок ведення трудових книжок,затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України №58 від 29.07.1993 року а саме: наказом від 21.12.2016 року звільнений з посади сторожа ОСОБА_3 за власним бажанням 21.12.2016 року.Як свідчить табель обліку використання робочого часу за грудень 2016 року, в день звільнення працівник був відсутній на роботі, тому трудова книжка працівникові в день звільнення не видана. ОСОБА_4 - вимога отримання трудової книжки надіслана працівникові не в день звільнення,а лише 26.12.2016 року,чим порушено вимоги п.4.2 глави 4 інструкції про порядок ведення трудових книжок,затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України №58 від 29.07.1993 року.

Як свідчить заява контролера ОСОБА_4 в якій працівниця просить про надання щорічної основної відпустки терміном 21 календарний день з 12.12.2016 року з подальшим звільненням за угодою сторін, останнім днем роботи, тобто днем звільнення для неї є 02.01.2017 року.У табелі обліку використання робочого часу за січнгь 2017 року прізвище ОСОБА_4 відсутнє, отже працівниця після щорічної основної відпустки до роботи не приступила,проте всупереч п.2.26 інструкції про порядок ведення трудових книжок,щодо визначення дня звільнення працівника як останнього дня його роботи звільнення її проведено 03.01.2017 року наказом від 03.01.2017 № 1-к, чим порушено п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України.

Як свідчать табелі обліку використання робочого часу сторожів підприємства, зазначення фактично відпрацьованих днів та кількості відпрацьованих годин у табелях відсутні, чим порушено вимоги ст.30 Закону України "Про оплату праці",щодо зобов'язання власника вести достовірний облік виконуваної працівником роботи наприклад у сторожів: ОСОБА_5,ОСОБА_6,ОСОБА_7,ОСОБА_8,ОСОБА_9,ОСОБА_10 у січні-лютому 2017 року в табелях обліку використання робочого часу проставлений запис "згідно графіку",графіки при перевірці надані не були.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.41 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину в скоєнні правопорушення визнав, і суду пояснив, що дійсно порушив вимоги законодавства про працю.

Крім визнання вини правопорушником його вина в скоєнні правопорушення ,передбаченого ст.41 ч.1 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення № 16-11-211/207 від 23.03.2017 року відносно ОСОБА_2 (а.с.1); актом перевірки №16-11-211/324 (а.с.2-5),табелем обліку заробітної плати ( а.с.6),табелем обліку робочого часу за січень-лютий 2017 року ( а.с.7-8),заявою ОСОБА_4П.( а.с.9),наказом про звільнення ОСОБА_4, ОСОБА_3О.( а.с.10-11), повідомленням про отримання трудової книжки ( а.с.12).

При накладенні стягнення, відповідно до статті 33 КУпАП, суд враховує всі обставини по справі, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан,обставини,що помякшуютьвідповідальність правопорушника визнання вини,щире розкаяння винного, скоєння правопорушення вперше,відсутність обтяжуючих покарання обставин та вважає необхідним притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

За переконанням суду призначене стягнення має бути хоч і мінімальним, проте достатнім для виправлення цього порушника і запобігання вчинення ним нових правопорушень, а тому суд вважає за необхідне призначити покарання у виді штрафу в межах санкції статті 41 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Відповідно до ст. 4 ЗУ "Про судовий збір", розмір судового збору у справах про адміністративні правопорушення встановлено в сумі 320 грн. 00 коп.

Керуючись ч.1 ст. 41,40-1, ст.ст. 283, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" суддя, -

п о с т а н о в и в:

ВизнатиОСОБА_2 винним в скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП і накласти стягнення у виді штрафу в сумі 510 ( пятсот десять) грн. - на користь держави.

Штраф підлягає добровільній сплаті протягом 15 днів з дня вручення копії постанови.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1,жителяІНФОРМАЦІЯ_3 320 (триста двадцять) грн. 00 коп. судового збору.

Стягнення судового збору проводити на р/р 0001, одержувач : ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030106, код за , банк одержувача ГУДКС України в м. Києві, код банку отримувача : 820019, код класифікації доходів бюджету : 22030106.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Полтавської області через Зіньківський районний суд Полтавської області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя