Апеляційний суд міста Києва
Справа № 33/796/479/2017
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 березня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника - адвоката Мензака Ю.Ю., розглянувши, в режимі відеоконференцзв'язку з Берегівським районним судом Закарпатської області, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 ( десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Цією ж постановою суддя стягнув з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 60 коп.

Як встановлено постановою судді, 30 серпня 2016 року о 05 год. 10 хв., рухаючись по вул. Харченка, 29, в м. Києві, ОСОБА_2 керував автомобілем «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер», за результатами якого у ОСОБА_2 виявлено 1,10 проміле алкоголю, чим останній порушив п. 2.9 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року та скасувати вказану постанову, а провадження у справі щодо нього закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поданої скарги ОСОБА_2 посилається на те, що оскаржувана ним постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, формально підійшов до їх вивчення, не сприяв здійсненню повного, об'єктивного та неупередженого розгляду даної справи, що потягло за собою необґрунтоване накладення на нього стягнення за адміністративне правопорушення, якого він не вчиняв, а тому ця постанова підлягає скасуванню, як незаконна, необґрунтована та така, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Зокрема, на думку скаржника, обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та відображені в постанові Дарницького районного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року, не відповідають фактичним обставинам справи та реальній дійсності, є неправдивими, оскільки викладені упереджено та не об'єктивно.

Як зазначається у скарзі, у вказаний в протоколі час від дійсно керував автомобілем «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 і був зупинений працівниками поліції на виїзді з м. Києва у зв'язку з тим, що не працювала ліва фара. У зв'язку з цим на місці зупинки було складено постанову, відповідно до якої на нього було накладено адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі, копію якої додано до скарги.

Однак, після складання вказаної постанови, інспектор запропонував йому пройти огляд на стан сп'яніння, що його здивувало, оскільки ні в той день, ні на передодні алкогольних напоїв не вживав.

Він, ОСОБА_2, погодився пройти такий огляд, однак при його проведенні були допущені численні порушення вимог чинного законодавства, які детально наведені у скарзі. Не погоджуючись з результатами останнього тесту, він заявляв працівникам поліції, що бажає пройти повторний огляд в найближчому закладі охорони здоров'я, однак вони відмовилися відвести його до закладу охорони здоров'я для проходження повторного огляду.

У зв'язку з цим, як зазначає скаржник, фактичні обставини наведи ним подій свідчать по те, що інспектором поліції, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, було допущено низку грубих порушень норм чинного законодавства України, сфальсифіковані результати проведення його огляду на стан сп'яніння, який проводився без присутності свідків та зазначені неправдиві дані в протоколі про адміністративне правопорушення.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді, скаржник посилається на те, що про дату та час засідання він не був повідомлений належним чином, та оскаржувану постанову від 24 листопада 2016 року він отримав рекомендованим листом лише 28 грудня 2016 року, який був направлений на його адресу 21 грудня 2016 року, про що свідчить відбиток штемпеля на конверті.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення допитаного судом апеляційної інстанції свідка ОСОБА_4; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

По-перше, враховуючи обставини, наведені у скарзі щодо поновлення строку на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, вважаю, що це строк ОСОБА_2 було пропущено з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.

По-друге, незважаючи на встановлені під час розгляду зазначеної справи обставини, а саме те, що ОСОБА_2 30 серпня 2016 року о 05 год. 10 хв., рухаючись по вул. Харченка, 29, в м. Києві, керував автомобілем «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння та що під час його огляду на стан сп'яніння, за допомогою приладу «Драгер», було виявлено 1,10 проміле алкоголю, чим останній порушив п. 2.9 ПДР України, суд апеляційної інстанції не може визнати оскаржуване судове рішення законним та обґрунтованим з огляду на таке.

Як вбачається з постанови судді від 24 листопада 2016 року, свій висновок про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння,суддя зробила на підставі наявних у справі доказів, зокрема: протоколу про адміністративне правопорушення від 30.08.2016 року серія АП2 № 351458, результату тестування на алкоголь № 41 та акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Разом з тим, наведені в оскаржуваній постанові докази не містять в собі достатніх фактичних даних, на основі яких у визначеному законом

порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність

адміністративного правопорушення, винність даної особи в його

вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного

вирішення справи.

Зокрема, складений щодо ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, не може бути визнано допустимим та беззаперечним доказом вини останнього, з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 4 Розділу ІХ. Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказам МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (надалі - Інструкція від 07.11.2015 року № 1395) огляд на стан алкогольного сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.

Цим же пунктом передбачено, що результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких під підпис вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану алкогольного сп'яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп'яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу.

Між тим, у згаданому вище протоколі не зазначено, що до нього додаються акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (тест № 41), так само як і на самій роздруківці не зазначено номеру протоколу до якого вона додається.

Сам акт огляду хоча і складено за формою відповідно до п. 10 розділу ІІ. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735), проте в ньому відсутні посада, найменування підрозділу Національної поліції України, спеціальне звання, П.І.Б. та підпис особи, яка склала цей акт.

Крім того, судом першої не перевірялись, а судом апеляційної інстанції не спростовані твердження ОСОБА_2 про те, що під час його огляду на стан алкогольного сп'яніння свідки були відсутні, а копія акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів йому під підпис не вручалась.

Більш того, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, відповідно до п. 7 Розділу І. Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735 у разі незгоди водія з результатами огляду, проведеного поліцейським на місці зупинки, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП, а тому, як прямо зазначено у вказаній нормі, огляд особи на стан сп'яніння, проведений з порушенням цієї статті, вважається недійсним.

Ці та інші, встановлені судом апеляційної інстанції обставини, зокрема той факт, що, всупереч вимогам п. 1 розділу ІХ. Інструкція від 07.11.2015 року № 1395, при наявності у поліцейських достатніх підстав вважати, що водій ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп'яніння, його не було відстороненню від керування транспортним засобом, тим більше враховуючи ту обставину, що, як зазначено у постанові від 30.08.2016 року серія АР № 308952 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі, в той самий час він керував транспортним засобом не маючи при собі посвідчення водія, дозволяють зробити висновок про те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо останнього за ч. 1 ст. 130 КУпАП було складено без суворого дотримання вимог законодавства, а тому він, як і інші докази, на які послалась суддя, не можуть бути покладені в основу судового рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення вказаного адміністративного правопорушення.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року - скасуванню, із закриттям провадження по справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП,у зв'язку з відсутністю в його діях складу зазначеного вище адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року щодо нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Щасна Т.В.