Справа № 343/1953/16-п
Провадження № 33/779/158/2017
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Андрусів І. М.
Суддя-доповідач Васильєв О.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Васильєв О.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Долинського районного суду від 08 листопада 2016 року, -

в с т а н о в и в :

Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП - штраф у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, за ст. 124 КУпАП - штраф у розмірі 340 грн.

На підставі ст. 36 КУпАП визначено ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. А також стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 60 коп. судового збору.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу із пропуском встановленого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження. Тому просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки пропустив його з поважних причин. Зокрема, вказує, що не був присутній при розгляді даної справи. Копію оскаржуваної постанови йому вручено в кінці лютого 2017 року, але у зв'язку з тим, що він часто виїжджає в АТО, не мав можливості вчасно подати апеляційну скаргу.

Перевіривши апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її оскарження, вважаю, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду слід відмовити та апеляційну скаргу повернути апелянту з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.129 Конституції України, ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Згідно ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ч.2 ст. 294 КУпАП десятиденний строк на оскарження постанови суду першої інстанції необхідно рахувати з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови суду.

Як вбачається з матеріалів справи Долинським районним судом Івано-Франківської області ОСОБА_2 неодноразово телефонним зв'язком повідомлявся про розгляд адміністративної справи відносно нього (а.с.21,22). Однак, в судові засідання не з'являвся та про причини неявки не повідомляв.

Згідно з матеріалами справи копія постанови судді від 08.11.2016 року відправлена ОСОБА_2 09.11.2016 року (а.с.28). Проте копія даної постанови повернулася до суду 30.12.2016 року з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с.42).

Постанова Долинського районного суду Івано-Франківської області від 08 листопада 2016 року була оскаржена правопорушником ОСОБА_2 зі значним пропуском десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови судді і відповідно до відтиску штампу вхідної кореспонденції апеляційна скарга ОСОБА_2 надійшла до Долинського районного суду 06.03.2017 року.

В своєму клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_2 зазначає, що пропустив цей строк з поважних причин, оскільки часто виїжджає в АТО і при розгляді даної справи не був присутній, отримав постанову суду тільки наприкінці лютого 2017 року, а тому подав скаргу з порушенням встановленого строку на оскарження рішення суду першої інстанції. На підтвердження поважності причин пропуску строку апелянт подав копію довідки, видану солдату ОСОБА_2 про те, що він дійсно в період з 20.06.2014 року по даний час безпосередньо бере участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції. Однак, вказана довідка не містить дати її видачі та інформації про перебування ОСОБА_2 в АТО саме в період розгляду справи про вчинене ним адмінправопорушення, а тому не може братися до уваги.

При вирішанні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження суд також враховує, що зі змісту протоколів про адміністративне правопорушення вбачається, що на час їх складання ОСОБА_2 повністю визнавав свою вину у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, ст.124 КУпАП та пояснював, що вчинив дорожньо-транспортну пригоду у стані алкогольного сп'яніння, що свідчить про те, що він повністю розумів невідворотність притягнення його до адміністративної відповідальності за рішенням суду і за своїм власним бажанням відмовився від організації ефективного захисту своїх інтересів.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Правила регулювання строків для подання скарги повинні забезпечувати належне здійснення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення необхідно рахувати з дня винесення постанови суду, а не з дня коли особа отримала копію такої постанови.

Вищевказана норма ч.2 ст.294 КУпАП забезпечує за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права.

Оскільки поважних причин для поновлення строку не встановлено, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження постанови суду та підлягає поверненню апелянту.

При цьому вважаю за необхідне роз`яснити ОСОБА_2, що повернення апеляційної скарги, не позбавляє апелянта права повторно звернутися з апеляційною скаргою на дану постанову з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження та наведенням причин, які свідчать про те, що він з поважних причин після постановлення рішення суду не мав можливості оскаржити його у встановлені законом строки.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП ,-

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_2 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Долинського районного суду від 08 листопада 2016 року.

Повернути апеляційну скаргу з додатками ОСОБА_2.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області О.П. Васильєв