№3/359/948/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Гончаров О.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого в ДП «МА «Бориспіль», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (гуртожиток), посвідчення водія серії АА № 454085, видане 11.09.2003р., відомості щодо ідентифікаційного номеру платника податків відсутні,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 188354 від 15 січня 2017 р. вбачається, що 15 січня 2017 р. о 00 год. 50 хв. водій ОСОБА_2 на автошляху Київ-Проців, керував транспортним засобом, автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у скоєному не визнав та пояснив, що 15.01.2017 р. приблизно о 01 год. 00 хв. був зупинений працівниками патрульної поліції. Причина зупинки автомобіля під його керуванням з боку патрульних поліцейських йому повідомлена не була. За кермом автомобіля в стані алкогольного сп»яніння він не перебував та не відмовлявся від проходження огляду на визначення можливого стану сп»яніння, а навпаки, сам неодноразово просив патрульних поліцейських та наполягав на проходженні огляду в медичному закладі, на що поліцейські відповідали категоричною відмовою, а складали відносно нього протокол, вказуючи в ньому недостовірні відомості щодо ніби-то допущеного ним порушення ПДР України. Внаслідок таких протиправних дій патрульних поліцейських, він через 1 годину після складання протоколу, з власної ініціативи, пройшов медичний огляд на визначення стану сп»яніння в Бориспільській ЦРЛ та за результатами проходження такого медичного огляду було встановлено, що ознак сп»яніння у нього виявлено не було. Також зазначив, що на його запит до Національної поліції України, поданого відповідно до вимог ЗУ «Про доступ до публічної інформації» щодо надання відеозапису події, яка зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення серія БР № 188354 від 15 січня 2017 р., жодної інформації йому надано не було. Протокол був складений у його відсутність, з порушенням його права на захист, без роз»яснення йому прав та обов»язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КпАП України. На його вимогу надати копію протоколу, патрульні поліцейські повідомили, що, оскільки він відмовився від підпису в протоколі, копія протоколу буде надіслана йому поштою. Зазначених у протоколі свідків він бачив кілька хвилин біля авто поліцейських, сам пропонував їм підійти до нього, щоб надати пояснення в їх присутності, однак такі особи до нього так і не підійшли. А безпосереднім свідком викладених ним обставин є ОСОБА_3, яку просить допитати під час розгляду справи.

Представник ОСОБА_2В підтримав надані останнім пояснення та просив з підстав, вказаних його довірителем, закрити провадження у справі в зв»язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Допитана у суді свідок ОСОБА_3 показала, що вона працює митним брокером в ДП «МА «Бориспіль» та на її прохання ОСОБА_2 15.01.2017р. погодився відвезти її на своєму автомобілі «Мазда» до м.Києва, щоб віддати пакунок. На зворотньому шляху в районі Осокорки м.Києва автомобіль під керуванням ОСОБА_2 зупинили патрульні поліцейські, які причину зупинки автомобіля не повідомили, не представились та почали вимагати на перевірку документи. Після того, як ОСОБА_2 надав необхідні документи, поліцейський повідомив, що у нього маються ознаки алкогольного сп»яніння, забрав документи і пішов до автомобіля патрульної поліції. Поліцейський не пропонував ОСОБА_2 пройти огляд на визначення стану сп»яніння ні місці зупинки автомобіля, ні в медичному закладі. Навпаки сам ОСОБА_2 просив та наполягав на проходженні медичного огляду на визначення стану сп»яніння. Вони із ОСОБА_2 чекали в авто «Мазда». Вона бачила здалеку якихось двох осіб біля патрульного автомобіля, але хто були ці особи їй невідомо. Протокол складався у відсутність ОСОБА_2 в патрульному автомобілі. Після складання протоколу ОСОБА_2 запропонували його підписати, але він відмовився та просив надати його копію, на що йому з боку поліцейських було відмовлено. Процедура складання протоколу тривала приблизно 1 годину. А потім вона разом із ОСОБА_2 шукала медичний заклад, щоб встановити у встановленому законом порядку можливий стан сп»яніння ОСОБА_2 Медичний огляд на визначення стану сп»яніння ОСОБА_2 пройшов в Бориспільській ЦРЛ, оскільки в медичному закладі на Червоному Хуторі в м.Києві, куди вони звернулись, був відсутній лікар. По результатах огляду, ознак алкогольного сп»ягніння у ОСОБА_2 виявлено не було, що і зафіксовано в медичному висновку.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника, дослідивши, проаналізувавши та оцінивши докази у справі, в їх сукупності, в т.ч. покази свідка ОСОБА_3, слід дійти до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Відповідно до положення ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.251 КпАП України доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильно вирішення справи. Ці дані встановлюються, в т.ч. протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також показаннями технічних приладів та технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовується при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Положення п.2.5 ПДР України встановлюють обов»язок водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку медичний огляд на визначення стану алкогольного сп»яніння, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 ч.1 КУпАП зазначено: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та позбавлення права керування транспортними засобами на один рік.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Процедура огляду на стан спяніння чітко визначена законом.

Проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння передбачає наступні дії - огляд на місці зупинки транспортного засобу з використанням технічних засобів, а у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

У відповідності до ч.3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Таким чином, відповідно до статті 266 Кодексу, огляд на стан алкогольного сп'яніння є заходом забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, який здійснюються в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України. Такий порядок був затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008р. № 1103 та діє зі змінами та доповненнями також і зараз.

У відповідності до п. 6 Постанови КМ України «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» від 17 грудня 2008 р. N 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом МВС України 09.11.2015 № 1452/735, Зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858:

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення .

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Таким чином, законодавством передбачений порядок направлення водія на огляд, форма цього направлення. Належним і допустимим доказом відмови водія від проходження огляду на стан сп'яніння є Направлення водія на огляд (Додаток 1 до Наказу МВС України 09.11.2015 № 1452/735В).

Наявність направлення є важливим документом, оскільки достовірно визначає місце час його видачі, тобто доказує час скоєння відмови від медичного огляду (в разі такої) , що підлягає доказуванню, і є складовою змісту протоколу, визначеною ст. 256 КУпАП.

В разі відмови в огляді у закладі охорони здоров;я, настає адміністративна відповідальність за відмову від огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку.

Об;єктивним доказом належного виконання процедури огляду особи на стан спяніння, у встановленому законом порядку , усунення протиріч в поясненнях свідків, міг також бути відео запис події , оскільки головним завданням відеозапису є саме фіксування фактів та доказів, які засвідчують факт правопорушення.

Відповідно до ст.6 Інструкції огляд на стан спянiння на мiсцi зупинки транспортного засобу проводиться в присутностi двох свiдкiв.

Як встановлено судом, в справі відсутні належні та допустимі докази, які б вказували на порушення ОСОБА_2 п.2.5 ПДР України, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складений всупереч вимогам ст.ст.254,256 КпАП України, за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з порушенням права на захист такої особи, без роз»яснення їй прав та обов»язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КпАП України та без надання можливості надати пояснення по суті порушення, зафіксованого у складеному протоколі.

Крім того, як вказує сам ОСОБА_2, з боку поліцейського йому не було запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку на визначення стану сп»яніння, в т.ч. і в медичному закладі, і він від проходження такого огляду на місці зупинки автомобіля не відмовлявся.

Дані обставини підтверджуються як даними пояснень самої особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, так і показами безпосереднього свідка події ОСОБА_3, які є аналогічними та послідовними, і сумніватись в їх правдивості та достовірності у суду підстав не має, враховуючи, що інші об»єктивні докази, які б спростовували викладені ними обставини, в матеріалах справи відсутні. Крім того, патрульний поліцейський, який складав протокол, за викликом суду в судове засідання не з»явився та про причини своєї неявки суд не повідомив.

За таких обставин, суд не може оцінювати протокол про адміністративне правопорушення як належний доказ у справі.

Крім того, факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп»яніння на вимогу поліцейського в матеріалах справи належним чином не зафіксований, відеозапис з фіксуванням обставин, викладених у протоколі, в матеріалах справи відсутній та на письмовий запит ОСОБА_2, поданий у встановленому законом порядку, органами національної поліції не наданий.

Слід зазначити, що наявні у матеріалах справи пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які вказані у протоколі як свідки відмови ОСОБА_2 від проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі, не містять інформації щодо наявності у водія ОСОБА_2 ознак алкогольного сп»яніння та такі пояснення не написані вказаними особами власноручно, а тест засвідчення факту відмови ОСОБА_2 від «проходження огляду на стан алкогольного сп»яніння, уповноваженим працівником Національної поліції України на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу Alcotest 6810, дозволеного до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або у найближчому закладі охорони здоров»я», віддрукований, що ставить під сумнів законність відібрання пояснень у вказаних в протоколі свідків, і які, з вищевказаних підстав, оцінюються судом як неналежні та недопустимі докази.

Крім того, дані медичного висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп»яніння, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.01.2017р., складеного за зверненням самої особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, уповноваженою та це особою та в належному медичному закладі, не фіксує наявність ознак алкогольного сп»яніння у ОСОБА_2 15.01.2017р. о 02 год. 20 хв., що в сукупності, з іншими вищенаведеними доказами у справі, спростовує викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини.

Таким чином, оскільки встановлений законом порядок огляду на стан спяніння (огляд на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а в разі відмови від такого огляду, направлення поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я у відповідності до Інструкції ) не виконано, особа не направлялася на огляд до медичної установи, не відмовлялась від такого огляду, оскільки таких беззаперечних доказів не надано, то відсутній склад адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні Маліге проти Франції від 23.09.1998 року визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення , за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов;язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов;язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

За змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст.ст. 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи .

Тому, враховуючи, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, заперечує факт порушення, а в матеріалах справі відсутні беззаперечні, допустимі та належні докази провини ОСОБА_2 в скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП, слід дійти висновку, що справа підлягає закриттю.

Відповідно до п.1 ч.І ст. 247 КУпАП «провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 279, 280, 283, 284, 288 КУпАП України

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскарженою до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом 10 днів з дня її винесення та набуває чинності після закінчення строку на її оскарження.

Постанова набрала чинності «____»________2017 року.

Суддя О.М.Гончаров