Справа №591/6249/16-п Головуючий у суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 33/788/16/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2017 року суддя Апеляційного суду Сумської області Філонова Ю. О. ,здійснивши апеляційний перегляд справи про адміністративне правопорушення у відкритому судовому засіданні в м. Суми за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 24 листопада 2016 року, якою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця Йорданії, проживаючого за адресою: м.Харків, просп.Леніна,78, кв.54, студента Харківського національного медичного університету

визнано винуватим за частиною 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень. Постановлено стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.,

В С Т А Н О В И В:

Згідно судового рішення, ОСОБА_4, визнаний винуватим в тому, що 23.11.2016 року о 05 год. 45 хв. в м.Сумах по пл..Покровська біля універмагу «Київ» керував транспортним засобом ВАЗ 21011 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння що підтверджується висновком газоаналізатора «Драгер» Alcotest 6820 прилад № ARHK 0128 з показником 0,33%, який проведений в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.9А ПДР, тобто вчинив правопорушення передбачене частиною 1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_3, не погодився з постановою суду, оскаржив її і просив скасувати судове рішення, та закрити провадження в справі мотивуючи свої вимоги тим, що він не керував транспортним засобом і на час приїзду патрульної служби на ньому не рухався. Спілкування з поліцейськими відбувалось без перекладача, судовий розгляд також проходив без перекладача, внаслідок чого був позбавлений надати свої пояснення. Також судом не були допитані свідки, які знаходились в автомобілі, яким керував апелянт.

Апеляційний розгляд проведено без участі апелянта ОСОБА_3, та громадянина ОСОБА_5, якого апелянт в своїй скарзі вказує як свого захисника, оскільки ОСОБА_3, неодноразово повідомлявся про дату та час розгляду його апеляційної скарги за адресою, яка була вказана ним в апеляційній скарзі, однак листи повідомлення поверталися без вручення. Також апеляційним судом приймалися заходи про повідомлення ОСОБА_3, про розгляд його апеляційної скарги за місцем його навчання Харківський національний медичний університет, однак і такі повідомлення залишилися без відповіді.

Крім того, апеляційний суд повідомляв про розгляд справи і особу ОСОБА_5, якого апелянт вказав, як свого захисника, однак ОСОБА_5 в телефонному режимі повідомив, що інтересів ОСОБА_3, він більше не представляє, і місцезнаходження його не відомо.

За таких обставин, та враховуючи те, що апеляційна скарга ОСОБА_3, знаходиться на розгляді в апеляційному суді вже тривалий час з грудня 2016 року, всі можливі заходи щодо повідомлення апелянта про розгляд справи апеляційним судом були прийняті, явка апелянта не є обовязковою, тому апеляційний розгляд проведено без участі особи, яка оскаржила судове рішення.

Таким чином, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків :

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи зобовязана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, вважаю, що вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 ст. 130 КУпАП стверджується наявними у справі доказами, які є належними, допустимими і достовірними.

Зокрема, з даних протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 за № 235587 видно, що 23.11.2016 року о 05 годині 45 хвилин в м. Суми по вул. Покровська біля універмагу «Київ» ОСОБА_4 керував автомобілем НОМЕР_2 в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння, зі згоди водія, в установленому законом порядку проводився із застосуванням приладу газоаналізатор «Drager» Alcotest 6820 прилад №ARHK 0128 в пристуності двох свідків.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вбачається, про те, що в їх присутності, водій ОСОБА_4, продув газоаналізатор алкотестер 6810 Драгер, показник якого показав 0,33 % проміле.

Факт перебування його в стані алкогольного спяніння стверджується даними ОСОБА_6 про огляд на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого вбачається, що у ОСОБА_4 в результаті продуття спеціального технічного засобу, приладу «Драгер» ARНК-0128, виявлені показник алкоголю в розмірі 0,33 % проміле.

Щодо доводів стосовно заперечення факту керування транспортним засобом то вони спростовуються рапортом лейтенанта поліції ОСОБА_8, із якого вбачаються, що приблизно о 05 годині 45 хвилин по пл.. Покровська біля універмагу «Київ» працівник поліції помітили автомобіль НОМЕР_2, який перестроюючись по смугах не вмикав сигнали повороту, після зупинки даного автомобіля, було виявлено громадянина ОСОБА_9 ОСОБА_4, який керував цим автомобілем.

Щодо відсутності перекладача під час спілкування з працівниками поліції та під час судового розгляду, то ці доводи не заслуговують уваги, оскільки, в матеріалах справи відсутні будь-які клопотання апелянта стосовно залучення перекладача, крім того в суді першої інстанції ОСОБА_4 визнавав вину та зазначав, що посвідчення водія не отримував.

Також до Апеляційного суду Сумської області ОСОБА_3, апеляційну скаргу подав особисто, скарга написана ОСОБА_3, на українській мові, ці обставини також спростовують доводи апелянта про погане володіння та нерозуміння ним української мови.

Щодо доводів про не допит свідків, які перебували в його автомобілі, то правопорушником не заявлялось відповідне клопотання як до суду першої інстанції, так і до суду апеляційної інстанції.

Отже, проаналізував наведені докази, з точки зору достатності та взаємозвязку , вважаю, що судове рішення першої інстанції про визнання ОСОБА_4, у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 ст. 130 КУпАП є законним і обґрунтованим і підстав для його скасування чи зміни немає. Адміністративне стягнення на ОСОБА_4, судом накладено в порядку передбаченому ст.33-34 КУпАП і межах санкції вчиненого адміністративного правопорушення. При цьому суд правильно врахував ту обставину, що водій ОСОБА_3, не має водійського посвідчення.

Інших підстав та обґрунтованих доводів для скасування постанови суду апелянт в апеляційній скарзі не наводить. Не встановлено їх і під час апеляційного перегляду справи.

Отже, підстав для зміни чи скасування оскарженого судового рішення немає, а тому апеляційна скарга ОСОБА_4, до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 24 листопада 2016 року, відносно ОСОБА_4 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіОСОБА_2.

З оригінолом згідно,

суддя Апеляційного суду

Сумської області ОСОБА_2