15.03.2017 Єдиний унікальний номер 205/928/17
П О С Т А Н О В А

15 березня 2017 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Скрипник К.О., розглянувши матеріали, які поступили з Управління з питань праці Головного Управління держпраці у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, Генерального директора Публічного акціонерного товариства «Дніпроважмаш», який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, притягається за ч. 1 ст. 41 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

17 лютого 2017 року з Управління з питань праці Головного Управління держпраці у Дніпропетровській області до суду надійшов адміністративний матеріал.

Згідно протоколу № 38/4.1-8 від 09.02.2017 року зазначено, що у період часу з 28.11.2016 р. по 06.02.2017 р. за місцем здійснення господарської діяльності ПАТ «Дніпроважмаш», яке знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Сухий Острів, 3, складено Акт, в порушення вимог Статуту підприємства. В ході перевірки встановлено, що відповідно до наказу від 02.12.2016 р. № 1258к ОСОБА_2, начальник виробничо-диспетчерського бюро ливарно-механічного виробництва тюбінгів 28.11.2016 року був звільнений, у звязку з укладанням контракту про проходження військової служби на строк до закінчення особливого періоду за п. 3 ст. 36 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги в розмірі двох мінімальних заробітних плат, на підставі укладання контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу від 28.11.2016 року. У порушення норм Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо удосконалення порядку проходження військової служби та питань соціального захисту громадян України, які проходять військову службу під час особливого періоду», Закону України «Про військовий обовязок і військову службу», Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо питань соціального захисту громадян України, які проходять військову службу під час особливого періоду» працівника ПАТ «Дніпроважмаш» з яким було укладено контракт на проходження військової служби у період з 28.11.2016 року на строк закінчення особливого періоду ОСОБА_2 було звільнено згідно наказу №1258к від 28.11.2016 року за п. 3 ст. 36 КЗпП України. Таким чином, у період з 08.02.2015 р. по 10.06.2015 р. діяла пряма норма статті 39 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» щодо збереження за працівниками, які уклали контракт на проходження військової служби до закінчення особливого періоду місця роботи та середнього заробітку. Звільнення працівника на підставі пункту 3 статті 36 КЗпП у звязку з укладанням контракту на проходження військової служби на строк до закінчення особливого періоду після 08.02.2015 р. є таким, що не відповідає законодавству. Починаючи з дати звільнення працівникові має бути нарахована середня заробітна плата без нарахування податків та єдиного соціального внеску. Відмова роботодавця від скасування наказу про звільнення працівника у звязку з призовом на військову службу під час мобілізації та/або невиплат середньої заробітної плати є порушенням законодавства про працю.

Згідно письмових пояснень представник ОСОБА_1, просив закрити провадження у адміністративній справі, за відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Суддя, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до висновку, що провадження у справі необхідно закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення з наступних підставі.

Судом встановлено, що 09.02.2017 року головним державним інспектором відділу з додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Дніпропетровському регіоні ОСОБА_3 було складено протокол № 38/4.1-8 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення ним правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Так, ч.1 ст.41 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Також, ст.9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про оплату праці» та ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 119 КЗпП, за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, в яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". За працівниками, які були призвані під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у звязку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у звязку з прийняттям на військову службу за контрактом, але не більше ніж на строк укладеного контракту, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, в яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно наказу № 1258к від 02.12.2016 року ОСОБА_2 звільнено з посади, у звязку зі вступом на військову службу, на підставі п. 3 ст. 36 КЗпП України.

Таким чином, ОСОБА_2 було призвано на військову службу та у період з 28.11.2016 р. його середній заробіток підприємством не зберігався та не виплачувався. З цього періоду на підприємстві ПАТ «Дніпроважмаш» не працював, та у звязку з чим не повинен був отримувати заробітну плату, а на цей час мав лише гарантії, що за ним зберігається його середній заробіток, то дії ОСОБА_1 неможливо кваліфікувати за ч.1 ст.41 КУпАП, оскільки в диспозиції цієї частини йдеться саме про заробітну плату, а не про гарантії та пільги на які ОСОБА_2, відповідно до ст.119 КЗпП України, мав право.

Натомість, ч. 7 ст. 41 КУпАП передбачена відповідальність за порушення встановлених Законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обовязків, передбачених законами України "Про військовий обовязок і військову службу", "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Відповідно до положень ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, протокол про адміністративне правопорушення, суддя встановив, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 268, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за ст. 41 ч.1 КУпАП - закрити у звязку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови

Апеляційна скарга, подаються до відповідного апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Скрипник К.О.