АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Мельник В.В., за участю:

захисника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Київськоїобл., який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП),

в с т а н о в и в:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 21 грудня 2016 року, о 04 год. 35 хв., ОСОБА_3 керував автомобілем «Тойота», державний номер НОМЕР_1, по вулиці Героїв Дніпра, 6, у м. Києві, в стані алкогольного сп'яніння, огляд на який у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер», у присутності двох свідків.

Такими діями ОСОБА_3 порушив вимоги пункту 2.9 «а» «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року України (надалі - Правил дорожнього руху), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк апеляційного оскарження, постанову судді місцевого суду скасувати, а справу про адміністративне правопорушення направити на новий розгляд.

На обґрунтування доводів клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження апелянт зазначав, що копію оскаржуваної постанови він отримав 23 лютого 2017 року, тоді як подав апеляційну скаргу 03 березня 2017 року, у зв'язку з чим строк апеляційного оскарження постанови пропустив з поважних причин.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, ОСОБА_3 посилався на неповноту судового розгляду, порушення норм процесуального та матеріального права при розгляді справи, необґрунтованість та незаконність оскаржуваної постанови, та зазначав про порушення суддею місцевого суду вимог ст. 268 КУпАП, оскільки справу було розглянуто у його відсутності.

Апелянт зазначав про недопустимість як доказу протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень свідків, оскільки у протоколі вказано, що він 21 грудня 2016 року о 04 год. 35 хв. керував транспортним засобом, а згідно пояснень свідків, цього ж дня, о 04 год. 35 хв., вони були запрошені в якості свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. На переконання апелянта, дані протоколу не відповідають поясненням свідків, оскільки не зрозуміло, як він міг керувати автомобілем у той момент, коли допитувались свідки.

Крім того зазначав, що при обранні суддею місцевого суду виду адміністративного стягнення, ним у порушення вимог ст.ст. 33, 280 КУпАП, не враховані пом'якшуючі обставини, дані про особу правопорушника, його майновий стан, характеристику, дані про місце роботи. Зазначав, що автомобіль використовується ним у робочих цілях, та позбавлення права керування транспортним засобом поставить його у скрутне матеріальне становище.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_3 вручено 23 лютого 2017 року, тоді як подано апеляційну скаргу 03 березня 2017 року.

У зв'язку з цим, вважаю обгрунтованими доводи ОСОБА_3 про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про вручення апелянту у визначений законом строк копії оскаржуваної постанови, а відтак пропущений строк підлягає поновленню.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_3 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджуєтьсяданими протоколу по адміністративне правопорушення від 21 грудня 2016 року, у відповідності до якого, 21 грудня 2016 року, о 04 год. 35 хв., ОСОБА_3 керував автомобілем «Тойота», державний номер НОМЕР_1, по вулиці Г.Дніпра, 6, у м. Києві, з ознаками алкогольного сп'яніння, огляд на який у встановленому законом порядку проводився за допомогою приладу «Драгер», у присутності двох свідків /а.с. 1/; даними роздруківки результату тестування ОСОБА_3 за допомогою приладу «Драгер» від 21 грудня 2016 року на стан алкогольного сп'яніння, результат тесту становить 0.97 проміле /а.с. 2/; даними акту огляду на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого, у зв'язку з виявленими ознаками: запахом алкоголю з порожнини рота, нечіткою мовою та почервонінням обличчя, у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проведено огляд ОСОБА_3 на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», результат тесту становить 0,97 проміле /а.с. 3/; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 21 грудня 2016 року, з яких убачається, що у присутності вказаних осіб 21 грудня 2016 року о 04 год. 35 хв. водій ОСОБА_3 пройшов перевірку для визначення стану сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», результат тесту якого становив 0,97 проміле /а.с. 4/; даними рапорту інспектора роти №5 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Києві ОСОБА_6 від 21 грудня 2016 року, щодо обставин зупинки автомобіля «Тойота» під керуванням водія ОСОБА_3 та огляду водія на стан алкогольного сп'яніння /а.с. 5/.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв'язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що у протоколі вказано про керування ним транспортним засобом 21 грудня 2016 року о 04 год. 35 хв., а у поясненнях свідків зазначено про їх допит о 04 год. 35 хв. цього ж дня, не можуть свідчити про неналежність чи недопустимість вказаних доказів, та не спростовують висновок судді місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та пояснення свідків складені з дотриманням вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а тому суддя місцевого суду обґрунтовано визнав відомості, що у них містяться, як докази у справі про адміністративні правопорушення.

Доводи апелянта про те, що справу про адміністративне правопорушення розглянуто суддею місцевого суду у його відсутності, та він не був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, спростовуються даними наявних у матеріалах справи телефонограми від 06 січня 2017 року про виклик ОСОБА_3 у судове засідання на 19 січня 2017 року, та розписки ОСОБА_3, з якої убачається, що він був повідомлений про день, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього на 06 лютого 2017 року /а.с.а.с.11-12/.

Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на порушення суддею місцевого суду вимог ст. 33 КУпАП при накладенні на нього стягнення за адміністративне правопорушення, та не врахування суддею пом'якшуючих обставин, даних про його місце роботи, характеристику та майновий стан, є безпідставними.

Як убачається з матеріалів справи, накладаючи на ОСОБА_3 адміністративне стягнення, суддя місцевого суду дотримався вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП.

При цьому, характеризуючі особу правопорушника дані, на які посилається апелянт, в даному випадку не впливають на накладене адміністративне стягнення, оскільки санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не містить альтернативних видів та меж адміністративного стягнення.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності немає.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду було встановлено, що, приймаючи рішення про стягнення з ОСОБА_3 у відповідності до ст. 40-1 КпАП України судового збору, суддя місцевого суду помилково зазначив у постанові суму такого збору у розмірі 275 гривні 60 копійок.

Згідно ч. 2 ст. 40-1 КпАП України, розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 5. ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, справляється судовий збір, ставка якого становить 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 4 ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII, установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяцьдля працездатних осіб з 1 січня 2017 року - 1600 гривень.

З урахуванням установленого станом на 01 січня 2017 року розміру прожиткового мінімуму, на час винесення постанови суддею місцевого суду з ОСОБА_3 підлягав стягненню судовий збір у розмірі 320 грн. 00 коп., а тому постанова судді місцевого суду підлягає зміні в цій частині.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_3 про поновлення процессуального строку апеляційного оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України - змінити в частині стягнення судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави у сумі 320 грн. 00 коп.

У решті постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва Мельник В.В.