АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/232/2017 Постанова винесена суддею Федосєєвим С.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3, другого учасника ДТП - ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року в справі про адміністративні правопорушення щодо

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, працює головним інженером в ТОВ «Сільінжшляхбуд», зареєстрований та проживає за адресою: м. Київ, вул. Зодчих,16, кв. 40 та

ОСОБА_4, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Києві, працює фінансовим директором ДП «ФМ Ложістік Дніпро», зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить

340 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Цією ж постановою провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 закрито у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Як встановив суд, ОСОБА_2 03 вересня 2016 року об 11 год. 45 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1, по пр. Гагаріна, 5/2 в м. Києві, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не відреагував відповідно на її зміну, в результаті чого здійснив наїзд на перешкоду, а саме відбійник та здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, внаслідок чого пошкодив транспортні засоби та заподіяв матеріальні збитки, тобто порушив п. 2.3(б) ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 03 вересня

2016 року об 11 год. 45 хв. ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_2, по пр. Гагаріна, 5/2 в м. Києві, при зміні руху в ліву смугу, не переконалася, що це буде безпечним та не надала дорогу автомобілю НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2, що рухався в попутному напрямку по цій смузі руху, що призвело до зіткнення та пошкодження транспортних засобів, тобто порушила п.п. 2.3(б), 10.3, 10.1 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене

ст. 124 КУпАП.

Проте, посилаючись на встановлені при судовому розгляді обставини та матеріали справи, суддя дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_4 порушень вимог

п.п. 2.3(б), 10.3, 10.1 ПДР України, які призвели до виникнення ДТП і, відповідно, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3, вважаючи, що рішення про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, постановлено з грубим порушенням норм процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, просить скасувати постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року та прийняти нову постанову, якою закрити адміністративне провадження відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП на підставі п. 1

ст. 247 КУпАП та встановити винною ОСОБА_4

На обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що суд першої інстанції в порушення ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП здійснив розгляд справи не об'єктивно, односторонньо та поверхнево, без належного обґрунтування прийнятого рішення, безпідставно пославшись на відсутність доказів вини ОСОБА_4 у даному ДТП, яка в протоколі про адміністративне правопорушення вказала «частково згодна», в суді першої інстанції просила закрити провадження, проте не просила визнати винним іншу особу, що вже свідчить про усвідомлення нею своєї вини.

Звертає увагу захисник і на те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за своїм змістом не відповідає ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не вказаний очевидець пригоди - свідок ОСОБА_5, який зазначався ОСОБА_2 у письмових поясненнях одразу після ДТП.

Крім того, апелянт зазначає, що судом не було дотримано вимог ст. 278 КУпАП, і, як наслідок, порушено права ОСОБА_2, передбачені ст.ст. 268, 277-2 КУпАП, оскільки справа розглянута у його відсутність, без належного повідомлення про час і місце розгляду, що позбавило його можливості дати пояснення щодо обставин ДТП, заявити клопотання тощо.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, ОСОБА_4, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою, допитавши свідка

ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та додаткові докази, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

В суді апеляційної інстанції знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_3 про неналежне виконання суддею місцевого суду положень ст. 277-2 КУпАП при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_4, а відтак і недотримання вимог ст. 268 КУпАП, проте при розгляді справи в апеляційному суді ОСОБА_2 отримав можливість для реалізації своїх прав, передбачених ст. 268 КУпАП, та скористався нею, тобто його права були відновлені.

Що стосується інших доводів апелянта, то вони є непереконливими, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя місцевого суду, всупереч доводів апеляційної скарги, в повній мірі врахував положення вищезазначених норм закону.

Як убачається з провадження в справі про адміністративне правопорушення та постанови, суддя місцевого суду при розгляді даної справи дослідив її матеріали, вислухав пояснення ОСОБА_4, проаналізував у постанові досліджені докази у їх сукупності, повно та всебічно з'ясувавши обставини правопорушення, надав доказам об'єктивну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та відсутність в діях ОСОБА_4 складу цього правопорушення, а тому відсутні підстави вважати судове рішення незаконним.

Зокрема, висновок судді місцевого суду в постанові про доведеність винуватості ОСОБА_2 у порушенні 03 вересня 2016 року об 11 годині 45 хвилин, під час керування автомобілем НОМЕР_1, по пр. Гагаріна, 5/2 в м. Києві, п. 2.3(б) ПДР України, що призвело до зіткнення транспортних засобів і їх механічного пошкодження, ґрунтується на: даних протоколу про адміністративне правопорушення серія АП2 № 034686 від 03 вересня 2016 року, зміст якого, всупереч тверджень апелянта, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки містить в собі достатню інформацію, необхідну для вирішення справи (а.с. 1); відомостях, зафіксованих у схемі місця ДТП, яка підписана водіями без будь-яких заперечень і в якій відображені, зокрема місце контактування автомобілів між собою, місце контактування автомобіля марки «SEAT» з іншою перешкодою, кінцеве положення транспортних засобів, а також механічні пошкодження цих автомобілів (а.с. 3); письмових поясненнях ОСОБА_4 щодо обставин події (а.с. 4); а також поясненнях, наданих ОСОБА_4 безпосередньо в суді першої інстанції.

Суддею місцевого суду обґрунтовано покладені в основу висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у порушенні ПДР пояснення ОСОБА_4, в яких вона показала про те, що після того як завчасно і повністю перестроїлася в ліву попутну з ОСОБА_2 смугу руху і проїхала певну відстань, водій ОСОБА_2, який рухався позаду, не врахував дорожню обстановку і фактично не впорався з керуванням, в результаті чого відбулось зіткнення автомобіля «SEAT» спочатку з відбійником, що розділяв транспортні потоки протилежних напрямків, а вже потім з лівою боковою задньою частиною її автомобіля, при тому, що вона рухалася у цій смузі руху на певній відстані від відбійника. Такі пояснення ОСОБА_4 повністю співпадають та узгоджуються з іншими об'єктивними даними, які відображені у схемі ДТП, у тому числі і стосовно локалізації та характеру механічних пошкоджень обох транспортних засобів.

При цьому, аналогічні пояснення ОСОБА_4 давала як одразу після ДТП, так і в судах першої та апеляційної інстанцій, а тому доводи апелянта, що показання ОСОБА_4 стосовно обставин події одразу після ДТП та в суді першої інстанції між собою різняться не заслуговують на увагу.

Письмові пояснення ОСОБА_2 щодо обставин ДТП були ретельно досліджені суддею місцевого суду та обґрунтовано визнані такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вони перш за все суперечать зафіксованим на схемі ДТП даним, в той час як ОСОБА_2 підписав зазначену схему без жодних зауважень.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 дав пояснення, аналогічні його первинним, та наполягав на тому, що внаслідок неочікуваного маневру автомобіля «Toyota» з правої смуги руху в його смугу, він змушений був екстрено гальмувати, в результаті чого його автомобіль спочатку здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota», а вже потім з відбійником, що розділяв транспортні потоки протилежних напрямків.

За показаннями в суді апеляційної інстанції свідка ОСОБА_5 - пасажира автомобіля «SEAT», під час руху автомобіля «SEAT» по пр. Гагаріна в м. Києві з правої полоси смуги руху виїхав автомобіль «Toyota» білого кольору, тобто «підрізав» їх автомобіль і прижав до відбійника, внаслідок чого автомобіль «SEAT» почав гальмувати та в подальшому вдарив автомобіль «Toyota».

В той же час свідок не могла пояснити яким чином автомобіль «Toyota» "прижав" автомобіль «SEAT» до відбійника та як відбулося зіткнення між автомобілями, зокрема до удару у відбійник чи вже після цього.

Між тим пояснення ОСОБА_2 щодо механізму зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, які частково узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_5, не можуть судом бути прийняті до уваги, оскільки вони суперечать фактичним обставинам справи та спростовуються належними доказами, у тому числі й тими, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, обґрунтовуючи невинуватість ОСОБА_2 у порушенні ПДР. Зокрема, зазначене спростовується як схемою місця ДТП, так і світлинами з місця пригоди.

За таких обставин, вважаю, що доводи апеляційної скарги про те, що суддею місцевого суду не було з'ясовано дійсних обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення, а також твердження ОСОБА_2 про інший механізм виникнення ДТП, яка сталася не з його вини, а з вини іншого учасника ДТП, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються дослідженими судом доказами в справі, аналіз яких свідчить про обґрунтованість рішення судді місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Водночас доводи захисника про те, що винуватість ОСОБА_4 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, який був складений щодо неї, є безпідставними, оскільки протокол про адміністративне правопорушення в розумінні

ст. 251 КУпАП є одним із доказів у справі та повинен оцінюватися судом у сукупності з іншими доказами, а в даному випадку відомості щодо невиконання ОСОБА_4 в дорожній ситуації, яка склалася 03 вересня 2016 року, п.п. 2.3(б), 10.3, 10.1 ПДР України, про що вказано в протоколі, не знайшли свого підтвердження в суді за результатами дослідження та оцінки доказів у їх сукупності.

З урахуванням викладеного, прихожу до висновку, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_4, всупереч доводам захисника, у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини події, дав оцінку всім зібраним по справі доказам, отже постановлене в провадженні рішення є законним та обґрунтованим, а його зміст відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Враховуючи, що доводи апелянта на обґрунтування прохання про закриття провадження в справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та про визнання винною ОСОБА_4 у порушенні ПДР, що призвело до пошкодження транспортних засобів, не знайшли свого підтвердження в суді, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року, якою провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 закрито у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. і стягнуто судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп. - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва О.П. Павленко