Номер провадження: 33/785/492/17
Номер справи місцевого суду: 496/21/17
Головуючий у першій інстанції Трушина О. І.
Доповідач Толкаченко О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Толкаченко О.О., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 06 лютого 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до положень ст.36 КУпАП, на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десяти тисяч двісті) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік, що передбачено санкцією ч.1 ст.130 КУпАП. Стягнутий судовий збір в сумі 320 грн.

Відповідно до оскаржуваної постанови суду, 21.12.2016 року громадянин ОСОБА_2 порушив вимоги ст.122-2 та ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме: о 00:10 год. на 450 км а/д Київ-Одеса, керуючи автомобілем «MAZDA 626» р/н НОМЕР_1, не виконав вимогу поліцейського про зупинку, подану завчасно за допомогою жезла. В подальшому, під час переслідування, водій ОСОБА_2 не реагував на вимогу поліцейських про зупинку, поданих звуковими сигналами і проблисковими маячками червоного кольору, та був затриманий з явними ознаками алкогольного сп'яніння.

Від проходження медичного огляду у стаціонарному медичному закладі для визначення стану алкогольного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п.2.4, 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.122-2 та ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі припинити.

Крім того, ОСОБА_2 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що він не був присутнім в судовому засіданні під час розгляду його справи, а копію повного тексту постанови не отримав і по теперішній час.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що висновки суду викладені в оскаржуваній постанові не відповідають фактичним обставинам справи.

ОСОБА_2 зазначив, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння в медичному закладі, а пройти обстеження на приладі «Драгер» йому навіть не було запропоновано. Ставить під сумнів показання свідків, щодо наявності у нього ознак алкогольного сп'яніння, та зазначає, що вказані особи не є експертами, не володіють спеціальними знаннями та можуть визначати стан сп'яніння людини. На думку ОСОБА_2, при накладенні адміністративного стягнення суд формально зазначив, що враховує дані про особу правопорушника, обтяжуючі та пом'якшуючі обставини, проте суд не зазначив, які саме обставини він врахував та на підставі яких доказів він дійшов таких висновків.

У судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 31 березня 2017 року ОСОБА_2 не з'явився, не зважаючи на те, що він був належним чином своєчасно повідомлений про час та місце розгляду справи.

Частиною 4 ст.294 КУпАП встановлено, що апеляційний перегляд постанови судді у справах про адміністративне правопорушення здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Відповідно до частини 6 ст.294 КУпАП - неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Враховуючи вказані вимоги закону та те, що апеляційний суд обмежений в часі при розгляді апеляційних скарг на постанову судді, вважаю за можливе розгляну апеляційну скаргу ОСОБА_2 за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Згідно з вимогами ч.7 ст.294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи судом першої інстанції стосовно ОСОБА_2 був здійснений за його відсутності.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що перший раз справу було призначено на 23.01.2017 року.

В цей день ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв'язку з його бажанням укласти угоду з захисником (а.с.14).

На підставі зазначеної заяви ОСОБА_2 розгляд справи було відкладено на 06.02.2017 року, про що ОСОБА_2 було повідомлено належним чином (а.с.15).

У судове засідання, призначене на 06.02.2017 року ОСОБА_2 не з'явився.

З постанови суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_2 в телефонному режимі просив відкласти розгляд справи в зв'язку з неможливістю прибуття у судове засідання з причин, які суд першої інстанції визнав неповажними (а.с.18).

Одночасно, з медичної довідки, доданої до апеляційної скарги ОСОБА_2, вбачається, що він знаходився на амбулаторному лікуванні з приводу ГРЗ в період з 03.02.2017 по 13.02.2017 року, тобто під час розгляду судом адміністративної справи (а.с.26-27).

Також з матеріалів справи вбачається, що копія постанови суду, всупереч вимогам ст.285 КУпАП, не була направлена ОСОБА_2 у встановлений законом триденний строк.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з доводами клопотання про поновлення строку про те, що ОСОБА_2 був позбавлений права своєчасно оскаржити постанову суду, у зв'язку з чим строк на апеляційне оскарження постанови суду, має бути поновленим.

Згідно зі ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`активному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що при її розгляді суд першої інстанції, повно та об'єктивно розглянув справу та прийняв обгрунтоване рішення про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-2,130 ч.1 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_2 у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-2, 130 ч.1 КУпАП доведена в ході судового розгляду справи судом першої інстанції та в ході апеляційного перегляду справи та підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення, складеним у зв'язку з порушенням водієм ОСОБА_2 п. 2.4 Правил дорожнього руху України, а саме в зв'язку з невиконанням водієм вимоги працівника поліції про зупинку, подану завчасно за допомогою жезлу (а.с.11);

- протоколом про адміністративне правопорушення, складеним за фактом порушення водієм ОСОБА_2 п. 2.4 Правил дорожнього руху України, а саме в зв'язку з відмовою водія ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, незважаючи на керування ним автомобілем з явними ознаками алкогольного сп'яніння (а.с.4);

- поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, з яких вбачається, що вони були присутніми під час того, як працівники поліції запропонували водію ОСОБА_2, що виявляв ознаки алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння очей та обличчя, невиразну мову та нестійку ходу, пройти медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння, але ОСОБА_2 відмовився (а.с.5-6);

За таких обставин, апеляційний суд визнає правильними висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 порушив вимоги п.п.2.4, 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.122-2,130 ч.1 КУпАП.

В судове засідання суду апеляційної інстанції для надання пояснень щодо обставин події, яка розглядається ОСОБА_2 не з`явився, не зважаючи на те, що він був своєчасно належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Апеляційний суд визнає неявки ОСОБА_2 в судові засідання як суду першої так і апеляційної інстанції, як його намагання затягнути строки розгляду справи про адміністративні правопорушення відносно нього, з метою уникнення відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення.

Проте, з апеляційної скарги ОСОБА_2 вбачається, що він не надав жодних заперечень щодо визнання його винуватим в порушенні вимог п.2.4 Правил дорожнього руху України, тобто в невиконанні вимоги працівника поліції про зупинку та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, а щодо відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначив, що від медичного огляду він відмовився, оскільки дуже поспішав (а.с.24).

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій зобов'язаний за вимогою працівника правоохоронного органу пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

На підставі вимог ст.130 ч.1 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність згідно до санкції вказаної статті.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_2 в порушенні ним вимог пунктів 2.4, 2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-2,130 ч.1 КУпАП, в зв'язку з чим твердження ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП апеляційний суд визнає необґрунтованими та такими, що надані з метою ухилитися від відповідальності.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

У відповідності до ст. 36 ч.2 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_2 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.ст. 33, 36 ч.2 КУпАП в межах санкції ст. 130 ч.1 КУпАП.

З таких підстав апеляційний суд дійшов висновків про те, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про відсутність в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та про невідповідність призначеного адміністративного стягнення його особі і тяжкості правопорушення, є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв'язку з чим не відсутні підстави для зміни або скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя апеляційного суду Одеської області,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 06 лютого 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Біляївського районного суду м.Одеси від 06 лютого 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області О.О. Толкаченко