Номер провадження 33/788/39/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року суддя Апеляційного суду Сумської області Рунов В. Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ТИТАРЕНКА В.М. на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 29 грудня 2016 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3

захисника - адвоката Осмоловського В.А., -

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі та доповненнях до неї особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити на підставі ст.247 КУпАП, оскільки справа була розглянута з порушенням норм матеріального та процесуального права, не всі свідки були допитані, свідок ОСОБА_5 є зацікавленою особою, а тому його показання не можуть братися до уваги, крім того, відеозаписи з нагрудних камер поліцейського не може бути допустимим доказом у справі, оскільки він був отриманий з порушеннями передбаченого порядку та є недостовірним.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 29.12.2016 ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Крім того, постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 275,60 грн. судового збору.

Відповідно до постанови судді Титаренко В.М. 08.11.2016 близько 00-50 години поблизу буд. № 30/3 по вул. Білопільській шлях в м. Суми керував транспортним засобом КАМАЗ 5320 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника Осмоловського В.А., які просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що вказана вище апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглядаючи протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 235302 від 08.11.2016 суддя суду першої інстанції дійшла висновку про те, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння та від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Зазначені висновки судді відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтуються на досліджених та перевірених в суді доказах.

Як було встановлено в ході апеляційного розгляду справи про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_3 08.11.2016 близько 00-50 години поблизу будинку № 30/3 по вул. Білопільський шлях в м. Суми керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння. На неодноразові пропозиції працівників поліції щодо проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку (як на місці за допомогою газоаналізатора, так і у відповідному медичному закладі) категорично відмовився.

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_5 підтвердив той факт, що ОСОБА_3 у його присутності відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку.

Аналогічні письмові пояснення працівникам поліції надав і другий свідок ОСОБА_6

Зазначені вище обставини об'єктивно підтверджуються показаннями працівника поліції ОСОБА_7, допитаного апеляційним судом в якості свідка, а також відеозаписами з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) іншого працівника патрульної поліції, згідно яких транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_3 був зупинений через забрудненість номерного знаку. В ході розмови у працівників поліції виникла підозра щодо вживанням ОСОБА_3 спиртних напоїв, у зв'язку з чим йому неодноразово пропонувалося пройти огляд на стан сп'яніння як на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням відповідного приладу, так і в медичному закладі. При цьому, ОСОБА_3 в повному обсязі було роз'яснені наслідки відмови від проходження огляду на стан сп'яніння, зокрема те, що у такому випадку на нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Однак ОСОБА_3 категорично відмовився у присутності двох свідків проходити огляд на стан алкогольного сп'яніння у будь-який із зазначених вище способів.

Жодних підстав не довіряти наведеним вище доказам у апеляційного суду немає, оскільки вони є належними, достовірними, достатніми та допустимими, а також у своїй сукупності узгоджуються між собою і не спростовуються жодними іншими матеріалами справи.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що факт його відмови від огляду на стан алкогольного сп'яніння є недійсним через упередженість свідка ОСОБА_5, то вони не можуть бути взяті до уваги через необґрунтованість, оскільки закон не вимагає фіксування відмови водія транспортного засобу у проходженні огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку обов'язково в присутності двох свідків. Обов'язкова присутність свідків визначена законодавством України лише при огляді водія на стан сп'яніння поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а також при складанні у відношенні водія, який відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, протоколу про адміністративне правопорушення, де зазначаються ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду, що і було дотримано інспектором патрульної поліції ОСОБА_7 в даному конкретному випадку.

Крім того, під час розгляду апеляційним судом не було встановлено обставин, які б об'єктивно свідчили про упередженість свідка ОСОБА_5 у даній справі щодо водія ОСОБА_3, незважаючи на те, що вказаний свідок на час складання протоколу був членом громадської автомобільної інспекції при УМВС України та неодноразово приймав аналогічну участь у якості свідка в інших справах про адміністративні правопорушення.

Зазначена діяльність свідка ОСОБА_5 жодним чином, на думку апеляційного суду, не може стверджувати в даній конкретній ситуації про будь-яку зацікавленість останнього у складанні протоколу у відношенні водія ОСОБА_3 або ж його відмови у проведенні огляду на стан сп'яніння. Фізична присутність свідка ОСОБА_5 при складанні працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення лише засвідчує певний факт, який з огляду на наявні вище докази, є і так явно очевидним.

Таким фактом є категорична відмова водія ОСОБА_3 пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку та стійке ігнорування останнім вимог п.2.5 ПДР України, згідно яких водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, за що і був інспектором патрульної поліції складений відповідний протокол.

Є необґрунтованими і доводи апеляційної скарги щодо неможливості прийняття в якості доказу письмових пояснень свідка ОСОБА_6 через те, що останній не був допитаний в суді, оскільки присутність вказаного свідка під час подій за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, ніким не спростовується і його письмові пояснення повністю узгоджуються з іншими доказами у справі, і також засвідчують явно очевидний для всіх факт - це складання протоколу про адміністративне правопорушення за відмову ОСОБА_3 пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку.

Таким чином, прихожу до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення був розглянутий суддею суду першої інстанції на підставі наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів, які є достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому твердження останнього щодо неповноти судового розгляду в суді є безпідставними.

Є необґрунтованими і доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що відеозаписи з нагрудної відеокамери працівника патрульної поліції не можуть бути доказом, оскільки відповідно до приписів ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які зокрема встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки.

Вказаний доказ був наданий працівником поліції та долучений до матеріалів справи про адміністративне правопорушення в судовому засіданні під час розгляду даної справи і будь-яких даних, які б вказували на те, що ці відеозаписи були отримані з істотним порушенням встановленого законом порядку та свідчили б про їх недопустимість матеріали справи не містять.

Крім того, не знайшли свого підтвердження і розбіжності між часом вчинення правопорушення, який зазначений в протоколі та постанові судді і зафіксованим часом на відеозаписах з нагрудної відеокамери працівника патрульної поліції, оскільки з нього вбачається, що перший запис розпочинається 08.11.2016 о 00:45:55, а другий 08.11.2016 о 01:13:03, і фактично у вказаний період часу ОСОБА_3 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп'яніння.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_3 було накладено суддею районного суду в межах, встановлених санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, та з урахуванням положень ст.33 КУпАП.

З огляду на викладене, при розгляді справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_3 суддею районного суду в повному обсязі були дотримані положення ст.ст.268, 279 і 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 29 грудня 2016 року відносно ОСОБА_3 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіРунов В. Ю.