АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
м. Київ, вул. Солом'янська , 2-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2017 року суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Кияшко О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 31.01.2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 31.01.2017 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження у справі у зв'язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_2 визнано винною у тому, що вона 21 вересня 2016 року о 09 годині 20 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на перехресті нерівнозначних доріг вул. Братиславська та вул. Борисоглібська в м. Києві, рухаючись по другорядній дорозі, не виконала вимогу дорожнього знаку «Дати дорогу», не надала дорогу автомобілю «Хонда» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулось зіткнення з вказаним автомобілем, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушила вимоги п. 16.11 ПДР України.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати постанову судді місцевого суду.

Свої вимоги ОСОБА_2 мотивує тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Приймаючи рішення по справі, суд з недостатньою повнотою з'ясував всі обставини справи, надав неправильну оцінку доказам. Стверджує, що суддя місцевого суду помилково дійшов висновку про її винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки вона виїхала на перехрестя нерівнозначних доріг та зупинилась, щоб пропустити транспортні засоби, які рухались по головній дорозі, а автомобіль «Хонда» д.н.з. НОМЕР_2, рухаючись на великій швидкості здійснив зіткнення з керованим нею автомобілем.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, вислухавши пояснення ОСОБА_2 та її захисника ОСОБА_4, які підтримали апеляційну скаргу, водія ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_5, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваної постанови, висновок судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтується на даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, схемі ДТП, поясненнях водія ОСОБА_3, свідка ОСОБА_6, фотокартках з місця ДТП.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали пояснення, які відповідають поясненням, які вони надали у суді першої інстанції та на місці ДТП.

Відомості, що містяться у схемі ДТП щодо розташування автомобілів на проїзній частині, локалізації пошкоджень транспортних засобів узгоджуються з поясненнями водія ОСОБА_3 щодо обставин та причин зіткнення транспортних засобів.

Вказані докази у своїй сукупності дають підстави вважати, що ДТП сталась за вказаних у постанові суду обставин, з вини ОСОБА_2, яка керуючи автомобілем НОМЕР_1, на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, не виконала вимогу дорожнього знаку «Дати дорогу», не надала дорогу автомобілю «Хонда» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався по головній дорозі.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, також доводиться і її власними поясненнями в частині, що вона, рухаючись по другорядній дорозі, спочатку виїхала на перехрестя нерівнозначних доріг, а потім зупинилась, щоб надати дорогу транспортним засобам, які рухались по головній дорозі.

Відповідно до п.16.11 Правилдорожнього руху України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Будь-яких доказів, що спростовують дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про відсутністю в її діях складу правопорушення є необґрунтованими.

За таких обставин апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови судді місцевого суду, вважає, що зазначена постанова є законною і обґрунтованою, а апеляційна скарга не містить будь-яких доводів, які б могли служити достатніми підставами для її скасування та закриття провадження.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 31.01.2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження у справі у зв'язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, - без змін.

Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя