АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 642/7306/16-п Суддя 1-ї інстанції: Скляренко С.О.
Провадження № 33/790/76/17
Категорія: ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2017 року м. Харкова

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., за участю особи, у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2, його захисника - адвоката Лаленкова Сергія Михайловича, потерпілого ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Лаленкова С.М. на постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 12.12.2016 року у відношенні ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 12.12.2016 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який не працює та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340 грн.

Суддею першої інстанції було встановлено, що 30.09.2016 близько 19 год. 50 хв. ОСОБА_2, керував автомобілем Шкода Октавіа, державний номер НОМЕР_1 в м. Харкові по пр. Лозовенківському на перехресті з вул. Зоряною с. Родичі, не дотримавшись безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ-21013, державний номер НОМЕР_2, який зупинився попереду. В результаті ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень та була завдана матеріальна шкода. ОСОБА_2 порушив вимоги п. п. 12.1, 13.1. Правил дорожнього руху України (ПДР).

Не погодившись з вказаним рішенням захисник ОСОБА_2 - адвокат Лаленков С.М. подав апеляційну скаргу та просить скасувати постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 12.12.2016 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу правопорушення.

На думку апелянта, оскаржуваною постановою, суддя першої інстанції безпідставно визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні зазначеного правопорушення .

Зазначає, що схема дорожньо-транспортної пригоди (ДТП) не відображає механізм зіткнення автомобілів, а механізм який визначив суддя 1-Ї інстанції є невірним та таким, що суперечить поясненням водіїв.

Апелянт вказує, що згідно пояснень ОСОБА_4, він, керуючи автомобілем ВАЗ-21013, знаходився у стоячому положенні перед виконанням маневру «поворот наліво» та пропускав зустрічні автомобілі. Згідно пояснень водія ОСОБА_2, автомобіль ВАЗ-21013, стояв у крайньому правому ряду і з такого положення раптово розпочав «поворот наліво».

Також зазначив, що суддя безпідставно відмовила в задоволенні клопотання про допит свідків, обґрунтовуючи це тим, що для доведеності вини в діях ОСОБА_2 достатньо його пояснень та іншого учасника ДТП та наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Лаленкова С.М., які підтримали апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_4, який заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що вказані вимоги не дотримані судом першої інстанції виходячі із наступного.

ОСОБА_4 у своїх письмових поясненнях та в судовому засіданні повідомив, що керуючи автомобілем ВАЗ-21013 він зупинився на дорозі у крайньому лівому ряду та маючи намір виконати маневр «поворот наліво» пропускав зустрічний транспорт, та у дзеркало заднього виду побачив автомобіль під керуванням ОСОБА_2 який його вдарив.

У своїх письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначив, що зіткнення автомобілів відбулось в результаті того, що автомобіль ВАЗ без ввімкнення сигналу лівого повороту різко зробив маневр в ліво на смугу руху його автомобіля. В суді першої інстанції ОСОБА_2 викладаючи механізм ДТП вказав, що автомобіль ВАЗ стояв у крайньому правому ряду і без увімкнення світлових приладів став здійснювати поворот ліворуч.

Відповідно до положень п. 13.1 Правил дорожнього руху України водій, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху України дано визначення «безпечна дистанція» - відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.

Тобто, з пояснень обох учасників ДТП є очевидним, що водій ОСОБА_4 не здійснював раптове гальмування або зупинку, рухаючись попереду автомобіля, яким керував ОСОБА_2, а стояв без руху, пропускаючи зустрічний транспорт, щоб при можливості здійснити маневр - поворот наліво. Таким чином слід прийти до висновку, що аналізуючи пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди та положення вказаних вище положень ПДР, в діях ОСОБА_2 немає порушень саме п. 13.1. ПДР.

Обґрунтовуючи вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП суд першої інстанції послався на схему з місця ДТП від 30.09.2016 року, зміст якої взагалі не містить відомостей напрямку руху автомобілів Шкода Октавіа, державний номер НОМЕР_1 та ВАЗ-21013, державний номер НОМЕР_2, що унеможливлює в повній мірі встановити механізм ДТП. Також зазначені у схемі розміри дорожнього покриття та розташування транспортних засобів стосовно краю дорожнього покриття не відповідають один одному. Тобто суд послався на неналежні докази.

Крім того, відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 30.09.2016 року серія АП2 № 401480 та постави, яка оскаржена в провину ОСОБА_2 ставилось порушення ним вимог п. 12.1 ПДР, однак ні матеріали справи, ні письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_4, та постанова судді не містить відомостей про швидкість з якою рухався ОСОБА_2, не викладено, який саме швидкісний режим ним порушено, і як це перебуває у причинному зв'язку з наслідками ДТП.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що матеріали справи не містять доказів вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення при обставинах, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення від 30.09.2016 року та постанові суду від 12.12.2016 року, а враховуючи дату вказаної події, апеляційний суд у даному конкретному випадку позбавлений можливості встановлювати та з'ясовувати нові обставини ДТП, в зв'язку з чим оскаржувана постанова від 12.12.2016 року підлягає скасуванню з закриттям провадження по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, що не позбавляє можливості учасників ДТП вирішувати питання про наявність вини іншої сторони у спричиненні шкоди, завданої в результаті події 30.09.2016 року, в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Лаленкова Сергія Михайловича задовольнити частково.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 12.12.2016 року у відношенні ОСОБА_2 скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв'язку з закінченням строків передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова є остаточної і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області В.П. Цілюрик