Справа № 487/6877/16-п
Провадження № 3/487/194/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2017 року місто Миколаїв

Суддя Заводського районного суду міста Миколаєва Темнікова А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у місті Миколаєві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого, реєстраційний номер облікової картки платника податків в матеріалах справи відсутній, зареєстрований та мешкає за адресою: місто Миколаїв, ОСОБА_2, вулиця Садова, будинок №22,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України,-

встановив:

24.12.2016 року інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції у місті Миколаєві роти №1 батальйону №3 ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 №131290, суть якого полягає в тому, що 24.12.2016 року о 22:00 годин водій ОСОБА_1, керував транспортним засобом «ВАЗ 21063» із номером державної реєстрації АЕ1848СІ по провулку Ольвійській, ОСОБА_2, у місті Миколаєві, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (тремтіння пальців рук, нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота), від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків,чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України.

ДіїОСОБА_1 кваліфіковані працівниками патрульної поліції за ч. 1 ст. 130 КпАП України, оскільки він як особа, яка керувала транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

В судові засідання ОСОБА_1 неодноразово, а саме: 10.01.2017 року, 19.01.2017 року та 24.01.2017 року, не зявився; про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений у передбачений законом спосіб; причин неявки суду не повідомив; клопотання про відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило, що згідно ч. 1 ст. 268 КпАП України є підставою для розгляду справи за відсутності цієї особи.

Вина правопорушника у вчинені вказаного правопорушення, підтверджується наступними матеріалами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 №131290 від 24.12.2016 року (а.с. 1);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, відповідно до яких ОСОБА_1 пройти медичний огляд в установленому законом порядку відмовився (а.с. 2, 3).

Згідно довідки Управління патрульної поліції у місті Миколаєві водій ОСОБА_1 не отримував (не має) посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду», медичному огляду підлягають водії транспортних засобів, стосовно яких в уповноваженої особи Державтоінспекції МВС України є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, які збільшують час реакції, знижуючи увагу та швидкість реакції водія.

Згідно пунктів 2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Обставин, що помякшує відповідальність ОСОБА_1 відповідно до ст. 34 КпАП України, не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 відповідно до ст. 35 КпАП України, не встановлено.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП України не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим із того моменту, коли він почав рухатись.

Згідно пункту 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку. Однак призначення цього покарання особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами, є неможливим.

З огляду на викладене, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, а також відсутність обставин, що помякшують та обтяжують відповідальність, беручи до уваги, що скоєне правопорушеннястворює потенційну загрозу для забезпечення безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, захисту життя та здоровя людей, майнових прав фізичних і юридичних осіб, суд вважає що виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень можливо шляхом призначення покарання у вигляді штрафу в межах санкції даної статті, яке є необхідним і достатнім, та, згідно ст. 23 КпАП України, відповідає меті адміністративного стягнення, та сприятиме підвищенню дисципліни водія і рівню безпеки на дорогах.

Відповідно до ст. 40-1 КпАП України, у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 мінімальної заробітної плати, що визначено ст. 4 Закону України « Про судовий збір» в новій редакції.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 278, 280, 283, 284 КпАП України, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України та призначити стягнення у вигляді штрафу у сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави (код платежу 21081300, р/р 0001, , МФО 826013, одержувач місцевий бюджет Заводського району, банк одержувача: ГУДКУ в Миколаївській області).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 320 (триста двадцять) гривень у дохід держави (одержувач коштів: Державний бюджет - 22030001, р/р 0003, банк одержувача: ГУДК в Миколаївській області, код платежу: 22030001, МФО 826013, ).

Постанова може бути оскаржена в Апеляційному суді Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк предявлення постанови до виконання - три місяці.

СУДДЯ: А.О. ТЕМНІКОВА