Справа № 502/2846/16-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2017 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області Маслеников О.А.

розглянувши матеріали адміністративної справи,які надійшли з територіальної державної інспекції праці у Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є директором ТОВ «УКРРИД», проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_2

за ст. 41 ч.1 Кодексу про адміністративні правопорушення України

В С Т А Н О В И В:

29.12.2016 р. до Кілійського районного суду надійшли матеріали про адміністративне правопорушення скоєне ОСОБА_1 за ст. 41 ч.1 КУпАП, а саме встановлено, що на підставі представлених штатних розписів Товариства за 2014р., 2015 р. 2016 роки заробітна плата працівникам товариства з травня 2014 року зростала. Станом на 1 грудня 2015 року посадовий оклад охоронця ОСОБА_2 становив у розмірі - 1753,00 грн., а в січні 2016 року посадовий оклад охоронця ОСОБА_2 становить у розмірі - 1378 грн., тобто зменшений на 375 грн., при цьому, працівниця товариства не була повідомлена більше ніж за 2 місяці, що є порушенням вимог ч.3 статті 32 КЗпП України. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Так, перевіркою штатних розписів за 2014-2016 роки та карток нарахування заробітної плати встановлено наступне: станом на 1 грудні 2015року посадовий оклад охоронця ОСОБА_2 становив у розмірі - 1753,00 грн., в січні 2016 року посадовий оклад встановлено у розмірі 1378 грн., тобто зменшено з 1753,00 грн. до 1378 грн., без попереднього повідомлення не пізніше, ніж за два місяці, та у бік, що погіршують умови оплати праці, та є порушенням вимог статті 97 КЗпП України. ОСОБА_2 охоронцю, надано щорічну відпустку з 01ю04.2016 р., при цьому заробітну плату за весь час відпустки виплачено 06.04.2016 р. ОСОБА_3 трактористу, надано щорічну відпустку з 03.10.2016 р., при цьому заробітну плату за весь час відпустки у розмірі 2106,40 грн. виплачено 05.10.2016 р., що є порушенням вимог ч. 4 ст. 115 КЗпП Українита ст. 21 ЗУ «Про відпустки». Перевіркою виявлено факти порушення вимог ст. 116 КЗпП щодо виплати всіх сум, що належать працівникові від товариства при звільненні, в день звільнення. Так, наказом від 25.04.16 р. № 7 звільнена ОСОБА_4 заготівник очерету за п.1 ст. 36 КЗпП (за згодою сторін) з 25.04.2016 р. належні при звільненні грошові кошти виплачені їй 05.05.2016 р. Так, наказом від 13.05.16 р. №10 звільнена ОСОБА_5 заготівник очерету за п.1 ст. 36 КЗпП (за згодою сторін) з 16.05.16 р. належні при звільненні грошові кошти виплачені їй 20.05.2016 р. Працівниці ОСОБА_2 надана щорічна оплачувана відпустка з 01.04.2016 року (наказ від 31.03.16 р. №6), працівнику ОСОБА_3 надана щорічна оплачувана відпустка з 03.10.2016 року (наказ від 18.05.16 р. №17). У період з вересня 2015 р. по вересень 2016 р. в розрахунок середньомісячної заробітної плати не були враховані вимоги п. 10 Постанови КМУ № 100 щодо підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, установі, організації відповідно до актів законодавства (ОСОБА_2 України «Про державний бюджет на 2015 рік»). При проведенні розрахунку середньомісячної заробітної плати у період з грудня 2015 року по вересень 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не були враховані вимоги п. 10 Постанови КМУ № 100 щодо підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, установи, організації відповідно до актів законодавства (Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік та Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік), а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах, як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення, коригуються коефіцієнтом їх підвищення. Обчислення середньої заробітної плати за час відпустки працівникам без урахування вимог п. 10 Постанови № 100 призвело до невиплати у повному обсязі заробітної плати за час відпустки на день проведення перевірки. Крім того, наказом від 25.04.2016р. № 7 ОСОБА_4 звільнено із займаної посади від 25.04.2016р. за згодою сторін, та наказом від 13.05.2016 р. № 10 ОСОБА_5 звільнено із займаної посади від 16.05.2016р. за згодою сторін. При звільненні ОСОБА_4 розрахунок грошової компенсації за всі не використані нею 12 днів та ОСОБА_5 розрахунок грошової компенсації за всі не використані нею 5 днів відпустки проведений без урахування вимог п. 10 Постанови КМУ № 100 щодо підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, установі, організації відповідно до актів законодавства (ОСОБА_2 України «Про державний бюджет на 2015рік» з 01.09.2015р.), а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах, як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої плати, за проміжок часу до підвищення, коригуються коефіцієнтом їх підвищення. Тобто, компенсація за невикористані дні щорічної відпустки нарахована ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без урахування вимог п. 10 Постанови КМУ № 100, що призвело до виплати при звільненні не у повному обсязі.

Відповідальним за допущення даних порушень є директор ТОВ «Укррид» - ОСОБА_1, до посадових обовязків якого входить здійснення контролю за дотриманням законодавства про працю на підприємстві. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 41 КпАП України порушення вимог законодавства про працю.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину визнав.

Окрім визнання вини, факт скоєння адміністративного правопорушення ОСОБА_1 підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 15-18-010/0589 від 21.12.2016 р.;

- актом перевірки № 15 -18-010/0894.

Кваліфікація дій правопорушника, передбачена ст. 41 ч. 1 КпАП України - недодержання та порушення норм законодавства про працю, є вірною.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Беручі до уваги особу правопорушника, ступінь суспільної небезпеки вчиненого порушення, ставлення правопорушника до скоєного, суд вважає за доцільне застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Керуючись ст. 34-35, 283, 284 КпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1, - у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 41 ч.1 Кодексу про адміністративні правопорушення України та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 320 грн.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі через Кілійській районний суд Одеської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_6