АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/35/17 Головуючий у І-й інстанції - Леонов А.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року Суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 19 жовтня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянство України, ІПН не наданий, посвідчення водія НОМЕР_2, непрацюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 17.09.2016 року близько 01:15 години в м.Дніпро на вул. Весніна, біля будинку 2, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Ford Sierra, державний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія в присутності двох свідків проводився за допомогою приладу «Драгер». Результат тесту 2,13% проміле.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2, 21 грудня 2016 року подав апеляційну скаргу, тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції. Просить змінити захід стягнення на штраф у розмірі встановленому законом. Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_2 заявив клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції.

В обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку ОСОБА_2 посилається на те, що строк на апеляційне оскарження постанови суду ним пропущений з поважної причини, а саме, у зв'язку з тим, що отримав копію постанови судді першої інстанції 05 грудня 2016 року.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 не оспорюючи правильності кваліфікації та доведеності вини, вказує на те, що адміністративне стягнення, якому його було піддано постановою судді першої інстанції не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. Вказує на те, що автомобіль ним використовується у робочих цілях і позбавлення права керування ним ставить ОСОБА_2 у дуже скрутне становище, оскільки він не має можливості іншого способу заробітку для існування.

В судовому засідання апеляційного суду, ОСОБА_2 не з'явився, про поважність причини своє неявки суду не повідомив, а оскільки останній належним чином про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути подану апеляційну скаргу без його участі.

Вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, приходжу до наступного висновку.

Враховуючи позицію ОСОБА_2, що він був відсутній при розгляді справи у суді першої інстанції та копії постанови своєчасно йому не направлялась, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску ним строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та, вважаю необхідним задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим та апелянтом не оспорюється.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 066673 від 17 вересня 2016 року; актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, проведеного у зв'язку з виявленими ознаками у водія ОСОБА_3, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, розширені зіниці ока; висновком алкотестеру «Драгер» результат якого показав у водія ОСОБА_3, результат якого 2.13 % проміле; поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 згідно яких за участі останніх водій ОСОБА_3 пройшов перевірку для визначення стану сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» результат якого 2.13 % проміле.

Разом з тим, відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Адміністративне стягнення відповідно до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення та суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, врахувавши особу правопорушника який вчинив грубе умисне порушення порядку користування правом керування транспортним засобом, накладено на ОСОБА_3 у виді штрафу разом з позбавленням права керування транспортними засобами, передбачених санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того відповідно до змін, внесених Законом України від 07 липня 2016 року, санкція ч.1 ст.130 КУпАП не є альтернативною, та штраф накладається в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Таким чином, вимоги апеляційної скарги ОСОБА_3, стосовно зміни накладеного адміністративного стягнення є таким, що не підлягає задоволенню, оскільки санкція статті не передбачає більш м'яке стягнення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для зміни накладено адміністративного стягнення не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 19 жовтня 2016 року - задовольнити та поновити останньому строк на оскарження вказаної постанови.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Бабушкінського районного суду міста Дніпродзержинська від 19 жовтня 2016 року якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.М. Кононенко