Справа № 428/1498/17
Провадження № 33/782/79/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2017 року м. Сєвєродонецьк Луганської області

Апеляційний суд Луганської області в складі:

Головуючого судді - Савича Ю.М.

За участю секретаря судової засідання - Магомедова Ш.Х.

Особи, яку притягнуто до

адмінвідповідальності - ОСОБА_2

Представника - адвоката - Вовка М.М.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Апеляційного суду Луганської області, апеляційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 квітня 2017 року про притягнення :

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого водієм таксі «Рікс», не одруженого, малолітніх дітей на утриманні не має, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1;

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, 124, 185 КУпАП ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 квітня 2017 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ст. 124,185 КУпАП. та на нього накладено адміністративне стягнення, відповідно до вимог ст.36 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто з нього судовий збір у розмірі 320 грн.00 коп.

В постанові суду зазначено, що 07.02.2017 року, приблизно о 03 год. 30 хв. ОСОБА_2 керував транспортним засобом - легковим автомобілем «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_1, в м. Сєвєродонецьку по вул. Новикова у стані алкогольного сп'яніння. При цьому, не впоравшись з керуванням, з урахуванням дорожньої обстановки, та не вибравши безпечної швидкості руху з огляду на погодні умови, ОСОБА_2 здійснив наїзд на перешкоду (лінію електропередач). В результаті дорожньо-транспортної події транспортний засіб легковий автомобіль «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_1, отримав механічні ушкодження.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_2 при приїзді підрозділу патрульної поліції, з метою встановлення обставин події дорожньо-транспортної пригоди, порушуючи встановлений громадський порядок, не виконав законних вимог та розпоряджень працівників поліції при виконанні ними службових обов'язків, перешкоджав встановленню обставин дорожньо-транспортної пригоди, висловлювався на адресу працівників поліції нецензурною лайкою, хапав їх за формовий одяг, а також намагався піти з місця дорожньо-транспортної пригоди, чим вчинив злісну непокору законній вимозі та розпорядженню поліцейського при виконанні ним службових обов'язків.

В результаті чого, у відношенні ОСОБА_2 підрозділом патрульної поліції було складено протокол про адміністративне затримання, з метою припинення протиправних дій та застосовані спецзасоби у вигляді кайданків.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі вважає постанову Сєвєродонецького міського суду від 18.04.2017 року незаконною та необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в частині визнання його винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАП.

Вказує, що при вирішенні справи суд першої інстанції вважав встановленими обставини , які мали місце 07.02.2017 року, однак жодних належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин в постанові не навів, обмежився лише посиланням на протоколи про адміністративне правопорушення від 07.02.2017 року БР 244621 та БР № 244622, схемою місця дорожньо-транспортної події та поясненнями, наданими патрульним поліцейським в рапорті.

Також зазначає, що судом не були з'ясовані обставини справи щодо об'єктивної сторони та суб'єкта даного правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 130, 124 КУпАП.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно не врахував пояснення надані ним у судовому засіданні, що 07 лютого 2017 року він, перебуваючи у розважальному центрі «Ксанаду» вживав алкогольні напої. Коли вирішив піти з даного закладу, подзвонив своєму знайомому ОСОБА_4 та попросив щоб останній взяв належний йому транспортний засіб та приїхав за ним щоб відвезти додому. Через деякий час ОСОБА_4 під'їхав за ОСОБА_2, він сів на пасажирське сидіння та вони поїхали. Однак, рухаючись по вулиці Новікова в м. Сєвєродонецьку, ОСОБА_4 не справився з керуванням, внаслідок чого машину занесло та вони врізались в електроопору. Після чого, вони посварились і ОСОБА_4, вийшов з машини та пішов, а він залишився біля машини. Через деякий час під'їхали працівники поліції, які почали звинувачувати ОСОБА_2 у керуванні в нетверезому стані та вимагати надати їм документи на машину і водійські права. На його заперечення, що він не вчиняв ДТП, оскільки автомобілем керував його знайомий, він є лише власником, а не водієм, поліцейські не звертали уваги. Після чого ОСОБА_2 повезли у лікарню де він пройшов медичне обстеження на стан алкогольного сп'яніння.

Також, на думку ОСОБА_2 , суд не звернув уваги, що поліцейські під'їхали на місце ДТП вже тоді, коли він знаходився біля автомобіля, а водій ОСОБА_4 зразу ж пішов з місця події, тобто в інспектора були відсутні жодні підстави вважати, що саме він керував транспортним засобом, як і відсутні докази керування автомобілем взагалі будь -ким.

Вважає, що в даному випадку в його діях відсутні подія і склад адміністративних порушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст.124 КУпАП, оскільки він не керував автомобілем та не скоїв ДТП.

Просить скасувати постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18.04.2017 року в частині визнання його винним у скоєнні адміністративних правопорушень , передбачених ч.1 ст. 130, 124 КУпАП та закрити справу в цій частині за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши ОСОБА_5, який підтримав свою апеляційну скаргу просить її задовольнити, постанову суду скасувати, ухвалити нову постанову, якою провадження відносно нього за ч.1 ст.130, ст. 124 КУпАП закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки на момент ДТП автомашиною керував ОСОБА_4 Свою провину за ст.185 КУпАП визнає в повному обсязі , не заперечує проти фактичних обставин та згоден з юридичною кваліфікацією за вказаною статтею, його представника - адвоката Волкова М.М., який підтримав апеляційну скаргу , просить її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляції, суд доходить наступного висновку.

ОСОБА_2, як особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, апеляційному суду пояснив, що 07 лютого 2017 року він вживав алкогольні напої у розважальному центрі «Ксанаду», який розташований у м. Сєвєродонецьку по пр-ту Центральному. В зв'язку із тим, що він перебував у стані алкогольного сп'яніння, подзвонив своєму знайомому ОСОБА_4 та попрохав останнього щоб той взяв належний батькові ОСОБА_2 транспортний засіб - автомашину «Фольксваген Пассат», д/н НОМЕР_1 , забрав його із розважального центру та відвіз додому.

ОСОБА_4 виконав його прохання, приїхав до розважального центру, на місце пасажира на передньому сидінні сів знайомий ОСОБА_7, який на теперішній час перебуває за межами України, в Турції до листопаду 2017 року, а на задньому сидінні знаходився сам ОСОБА_2 Під час руху ОСОБА_4 не справився з керуванням автомашини , внаслідок чого машину занесло та вона врізалась в електроопору. Між ним та ОСОБА_4 виникла сварка, після якої ОСОБА_4 відразу ж покинув місце ДТП , а ОСОБА_2 та ОСОБА_7 залишились стояти біля машини. Пояснення його та ОСОБА_4, як працівниками поліції, так і судом першої інстанції, не було враховано, а з ОСОБА_7 взагалі не було взято будь-яких пояснень, хоча фактично він є очевидцем ДТП і міг би пояснити , що за кермом в той день перебував саме ОСОБА_4 , а не ОСОБА_2

Останній звернув увагу апеляційного суду, що показання в апеляційній інстанції, які надав працівник поліції ОСОБА_8 суттєво відрізняються від даних, які він зазначав в своєму письмовому рапорті від 07.02.2017 року, оскільки в суді працівник поліції пояснив, що він знаходився на автозаправці, в поліцейській автомашині , з якої побачив, що водій автомашини «Фольксваген» не справився з керуванням та здійснив наїзд на лінію електропередач, а в своєму письмовому рапорті ОСОБА_9 пояснював, що він їхав на службовій автомашині та побачив ДТП за участю автомашини «Фольксваген», тобто вказані пояснення суттєво відрізняються один від одного щодо фактичних обставин справи.

Разом із тим , в апеляційному суді ОСОБА_2 пояснив, що свою провину в скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП він визнає в повному обсязі та не заперечує проти притягнення його до адміністративної відповідальності, про що заявляв і в суді першої інстанції.

Представник ОСОБА_2- адвокат Волков М.М., який апеляційному суду пояснив, що він підтримує апеляційну скаргу його довірителя, просить її задовольнити, постанову суду скасувати, а провадження відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП закрити, в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення ,однак не заперечує проти того, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, оскільки його довіритель свою провину за зазначеною статтею визнав у повному обсязі, визнає фактичні обставини скоєного правопорушення, які зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення за вказаною статтею. Вважає, що суд необґрунтовано та незаконно не прийняв до уваги показання ОСОБА_2 та ОСОБА_4, не вірно дав їм оцінку, пославшись ,що вони бажали ввести в оману Сєвєродонецький міський суд, в частині того,що за кермом автомашини знаходився ОСОБА_4, а не ОСОБА_2

Окрім того, судом першої інстанції не були допитані працівники поліції : ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , які складали протоколи про адмінаправопорушення та були особисто присутні через невеликий проміжок часу після ДТП, оскільки вказані працівники поліції не з'явились до суду першої інстанції, тому суд обмежився лише оголошенням їх письмових рапортів ,які є в матеріалах справи. Разом із тим, в своїй постанові суд послався на відеозапис, начебто яким підтверджується, що на момент приїзду працівників ДПС, із-за керма автомашини вийшов ОСОБА_2, що не відповідає дійсності, оскільки, коли вони приїхали на місце ДТП , ОСОБА_2 перебував біля автомашини, а не за її кермом , як в постанові невірно зазначив суд.

Окрім того, пояснення працівника поліції ОСОБА_8 суттєво відрізняються від його письмового рапорту від 07.02.2017 року, так як в своєму рапорті останній зазначав, що він та його напарниця ОСОБА_12 їхали на службовій автомашині з вікна якої бачили момент ДТП та, що після нього з місця водія вийшов ОСОБА_13, а в своїх показах апеляційному суду ОСОБА_8 дав інші пояснення, що він та ОСОБА_12 знаходились в службовій автомашині на автозаправці, яка знаходиться недалеко від місця ДТП. Вказане протиріччя в поясненнях поліцейських ставить під сумнів саме їх пояснення щодо фактичних обставин справи.

ОСОБА_8, допитаний апеляційним судом, пояснив, що 06.02.2017 року він та його напарниця ОСОБА_12 заступили на чергування на службовому автомобілі «Рено» в м. Сєвєродонецьку, на якому поїхали на автозаправку, перебуваючи на якій він бачив, що водій автомашини «Фольксваген» не вибрав безпечної швидкості, не врахував погодні умови, не впорався з управлінням , виїхав за межі автодороги, здійснив наїзд на перешкоду /лінію електропередач/. В результаті чого автомашина отримала механічні пошкодження. Приблизно через одну хвилину він під'їхав до місця пригоди. ОСОБА_2 стояв біля дверей водія, а біля дверей пасажира, що рядом з водієм, знаходився інший молодий чоловік, особу якого працівники ДПС не встановлювали та не брали у нього пояснення, оскільки не вважали це за необхідне, він тихо стояв біля машини та не вмішувався в розмову ОСОБА_2 з працівниками ДПС. Останній пояснював, що він не був за кермом автомашини та ДТП скоїв не він. Приблизно через 3-4 хвилини, до місця пригоди під'їхали працівники поліції ОСОБА_14 та ОСОБА_10 ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп'яніння, з ротової порожнини у нього йшов сильний запах алкогольного перегару, хитка хода, млява мова та забарвлені покрови обличчя . Після приїзду працівників поліції він їм пояснив, що автомашина належить його батькові , що на момент ДТП за кермом знаходився ОСОБА_4, ОСОБА_2 відмовився надати поліцейським для огляду документ, який посвідчує його особу, посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов'язкового автострахування. Вів себе зухвало, агресивно, неодноразово намагався піти з місця ДТП без дозволу поліцейських, штовхав останніх, хватав за фірмовий одяг. Після чого його було відвезено до медичного закладу для проходження медичного огляду на предмет сп'яніння. Автомашину «Фольксваген» було передано батькові правопорушника - ОСОБА_15

Працівники поліції ОСОБА_14 та ОСОБА_10 надали апеляційному суду пояснення, аналогічні тим, що дав ОСОБА_8 в частині вчинення ОСОБА_2 злісної непокори законним вимогам працівників поліції, оскільки ОСОБА_14 та ОСОБА_10В приїхали на місце ДТП, вже після його скоєння, якого вони не бачили, на момент їх приїзду ОСОБА_2 та інший молодий чоловік перебували вже біля машини.

Під час розгляду апеляційним судом були досліджені показання, надані свідком ОСОБА_4 суду першої інстанції, з яких вбачається, що 07 лютого 2017 року він знаходився у себе вдома, вночі йому зателефонував ОСОБА_2 та попрохав взяти автомашину ОСОБА_2 «Фольксваген Пассат» та забрати останнього з розважального центру «Ксанаду», в якому ОСОБА_2 вживав алкогольні напої, а тому не міг сісти за кермо машини. Коли він приїхав до розважального центру, то біля входу вже стояв ОСОБА_2, який сів в автомашину .Коли вони їхали від «Ксенаду», на вул. Новікова , на перехресті він не впорався з керуванням , машину занесло , в результаті чого він наїхав на електроопору .Після ДТП ОСОБА_2 почав на нього кричати, тому він образився та пішов з місця ДТП, а ключі залишив в замку запалювання.

Апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції в частині того, що 07.02.2017 року, на момент ДТП автомашиною керував в стані алкогольного сп'яніння ОСОБА_2, а не ОСОБА_4 , спростовується поясненнями самого ОСОБА_2, який працівникам поліції, в суді першої інстанції та в апеляційному суді надав одинакові, стабільні показання, що за кермом знаходився саме ОСОБА_4, а він їхав, як пасажир, аналогічними поясненнями свідка ОСОБА_16, які узгоджуються з показаннями ОСОБА_2 та підтверджують їх .

Пояснення, надані працівником поліції ОСОБА_8 апеляційному суду, суттєво відрізняються від його пояснень в його письмовому рапорті від 07.02.2017 року /ар.спр.10 - 10 оборот /, оскільки в рапорті він вказував, що він їхав на службовій автомашині та особисто бачив ДТП за участю автомашини «Фольксваген Пассат» під керування ОСОБА_2, однак в апеляційному суді пояснив, що на момент ДТП він перебував в своїй службовій автомашині на автозаправці, неподалік від місця ДТП.

Окрім того, працівниками поліції безпідставно не було прийнято пояснення очевидця ДТП - свідка ОСОБА_4, якого було допитано лише в суді першої інстанції, який підтвердив пояснення ОСОБА_2

Поліцейськими допущено неповноту підготовки адміністративного матеріалу, оскільки , як ОСОБА_2 так і поліцейські, в своїх поясненнях зазначили, що на момент прибуття поліцейських, приблизно через декілька хвилин після ДТП, біля автомашини знаходився окрім ОСОБА_2, ще один молодий чоловік, пояснення від якого не було прийнято, не встановлено його особу та не з'ясовано фактичні обставини справи.

Зі слів ОСОБА_2 очевидцем та свідком ДТП був ОСОБА_7, допитати якого апеляційному суду не представилось можливим, оскільки на момент розгляду він перебував в Турції, за межами України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскаржуваною постановою ОСОБА_2 визнано винним за ч.1 ст.130, ст.124,185 КУпАП, та відповідно до вимог ч.2 ст.36 КУпАП накладено стягнення за правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, яке являється більш серйозним правопорушенням з чиста вчинених. В зв'язку із чим, стягнення за ст.185 КУпАП судом не накладалось.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає за необхідне постанову суду скасувати та ухвали нову постанову, якою ОСОБА_2 в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП скасувати, провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Разом із тим, ОСОБА_2 належить визнати винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, вчиненого 07.02.2017 року, а провадження по справі , відповідно до вимог ч.2 ст. 38 КУпАП, належить закрити, в зв'язку закінченням трьох місячного строку, передбаченого для накладення адміністративного стягнення.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.38, п.п.1,7 ст.247, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 квітня 2017 року, якою його визнано винним в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124, ст.185 КУпАП .

Ухвалити нову постанову, якою провадження по справі закрити в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП.

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП , провадження по справі закрити, в зв'язку з закінченням трьох місячного строку, передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП, для накладення адміністративного стягнення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави, в особі Державної судової адміністрації України, судовий збір у розмірі 320 грн.00 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Луганської області Ю.М. Савич