АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 531/1260/16-п Номер провадження 33/786/34/17Головуючий у 1-й інстанції Ланна Я. О. Доповідач ап. інст. Захожай О. І.
Категорія: ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Захожай О.І.

розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Чутівського районного суду Полтавської області від 22 листопада 2016 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с.Попівка Машівського району Полтавської області, українець, громадянин України, одружений, маючий на утриманні неповнолітню дитину, приватний підприємець, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 275, 60 грн. в дохід держави.

Згідно постанови суду ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що 08.09.2016 року, близько 15.30 год., по пр.Спартака в м.Карлівка Полтавської області, керував автомобілем „KIA SORENTO, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився в медичні установі. Своїми умисними діями ОСОБА_2 порушив п.2.9(а) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На вказану постанову ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказує, що притягнення його до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є неправомірним, оскільки при винесенні постанови суддя взяв до уваги докази, які не є належними та достатніми для визнання вини у скоєному.

Слухання справи судом проведено формально та не встановлено фактичних обставин правопорушення, зокрема, справу розглянуто за відсутності ОСОБА_2 та його захисника, чим порушено його право на захист, що свідчить про неповноту судового розгляду.

Захисник ОСОБА_3 та особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлені про день і час розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з'явились.

Разом з тим, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 було призначено до розгляду в суді апеляційної інстанції на 10.30 год. 28.12.2016 року, однак 28.12.2016 року на адресу апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2 про відкладення слухання справи у зв'язку з його хворобою.

У зв'язку із вказаним, розгляд справи було перенесено на значний проміжок часу, тобто на 10.00 год. 25.01.2017 року, але на адресу суду повторно надійшла заява ОСОБА_2 про відкладення слухання справи у зв'язку з його хворобою.

Враховуючи, що належним чином підтверджуючих документів, які б вказували на незадовільний стан здоров'я, ОСОБА_2 суду не надано, суд апеляційної інстанції критично відносить до такої процесуальної поведінки правопорушника, яка вказує на навмисне зволікання розгляду справи, та, виходячи із принципу розумності строків при слуханні справи, приходить до висновку про розгляд справи за відсутності ОСОБА_2

Перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст.252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 08.09.2016 року та матеріалами доданими до нього.

Висновок судді ґрунтується на об'єктивних даних, що маються у справі та були досліджені в судовому засіданні.

Положення ч.1 ст.130 КУпАП вказують на притягнення особи до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані алкогольного сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9(а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортними засобами у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 дійсно керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується матеріалами справи.

Складаючи 08.09.2016 року протокол про адміністративне правопорушення, старший інспектор Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області запропонував ОСОБА_2 добровільно пройти огляд на стан сп'яніння, на що останній погодився.

Згідно висновку №502 від 08.09.2016 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп'яніння.

Винуватість ОСОБА_2 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, показаннями свідка ОСОБА_4, в яких зазначив, що знаходячись на робочому місці біля кафе „Талісман", в м.Карлівка, побачив, як до вказаного кафе під'їхав автомобіль, за кермом якого знаходився ОСОБА_2, якого він знав раніше. Поведінка останнього не відповідала обстановці, оскільки спочатку він наїхав на надувний батут, який був біля кафе, потім почав здавати назад, після чого я зробив йому зауваження, оскільки позаду стояв належний ОСОБА_4 автомобіль, потім почав рухатись вперед, після чого до нього під'їхали працівники поліції.

В наданих поясненнях свідок ОСОБА_5 зазначив, що перебуваючи біля кафе „Талісман" в м.Карлівка, він помітив автомобіль „KIA SORENTO, д.н.з. НОМЕР_1, який різко під'їхав до входу в кафе, загальмував та почав маневр руху назад, а потім вперед. Водію транспортного засобу, ким був ОСОБА_2, оточуючі робили зауваження стосовно його поведінки, на які останній не реагував та намагався кудись поїхати, але був зупинений працівниками поліції.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що знаходячись біля кафе „Талісман" в м.Карлівка Полтавської області, де гуляла разом зі своїми дітьми, стала очевидцем того, як до вказаного закладу на великій швидкості під'їхав автомобіль „KIA SORENTO, д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, який різко загальмував та почав рухатись назад, а потім вперед, ледь не зачепивши транспортні засоби, які знаходились на автомобільній стоянці. Люди, які знаходились поруч, робили останньому неодноразові зауваження, оскільки поведінка вказаного водія була неадекватною, а саме: різко гальмував, гучно слухав музику, показував оточуючим незрозумілі жести. Після чого до вказаного автомобіля під'їхали працівники поліції.

Підстави, які б давали можливість суду вважати, що вказані пояснення є сумнівними та неправдивими, відсутні, оскільки вказані вище показання узгоджуються між собою, є послідовними та такими, що повністю відповідають обставинам справи.

Тому, посилання апелянта щодо відсутності в його діях складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є безпідставними, оскільки вчинення ОСОБА_2 вказаного правопорушення, мало місце, що чітко визначено в протоколі про адміністративне правопорушення та матеріалах доданих до нього.

Окрім того, є безпідставними твердження правопорушника про порушення судом його права на захист, щодо розгляду справи за відсутності ОСОБА_2 та його захисника.

Зокрема, справу про адміністративне правопорушення було призначено до розгляду на 01.11.2016 року, та неодноразово відкладено на 16.11.2016 року, 22.11.2016 року, про що ОСОБА_2 та його захисник належним чином повідомлялись, однак правопорушник постійно надсилав до суду заяви про відкладення розгляду справи, кожен раз вказуючи нову причину своєї неявки.

Водночас, 22.11.2016 року на адресу суду першої інстанції надійшло клопотання захисника ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи, призначеного на 22.11.2016 року, у зв'язку з його зайнятістю в іншому судовому процесі. Однак, вказане не відповідає дійсності, оскільки слухання справи №531/1480/16-к, як на те вказує адвокат, в Апеляційному суді Полтавської області 22.11.2016 не призначалось, а було призначено на 24.11.2016 року, про що вірно зазначив в постанові суд.

Тому, таку лінію поведінки правопорушника та його захисника суд апеляційної інстанції розцінює, як затягування процесу розгляду справи про адміністративне правопорушення задля уникнення ОСОБА_2 адміністративної відповідальності.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП належним чином обґрунтований сукупністю наявних в матеріалах справи доказів, об'єктивність яких сумнівів не викликає.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та скасування чи зміни постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП , -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Чутівського районного суду Полтавської області від 22 листопада 2016 року відносно ОСОБА_2 - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ О.І. Захожай