Народицький районний суд Житомирської області
Справа № 284/824/16-п
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року смт. Народичі

Суддя Народицького районного суду Житомирської області Діброва О.В. розглянув матеріали, які надійшли з природного заповідника «Древлянський», про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого,

за частиною 4 статті 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

08 грудня 2016 року заступником начальника Розсохівського природоохоронного науково-дослідного відділення природного заповідника «Древлянський» ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЖН №000024 про те, що 08 грудня 2016 року близько 10 години 15 хвилин ОСОБА_3 на річці Уж поблизу села Розсохівське Народицького району Житомирської області грубо порушив правила рибальства.

До протоколу були додані:

акт огляду місця вчинення правопорушення природоохоронного законодавства, де зазначено, що 08 грудня 2016 року о 10 годині 15 хвилин на річці Уж поблизу села Розсохівське було виявлено 6 флажків, виставлених для вилову риби (жерлиць);

інформацію Народицької селищної ради Житомирської області про доходні рахунки для перерахування штрафів.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав, зазначивши, що він дійсно здійснював вилов риби 8 грудня 2016 року з річки Уж поблизу села Розсохівське, але при цьому не використовував заборонених знарядь лову.

Допитаний в судовому засіданні представник природного заповідника «Древлянський» ОСОБА_2, який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, пояснив, що останній здійснював вилов риби за допомогою «рибальських фланків (жерлиць)», що є забороненим знаряддям вилову риби. Крім того, ОСОБА_1 здійснював вилов риби на території природного заповідника, що також є порушенням вимог чинного Законодавства.

Допитавши в судовому засіданні особу, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, особу, яка складала зазначений протокол, та дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Судом беззаперечно встановлено факт здійснення ОСОБА_1 08 грудня 2016 року близько 10 години 15 хвилин на території Розсохівського природоохоронного науково-дослідного відділення природного заповідника «Древлянський» вилову риби з річки Уж за допомогою 6 знарядь, які відносяться до наживної снасті.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що частина 4 статті 85 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за грубе порушення правил рибальства (рибальство із застосуванням вогнепальної зброї, електроструму, вибухових або отруйних речовин, інших заборонених знарядь лову, промислових знарядь лову особами, які не мають дозволу на промисел, вилов водних живих ресурсів у розмірах, що перевищують встановлені ліміти або встановлену правилами любительського і спортивного рибальства добову норму вилову).

31 січня 2017 року на адресу суду з природоохоронного заповідника «Древлянський» надійшло обґрунтування до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, в якому директор зазначеної установи вказав, що підставою складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 4 статті 85 КпАП України є вимоги пункту 4.2 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених Наказом Державного комітету рибного господарства України №19 від 15 лютого 1999 року, яким дозволено здійснювати лов риби зимовими вудками з блешнею вертикального блесніння з гачком не більше №10, мормишкою, наживною і живцевою снастями із загальною кількістю гачків не більше пяти на рибалку. Оскільки ОСОБА_1 для вилову риби використовував 18 гачків, то він грубо порушив правила рибальства.

Пунктом 4.2 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених Наказом Державного комітету рибного господарства України №19 від 15 лютого 1999 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 квітня 1999 року за №269/3562, визначено, що любительський лов риби в зимовий період (від льодоставу до скресання криги) дозволяється зимовими вудками з блешнею вертикального блесніння з гачком не більше №10, мормишкою, наживною і живцевою снастями із загальною кількістю гачків на водоймах загального користування, а також тих, що закріплені за громадськими об'єднаннями - не більше п'яти на рибалку.

Проаналізувавши наведену вище норму, суд дійшов переконання, що використане ОСОБА_1 знаряддя не віднесене до заборонених знарядь вилову риби, а зазначеною нормою лише встановлено обмеження щодо кількості гачків, які одночасно може використовувати рибалка, тобто, порушення вимог зазначеної норми може бути кваліфіковано, як порушення правил рибальства, відповідальність за яке визначена частиною 3 статті 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також, на думку суду, безпідставними з точки зору обґрунтування правової кваліфікації дій ОСОБА_1 за частиною 4 статті 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення є твердження представника природного заповідника «Древлянський» про те, що ОСОБА_1 здійснював вилов риби на території зазначеного заповідника, оскільки відповідальність за порушення правил охорони та використання територій обєктів природно-заповідного фонду передбачена статтею 91 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, факт грубого порушення ОСОБА_1 правил рибальства із застосуванням вогнепальної зброї, електроструму, вибухових чи отруйних речовин, інших заборонених знарядь лову або промислових знарядь лову в судовому засіданні свого підтвердження не знайшов.

Не містять матеріали справи також доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 здійснив вилов водних живих ресурсів у розмірах, що перевищують встановлені ліміти або встановлену правилами любительського і спортивного рибальства добову норму вилову.

При цьому, суд наголошує на тому, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція).

Так, частина 1 статті 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до частини 2 статті 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Європейський суд з прав людини (надалі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 гривні, ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення частини 3 статті 6 Конвенції у звязку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення, але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв'язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного справа підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 247, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 4 статті 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у звязку із відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Народицький районний суд прокурором, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня вручення її копії.

Суддя: О.В.Діброва