Справа № 202/694/17
Провадження № 3/202/362/2017
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 лютого 2017 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Ісаєва Д.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який працює головним лікарем КЗ "Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка № 4", зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 10/4.1-12 від 17.01.2017 року, у листопаді 2016 року за місцем здійснення діяльності КЗ "Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка № 4", яке знаходиться за адресою: 49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Столєтова, буд. 13, в порушення вимог посадової інструкції ОСОБА_1 не забезпечив дотримання вимог законодавства України з питань праці, а саме: не повідомив гр. ОСОБА_2 про дату початку відпустки; заробітну плату за весь час відпустки нараховано та виплачено із порушенням законодавчо встановлених термінів. Тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП.

При розгляді справи в судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник ОСОБА_3 вину не визнали, суду пояснили, що викладені у акті порушення не відповідають дійсним обставинам, оскільки про відпустку усі працівники повідомляються заздалегідь на початку року під підпис згідно з складеним графіком відпусток. Щодо несвоєчасної виплати ОСОБА_2 заробітної плати за час відпустки, ОСОБА_1 та його захисник ОСОБА_3 пояснили, що у зв'язку з з тим, що ОСОБА_2 ніяким чином не повідомила про свої наміри щодо надання або не надання згоди на роботу в нових умовах, ОСОБА_1 було видано Розпорядження про надання ОСОБА_2 відпустки за період 2016-2017 рр. за фактично відпрацьований час, на 23 календарних дні з 09.11.2016 року. Вважають, що своєчасне не проведення виплат заробітної плати ОСОБА_2 за період щорічної відпустки відбулося з вини ОСОБА_2, а не з вини ОСОБА_1, адже вона вчасно не подала Заяву про надання відпустки, не узгодила її конкретні дати з головним лікарем та не визначилась із згодою чи відмовою від надання згоди на роботу при змінених умовах праці.

Опитана в суді свідок ОСОБА_4, головний бухгалтер КЗ "Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка № 4" вказала, що заява про надання відпустки була подана ОСОБА_2 08.11.2016 року, бухгалтерією вона була передана до казначейства 14.11.2016 року, а кошти переведені на рахунок ОСОБА_2 15.11.2016 року. Стосовно надання ОСОБА_2 відпустки не повної тривалості, то тут ОСОБА_4 зазначила наступне. У зв'язку з тим, що в установі 05.09.2016 року змінилися умови праці, про що ОСОБА_2 отримала попередження 12.09.2016 року, але відмовилася надати письмову згоду на роботу в нових умовах або на відмову від запропонованого до 14.11.2016 року, тому відпустка була їй надана за фактично відпрацьований час, не у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_5, завідувач ортопедичного відділення КЗ "Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка № 4", вказав, що ОСОБА_2 була ознайомлена із графіком відпусток за 2016 рік, що підтверджується її підписом, а тому вона була вчасно повідомлена про дату початку відпустки.

Заслухавши правопорушника ОСОБА_1, його захисника ОСОБА_3, свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а Європейський Суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є головним лікарем КЗ "Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка № 4" та відповідає за дотримання в установі вимог законодавства про працю.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб'єктом правопорушення, всіх обов'язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 79 КЗпП України щорічні основна та додаткові відпустки повної тривалості у перший рік роботи надаються працівникам після закінчення шести місяців безперервної роботи на даному підприємстві, в установі, організації.

Відповідно до наказу № 102-в від 07.11.2016 року адміністрація КЗ "Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка № 4" надала завідувачу зуботехнічної лабораторії ОСОБА_2 відпустку не у повному обсязі, а саме з 09.11.2016 р. по 13.09.2016 року (п'ять календарних днів) та з 14.11.2016 року по 01.12.2016 рок (вісімнадцять календарних днів), а всього 23 календарних дні замість 31 дня.

Згідно з ч. 5 ст. 79 КЗпП України конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов'язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 заздалегідь під підпис повідомлялася про місяць початку щорічної відпустки, а не конкретну дату, що підтвердили ОСОБА_1 та його захисник ОСОБА_3, також це підтверджується копією графіку щорічних відпусток за 2016 рік.

З наданих суду копій службової документації КЗ "Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка № 4", долучених до матеріалів справи, вбачається наявність в діях головного лікаря КЗ "Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка № 4" ОСОБА_1 порушення вимог ч. 1, ч. 5 ст. 79 КЗпП України, оскільки ОСОБА_2 не була повідомлена за два тижні про дату початку відпустки до встановленого графіком терміну, а саме до 01 листопада 2016 року.

Стосовно порушення головним лікарем КЗ "Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка № 4" ОСОБА_1 вимог ч. 4 ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 21 Закону України "Про відпустки", а саме не виплати заробітної плати за весь час щорічної відпустки не пізніше ніж за три дні до початку відпустки, то тут необхідно зазначити наступне.

Відповідно до наказу від 07.11.2016 року № 102-в завідувачу зуботехнічної лабораторії ОСОБА_2 за період роботи з 24.03.2015 р. по 23.03.2016 р. надано частину основної щорічної та додаткової відпустки з 09.11.2016 р. по 13.11.2016 р., та за період з24.03.2016 р. по 23.03.2017 р. надано частину основної щорічної відпустки з 14.11.2016 р. по 01.12.2016 р., при цьому заробітну плату за весь час відпустки нараховано та виплачено із порушенням законодавчо встановлених термінів, що підтверджується платіжним дорученням № 275 від 14.11.2016 року на перерахування коштів на отримання заробітної плати за І половину листопада 2016 року, реєстром на аванс б/н за листопад 2016 року, перерахуванням на рахунки отримувачів та реєстром бюджетних фінансових зобов'язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 14.11.2016 р. № 54.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення може бути накладене не пізніш як через три місяці з дня його вчинення.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

ОСОБА_1 вчинив вказане правопорушення 07 листопада 2016 року. Вказане правопорушення не є триваючим, а тому точкою відліку строку накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення є день його вчинення.

З часу вчинення правопорушення пройшло більше трьох місяців, тобто закінчився строк накладення адміністративного стягнення, визначений ст. 38 КУпАП. Зазначені обставини виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 38, ч. 1 ст. 41, ст. ст. 245, 247, 268, 276 - 280, 283 - 285 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП та закрити провадження у справі у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанову може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Д.А. Ісаєва