АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/5/17 Головуючий у першій інстанції: Савченко В.О.
Категорія: ч.1 ст.41 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 січня 2017 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, за участю: ОСОБА_3 та його захисника-адвоката Буря О.Є., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 жовтня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого головним бухгалтером ПАТ «Дніпро АЗОТ», який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.41 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 510 (п'ятсот десять) гривень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 жовтня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.41 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 510 (п'ятсот десять) гривень.

Судом першої інстанції було встановлено, що при перевірці ПАТ «ДніпроАзот», яка проводилась в серпні 2016 року головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Дніпродзержинському регіоні, - було виявлено порушення вимог статті 115 ч. 4 КЗпП України, ст. 21 Закона України «Про відпустки» - заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується в строки виплати заробітної плати, а не за три дні до початку відпустки та ст. ст. 47, 116, 117 КЗпП України встановлені випадки проведення остаточного розрахунку не в день звільнення, та не нарахований і не виплачується середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку.

За вчинення вказаного правопорушення було притягнуто ОСОБА_3 за ст. 41 ч.1 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 із порушенням строку, передбаченого ст. 294 КУпАП подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Крім того в апеляційній скарзі ОСОБА_3 заявив клопотання про поновлення строку.

В обґрунтуванням клопотання про поновлення строку апелянт вважає, що строк ним був пропущений з поважної причини, оскільки про рішення суду він дізнався лише 28.11.2016 року, після чого він звернувся до суду, для отримання копії постанови. Про час, день та місце розгляду справи його також не було повідомлено.

Що стосується доводів апеляційної, то на думку апелянта постанова суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки судом не було встановлено чи дійсно він порушив вимоги ст. 41 КУпАП.

При цьому апелянт вважає, що він не порушував вимоги ч.4 ст. 115, ч.1 ст. 47 та ч.1 ст. 116, та ч.1 ст. 117 КЗпП України, які йому інкримінуються у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки: товариство діяло на підставі колективного договору та в інтересах працівників; заробітну плату товариством працівникам, які звільнилися було виплачена в день звільнення, однак банківська установа перерахувала грошові кошти на наступний день; відсутній спір щодо виплати середнього заробітку за весь час затримки належних працівнику сум.

Крім того апелянт звертає увагу, що акт перевірки складений з порушенням, оскільки в ньому не має дати його складання. Також в ньому не має підпису всіх посадових осіб, які проводили перевірку. Отже, він є недопустимим доказом.

На думку апелянта судом не було взято до уваги те, що при складанні протоколу було порушено вимоги ст. ст. 254 та 256 КУпАП, оскільки протокол було складено без його участі, другого примірника протоколу ним отримано не було, права та обов'язки передбачені ст. 268 КУпАП йому не було роз'яснено.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 та його адвокат Буря О.Є. підтримали подану ним апеляційну скаргу, підтвердили викладенні в ній доводи та просили апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та заявленого клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 268 КУпАП, суд наділений правом розглянути справу у відсутність особи лише при наявності достатніх даних, про її належне повідомлення про час та місце розгляду справи.

Згідно ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи.

З наявних матеріалів справи вбачається, що безпосередньо ОСОБА_3 суд належним чином не повідомив про розгляд справи, який відбувся 05 жовтня 2016 року. В матеріалах справи відсутня інформація як направлення так і отримання судової повістки ОСОБА_3

З врахуванням приведених обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що строк на оскарження постанови був пропущений з поважної причини і підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 283 КпАП України постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Проте, як вбачається з постанови суду першої інстанції, яка була винесена відносно ОСОБА_3 в ній не вказано опис обставин, установлених при розгляді справи, не розкрито об'єктивну сторону ч.1 ст. 41 КУпАП, а саме: місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_3 органом управління держпраці у Дніпропетровській області.

При цьому суд першої інстанції відтворив у постанові лише формальні дані протоколу про адміністративне правопорушення, вказавши лише, що при перевірці підприємства були виявлені порушення на вимог статей КЗпП України, не конкретизуючи навіть хто саме вчинив ці порушення.

Саме з урахуванням тієї обставини, що ст. 41 КУпАП за змістом свого викладення відноситься до бланкетних норм, тобто її диспозиція не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, суду першої інстанції потрібно було не просто формально зазначити статті КЗпП України, які порушив ОСОБА_3, а в повному обсязі розкрити дату, час вчинення правопорушення та зазначити в чому саме виразилося порушення останнім трудового законодавства та відносно кого.

Вказана обставина, а саме не розкриття судом об'єктивної сторони правопорушення, є грубим порушенням КУпАП і безумовною підставою для скасування постанови.

Обґрунтованими є доводи апеляційної скарги і щодо порушення судом першої інстанції права на захист ОСОБА_3., оскільки справа була розглянута без його участі, що є також порушенням його права на захист.

Оскільки постанова суду підлягає скасуванню з підстав порушення процесуального законодавства, в оцінку інших доводів апелянта, суд апеляційної інстанції, не входить.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що постанова судді районного суду є такою, що підлягає скасуванню, із закриттям провадження у справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_3 - задовольнити.

Поновити строк ОСОБА_3 на оскарження постанови Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 жовтня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Скасувати постанову Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 жовтня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.41 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 510 (п'ятсот десять) гривень.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.П. Піскун