Справа № 186/385/17
Провадження № 3/0186/141/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

в справі про адміністративне правопорушення

06 квітня 2017 року м. Першотравенськ

Суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області Янжула С. А. ,

розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшла від Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, непрацюючого, притягнутого по ч.1 ст.130, ст.122-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А :

18 березня 2017 року о 00:57 годині ОСОБА_1 біля будинку №33 по вул.Чайковського, м.Першотравенська, Дніпропетровської області, керував автомобілем НОМЕР_1 та не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу, подану спеціальним пристроєм світлозвукової дії синього та червоного кольорів з одночасним дублюванням звукової сирени.

Крім того, 18 березня 2017 року о 00:58 годині по вул. Шахтарської Слави, м.Першотравенська, Дніпропетровської області, біля будинку №3, водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява невиразна мова, хитка хода), на пропозицію працівника поліції в присутності двох свідків, відмовився пройти медичний огляд на встановлення стану сп'яніння у встановленому законом порядку.

Водія ОСОБА_1 відсторонено від керування транспортним засобом.

27 березня 2017 року в провадження Першотравенського міського суду надійшло два матеріали справ про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч.1 ст.130 КУпАП (справа № 186/385/17, провадження № 3/0186/141/17) та ст.122 2 (справа № 186/385/17, провадження №3/0186/144/17).

Перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку про необхідність об'єднання зазначених справ в одне провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

У відповідності до вимог п. 26.1 «Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді Автономної республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ» затвердженої наказом Державної судової адміністрації та погодженої Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та адміністративних справ 17 грудня 2013 року у разі об'єднання справ про адміністративні правопорушення в одну справу об'єднаній справі присвоюється номер тієї справи, яка надійшла до суду першою.

Таким чином, оскільки під час розгляду даних справ будуть підлягати з'ясуванню та доказуванню одні й ті ж самі обставини, відносно одних і тих же учасників, з метою повного, об'єктивного і всебічного розгляду справи, дотримання встановленого порядку можливого накладення стягнення - вважаю за необхідне об'єднати в одне провадження справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та присвоїти загальний №186/385/17 (провадження № 3/0186/141/17).

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненому визнав, щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.

Вислухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 252 КУпАП орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП передбачає нормативне правило наступного змісту: «адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного спяніння, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, необхідною умовою для застосування до порушника відповідальності, передбаченої вищевказаною статтею, є, зокрема, наявність доказів, які б безпосередньо свідчили про порушення викладених вище вимог.

У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Згідно з п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупинити транспортний засіб у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху.

Відповідно до п.12.10, п.14.1, п.14.4 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої наказом МВС України від 27 березня 2009 року № 111, при контролі за рухом транспортних засобів на патрульному автомобілі (мотоциклі) для зупинення транспортного засобу, водій якого порушив ПДР, використовуються спеціальні світлові і звукові сигнальні пристрої, жести рукою або жезлом. Водієві патрульного автомобіля (мотоцикла) при цьому потрібно дотримуватись заходів безпеки і зупинятися в безпосередній близькості позаду автомобіля-порушника, причому екіпаж повинен бути готовий до його можливих раптових маневрів.

У місцях, де зупинка транспортного засобу може створити перешкоду у русі чи аварійну обстановку, інформація про порушення ПДР з приладу фото -, відеофіксації каналами зв'язку передається на найближчий стаціонарний пост ДПС ДАІ, де автомобіль зупиняється, та до особи, що допустила порушення, вживаються заходи відповідно до чинного законодавства.

Таким чином, переслідуючи водія транспортного засобу, який порушив ПДР, поліцейський повинен діяти таким чином, щоб не створювати аварійної обстановки, як собі, так і іншим учасникам руху, а ризик від його дій має бути співмірним можливій нанесеній шкоді. При цьому, поліцейський повинен враховувати наслідки, які можуть настати від такого переслідування.

У разі прийняття працівником підрозділу ДПС рішення про зупинку транспортного засобу, останній повинен врахувати всі його наслідки (причину зупинки, дорожні умови, інтенсивність руху, освітлення або видимість ділянки дороги, можливий досвід водія).

Згідно п.1.3. та п.1.9. ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими; особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність, згідно із законодавством.

В пункті 2.4. Правил дорожнього руху України, зазначено, що на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також передати для перевірки документи, зазначені в п.2.1 посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згідно п.2 розділу 1 Інструкції №1452/735 від 09 листопада 2015 року «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння, згідно з ознаками такого стану.

Пункт 5 розділу 2 вказаної Інструкції передбачає, що перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

На підставі пункту 6 розділу 1Х наказу МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року "Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сферу забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі" у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду у закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З урахуванням викладеного, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 по ч.1 ст.130, ст.122-2 КУпАП про адміністративні правопорушення підтверджується: протоколами про адміністративні правопорушення серії АП2 № 003444 та АП2 №003443 від 18 березня 2017 року, поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які зазначили, що вони були присутні при тому, як 18 березня 2017 року на проїзній частині вул.Чайковського, напроти будинку №3 по вул.Шахтарської Слави, м.Першотравенська, Дніпропетровської області, працівники поліції запропонували невідомому їм чоловіку назватися, він повідомив, що його прізвище ОСОБА_1 Працівники поліції запропонували останньому пред'явити для перевірки посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб, який стояв поруч з ним, на що той відмовився. Тоді, в їх присутності, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти медогляд на стан сп'яніння, останній відмовився. Зазначають, що він перебував з явними ознаками алкогольного сп'яніння: дуже різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, хитка хода. Він також відмовився надавати пояснення, працівники поліції повідомили його, що відносно нього буде складено протоколи про адміністративні правопорушення, пропонували підписати їх, на що той відмовився. Разом із ОСОБА_1 було ще два невідомих чоловіка, які також були з явними ознаками алкогольного сп'яніння, один з них назвався ОСОБА_4 та повідомив, що він є власником вказаного автомобіля; рапортом;розпискою ОСОБА_5 про те, що він маючи посвідчення водія, зобов'язався доставити автомобіль НОМЕР_1 до постійного місця стоянки та не передавати керування ним ОСОБА_1; довідкою Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 18 березня 2017 року про те, що згідно до існуючих інформаційних баз даних ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами та не здобував такого права; ДВД-диском від 18 березня 2017 року, долученими до матеріалів справи.

Обставиною, що пом'якшує відповідальність ОСОБА_1 - вчинення правопорушення вперше, щире каяття.

Обставин, які обтяжують відповідальність ОСОБА_1 - не встановлено.

Санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Санкція ст.122-2 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі дев'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Оскільки ОСОБА_1 водієм транспортного засобу не являється, так як він не отримував посвідчення водія, то стягнення йому слід призначати, як іншій особі, яка керувала транспортним засобом.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, беру до уваги характер вчиненого правопорушення, особливу суспільну небезпеку, яку становлять водії, що керують транспортними засобами у стані сп'яніння, особу ОСОБА_1, те, що до адмінвідповідальності його притягнуто вперше, всі обставини справи в їх сукупності та вважаю, що до нього слід застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що буде необхідним для його виправлення та достатнім для виконання завдань КУпАП.

Підстави для застосування іншого, більш м'якого або суворого стягнення, відсутні.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення, підлягає стягненню судовий збір в розмірі 320,00 грн.

Керуючись ст.24, ст.40-1 , ст. 130, ст.122-2, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі шестиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 320 (трьохста двадцяти) гривень 00 копійок.

Штраф повинен бути сплачений згідно зі ст.307 КУпАП протягом 15 днів від дня вручення (отримання) постанови за справою про адміністративне правопорушення в установу банку.

Копія платіжного документу подається до суду.

Своєчасно не сплачений штраф буде примусово стягнутий із заробітної плати чи іншого заробітку, пенсії або стипендії відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП в разі несвоєчасного сплачення штрафу і виконання постанови в примусовому порядку, з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті КУпАП , витрати на облік зазначеного правопорушення. Розмір витрат визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: С. А. Янжула

Постанова набирає законної сили:_______________________

Строк пред'явлення постанови до виконання ________________________________