Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/24/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2 С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2017 м. Кропивницький

Суддя Апеляційного суду Кіровоградської області Яковлєва С.В., при секретарях Верещагіній В.В. та Сакарі І.І. за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його представника, адвоката ОСОБА_4, розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 грудня 2016 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,

українця, громадянина України, вдівець, має на утриманні 2 дітей 10 та 16 років, пенсіонер, проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.12.2016 року ОСОБА_3 визнано винним у тому, що він 16.09.2016 року о 03 год. 20 хв. по вул. Краснодарська, 17/10 в м. Кропивницькому керував автомобілем «ВАЗ-2107», державний номерний знак А1467ЕІ, керував з ознаками алкогольного спяніння від проходження огляду на стан алкогольного спяніння відмовився відповідно до установленого порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_4 який діє в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати вищезгадану постанову, а провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити за відсутності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Зазначає, що справа була розглянута неповно та односторонньо, а постанова суду є незаконною, не відповідає фактичним обставинам справи, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Свої вимоги мотивує тим, що згідно з постанови суду вина ОСОБА_3 підтверджується письмовими матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення, посвідченням водія, поясненнями та відеозаписом. Доказ як диск з відеозаписом, до матеріалів справи не долучався, ким, коли і в який спосіб був отриманий невідомо. В той час як, в протоколі про адміністративне правопорушення міститься посилання лише на корінець тимчасового дозволу та пояснення свідків. Протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам чинного законодавства та є недопустимим і неналежним доказом виходячи з того що в протоколі міститься підпис лише одного свідка ОСОБА_5, а підпис свідка ОСОБА_6 відсутній. Крім того, переглядаючи диск з відеозаписами, в судовому засіданні було встановлено, що на жодному з них відсутні події які б підтверджували наявність обєктивної сторони складу адміністративного правопорушення, а саме відсутні пропозиції від інспекторів поліції щодо проходження огляду на стан алкогольного спяніння, відсутній факт відмови ОСОБА_3 у присутності свідків від проходження огляду. Також зазначає що справа була розглянута за відсутності ОСОБА_3 чим судом першої інстанції позбавлено можливості реалізувати свої права.

Заслухавши особу, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, та його представника адвоката ОСОБА_4, які підтримали свої апеляційні вимоги і просили їх задовольнити, зваживши доводи викладені в апеляції, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з висновку районного суду щодо необхідності притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, то із таким рішенням суду погодитись не можна, оскільки поза увагою суду першої інстанції залишились численні порушення вимог нормативно-правових актів, які були допущені працівниками поліції, та виразились у наступному.

На підтвердження наявності в діях ОСОБА_3 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівниками поліції до суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 380914 від 16.09.2016 року, диск із відеозаписом, пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 16.09.2016 року о 03 год. 20 хв. ОСОБА_3 керував автомобілем «ВАЗ-2107», державний номерний знак А1467ЕІ, по вул. Краснодарська, 17/10 в м. Кропивницькому, з ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння рук, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, відмовився в присутності свідків, також відмовився від дачі пояснень.

При цьому, у графі протоколу про адміністративне правопорушення - «свідки чи потерпілі», хоча і зазначені свідки, які були залучені працівниками поліції, разом з тим, в оскаржуваний протокол підписано лише одним із них.

Крім того, згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_5, 16.09.2016 року приблизно о 04 год. 05 хв. він був запрошений працівниками поліції в якості свідка при складанні адміністративних матеріалів щодо водія ОСОБА_3, який в його присутності та в присутності ще одного свідка відмовився на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння (а.с.4).

Свідок ОСОБА_6 у своїх поясненнях зазначив ті ж самі обставини, що і свідок ОСОБА_5 (а.с.5).

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_3 пояснив, що дійсно 16.09.2016 року о 03 год. 20 хв. він керував автомобілем «ВАЗ-2107», державний номерний знак А1467ЕІ, по вул. Краснодарська, 17/10, що в м. Кропивницькому, їхав до себе додому, спиртні напої він не вживав. Разом з ним в автомобілі перебувала його знайома. Потім вже майже біля його будинку його зупинив патруль поліції. Поліцейські повідомили його що він не зупинився на їх вимогу зупинити автомобіль. Проте, вчинення дій поліцейськими щодо зупинки його транспортного засобу він не бачив. В подальшому поліцейські почали складати на нього протокол. Одного водія, у якості свідка поліцейські зупинили, а інший свідок вже знаходився разом із працівниками поліції. Підписував протокол не читаючи. Протокол про адміністративні правопорушення в його присутності працівниками поліції не складалися та йому не пропонувалося підписати такі документи. Про наявність протоколу про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП він дізнався після отримання судової повістки. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Із наданого працівниками поліції в якості доказу відеозапису, на підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, слідує, що дійсно останній був зупинений працівниками поліції, проте з відеозапису не вбачається, що працівники поліції пропонували ОСОБА_3 пройти огляд на перебування в стані алкогольного спяніння за допомогою як технічних засобів так і в медичному закладі.

Відеозапису того, як щодо ОСОБА_3 було складено протокол та фіксування його відмови від проходження огляду, а також підстави, за яких працівниками поліції не було зафіксовано його відмову від проходження огляду за присутності свідків, як цього вимагають вимоги законодавства, матеріали справи не містять.

Інспектор патрульної поліції роти батальйону УПП в м. Кіровограді ДПП ОСОБА_7 і свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засіданні до апеляційного суду Кіровоградської області двічі не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи.

Згідно з вимогами ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції під час розгляду справи стосовно ОСОБА_3 за ч.1 ст.130 КУпАП не дотримався.

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого спяніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоровя України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція 1452/735).

Відповідно до ст.266 КУпАП та п.6 Розділу 2 Інструкції 1452/735, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Із аналізу наведених вимог законодавчих актів слід зробити висновок, що огляд на визначення перебування особи, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного спяніння має бути проведеним поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, виключно у присутності двох свідків.

Разом з тим, матеріали справи взагалі не містять відомостей з приводу того, що ОСОБА_3 на місці зупинки його транспортного засобу пропонувалось пройти медичний огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів в присутності двох свідків, участь яких у даній дії є обовязковою. Згідно матеріалів справи, ОСОБА_3 відмовився від проходження медогляду в присутності лише одного свідка, підпис якого зазначено оскаржуваному протоколі про адміністративне правопорушення, що є порушенням вищевказаних вимог закону.

Із аналізу наведених норм законодавства та доказів слід зробити висновок, що водій транспортного засобу має право відмовитись від проходження огляду на стан спяніння, про що складається відповідний протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, така відмова особи повинна бути прийнята працівниками поліції виключно у присутності двох свідків (ч. 2 ст. 266 КУпАП, п.6 Розділу 1 Інструкції 1452/735), що в даному випадку безпідставно не було зроблено працівниками поліції.

Пояснення свідків про те, що ОСОБА_8 відмовився від проходження медичного огляду на стан спяніння в їх присутності, не може вважатися належним доказом винуватості ОСОБА_3 і інкримінованому правопорушенні.

Більше того, з відеозапису, що міститься в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_3 було надано для ознайомлення протокол про вчинення адміністративного правопорушення. Після ознайомлення ОСОБА_3 з протоколом, його також підписують два свідки. При цьому на запису видно, що вказаний протокол працівники поліції визнали пошкодженим, оскільки його данні не відобразилися на іншому екземплярі протоколу, та почали складати новий протокол. При цьому, як свідчить відеозапис, свідків та ОСОБА_3 на місці складення протоколу вже не було.

В судовому засіданні допитати свідка та працівників поліції не виявилось можливим, оскільки, незважаючи на неодноразові виклики, вони до суду не зявилися.

Таким чином, оскільки будь-яких належних, допустимих і достовірних доказів того, що ОСОБА_3 в установленому законом порядку працівниками поліції пропонувалося пройти медичний огляд на встановлення факту перебування його в стані алкогольного спяніння під час керування транспортним засобом і він відмовився від нього, суду надано не було, а протокол про адміністративне правопорушення щодо наявності в діях останнього порушень вимог 2.5 ПДР України складений з порушеннями вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, постановляючи рішення про визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, судом першої інстанції не було зясовано вищевказані обставини, внаслідок чого апелянта незаконно та необґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності згаданою вище статтею, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а постанова районного суду скасуванню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя Апеляційного суду Кіровоградської області

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 грудня 2016 року, якою ОСОБА_3, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення .

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_9