А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

07.04.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Стана І.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 лютого 2017 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець м. Мукачеве, бульвар Ю. Гойди, 4/57, Закарпатської області, гр. України, українець, не працюючий

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320,00 гривень у дохід держави.

Згідно постанови, 03 січня 2017 року о 17-й годині ОСОБА_1 в м. Мукачеве на 771 км автодороги ОСОБА_3 Чоп, керував автомобілем марки ВАЗ 2106, державний номерний знак А НОМЕР_1, у стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги, передбачені п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України (далі ПДР України).

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_2 вказує на те, що постанова судді є незаконною, у звязку з неповнотою судового розгляду та порушенням права ОСОБА_1 на справедливий судовий розгляд та захист. В обґрунтування доводів посилається на наступне : справа розглянута без участі ОСОБА_1 та його представника адвоката ОСОБА_2; судом не враховано, що працівники поліції безпідставно зупинили ОСОБА_1, а після складення щодо нього протоколу, його копію останньому не вручили; працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки, і не розяснили йому передбачені КУпАП права, а відразу ж направили для проходження медичного огляду до Мукачівської ЦРЛ, чим порушили вимоги Інструкції «Про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яким, окрім іншого, передбачено, що поліцейський направляє водія до відповідного закладу охорони здоровя для проведення огляду на стан спяніння після відмови останнього пройти огляд на місці зупинки, або в разі незгоди з результатами огляду, який проводився на місці зупинки. Вважає, що наявний у матеріалах справи висновок про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного спяніння є незаконним з огляду на таке: лікарем не було проведено тестове вимірювання, для того щоб переконатися в справності технічного приладу, за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд на стан спяніння; установлений лікарем у алкотестер муштук уже був у попередньому використанні, оскільки вже був розпакований і без захисної плівки, що свідчить про те, що в ньому залишились пари спирту від попередніх осіб, які проходили медичний огляд; незважаючи на наполягання ОСОБА_1 відібрати в нього кров на аналіз, лікарем, у порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкції),не було відібрано в ОСОБА_1 двох зразків біологічного середовища для лабораторного дослідження, які в подальшому могли бути використані для повторного дослідження; указаний висновок складений на бланку, що затверджений наказом МВС та МОЗ України від 09.09.2009 № 400/666, який втратив чинність у звязку з набранням чинності наказу МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, яким затверджено новий бланк висновку, а також не містить усіх відомостей, які необхідно зазначити згідно нового бланку, зокрема, в графі № 4 відсутній підпис посадової особи, що направила на огляд. Просить постанову скасувати, закривши провадження в справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про те, що підстав для скасування чи зміни судового рішення не має з таких підстав.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким у постанові дана правильна оцінка.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 03 січня 2017 року о 17-й годині ОСОБА_1 в м. Мукачеве на 771 км автодороги ОСОБА_3 Чоп, керував автомобілем марки ВАЗ 2106, державний номерний знак А НОМЕР_1, у стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги, передбачені п. 2.9 «а» Правил (а. с. 1).

З доданого до протоколу Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що

при проведенні огляду й тестуванні в ОСОБА_4 з допомогою приладу «Драгер» виявлено 1,50 % проміле, із чим останній погодився, про що свідчить його підпис у вказаному тестуванні (а. с. 2, 3).

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення серії АР № 687010 вбачається, що ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП і на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень. З указаної постанови також убачається, що ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що 03.01.2017 о 17-ій годині в м. Мукачеве на 771 км автодороги ОСОБА_3 Чоп поблизу АЗС «ОККО» порушив правила дорожньої розмітки 1.1, що розділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив вимоги, передбачені п. 8.51 Правил (а. с. 4).

З розписки від 03 січня 2017 року, власноручно написаної ОСОБА_1, мешканцем м. Мукачеве вул. Гойди, 4/57, вбачається, що ОСОБА_1 зобовязується залишити автомобіль марки ВАЗ 2106, державний номерний знак А НОМЕР_1, на вулиці Павлівська на автодорозі сполученням ОСОБА_3 - Чоп М. 6. (а. с. 5).

З пам'ятки про розяснення прав убачається, що ОСОБА_1 розяснені положення статей 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. ст. 268, 307, 308 КУпАП, що підтверджується його підписом про розяснення цих прав (а. с. 6).

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор роти № 7 УПП у м. Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_5 був упереджений при складанні щодо ОСОБА_4 протоколу про передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення й, що в нього були підстави фальсифікувати протокол, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги. Під час розгляду справи апеляційним судом ОСОБА_1 підтвердив, що підпис у протоколі про адміністративне правопорушення виконаний ним, однак із викладеними в ньому відомостями не погоджується.

Пояснення ОСОБА_1 про те, що з викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення та Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, відомостями він не погоджується, оскільки в стані алкогольного сп'яніння не перебував, апеляційний суд відхиляє як такі, що спростовані наведеними вище доказами, у звязку із чим, визнаються голослівними, необґрунтованими й такими, що спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення.

Крім того, під час апеляційного розгляду не здобуто даних і про те, що у свідка лікаря ОСОБА_3, яка проводила огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння з застосуванням приладу «Драгер» були підстави для фальсифікації Висновку, а також для обмови ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги, а також на них не вказував ОСОБА_1 під час розгляду справи апеляційним судом. Тому, апеляційний суд приходить до висновку про те, що вищевказані інспектор та лікар при виконанні своїх функціональних обовязків діяли у межах наданих їм повноважень.

Вищенаведені докази в їх сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України і винуватість останнього у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що в порушення вимог ст. 268 КУпАП, суд розглянув справу у відсутності ОСОБА_1, внаслідок чого порушив його права, які передбачені частиною першою цієї ж норми права, апеляційний суд, з урахуванням вищенаведеного, відхиляє, як такі, що не спростовують висновок суду першої інстанції про керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного спяніння й також спрямовані на його ухилення від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. При оцінці цих доводів та пояснень ОСОБА_1 враховуються матеріали справи про адміністративне правопорушення, з яких убачається, що ОСОБА_1 неодноразово викликався на розгляд справи до суду, і неодноразово клопотав про відкладення розгляду справи, а також про відкладення розгляду справи клопотав, і його захисник адвокат ОСОБА_2 (а. с. 9 - 19, 22).

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано, що працівники поліції безпідставно зупинили ОСОБА_1, а після складення щодо нього протоколу, не вручили копію протоколу; працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки й не розяснили йому передбачені КУпАП права; лікарем не було проведено тестове вимірювання; встановлений лікарем у алкотестер муштук вже був у попередньому використанні, що в ньому залишились пари спирту від попередніх осіб, які проходили медичний огляд; незважаючи на наполягання ОСОБА_1 відібрати в нього кров на аналіз, лікарем, у порушення вимог Інструкції не було відібрано в ОСОБА_1 двох зразків біологічного середовища для лабораторного дослідження, які в подальшому могли бути використані для повторного дослідження; що вказаний вище Висновок складений на бланку, що затверджений наказом МВС та МОЗ України від 09.09.2009 № 400/666, який втратив чинність у звязку з набранням чинності наказу МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, яким затверджено новий бланк висновку, апеляційний суд відхиляє як такі, що повністю спростовуються вищенаведеними доказами (їх змістом). Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує й те, що такі є голослівними, не підтвердженими будь-якими доказами, суперечливими між собою, не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону, що у свою чергу дає підстави вважати, що вони також спрямовані на ухилення правопорушника від відповідальності за вчинене ним правопорушення.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду на ОСОБА_1 адміністративне стягнення накладено в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є справедливим і таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, у звязку із чим, як такі, що не впливають на вид та розмір накладеного на ОСОБА_1 стягнення, відхиляються і його пояснення про те, що накладене на нього стягнення є не справедливим, що право керування транспортними засобами дозволяє йому мати роботу, отримувати доходи, які є єдиним джерелом для утримування сімї.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази; те, що учасники процесу не заявляли клопотань про витребування доказів по справі; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги надано не було.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1, залишити без задоволення.

Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 лютого 2017 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП й накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та постановлено стягнути судовий збір у розмірі 320,00 грн., залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Стан