Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/14/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Баранський Д. М.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ремез П. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2017 року. Суддя Апеляційного суду Кіровоградської області Ремез П.М., за участю секретаря Піроженко Д.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, його захисника - адвоката Гончаренка В.О., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за скаргою ОСОБА_3 на постанову Долинського районного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2016 року відносно:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживає АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1,

за ч.1 ст.130, ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2016 року на ОСОБА_3 накладене адміністративне стягнення за ч.1 ст.130, ст. 122-2 КпАП України у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

ОСОБА_3 визнаний винним у тому, що він 22 серпня 2016 року о 16 год. 20 хв. керуючи автомобілем «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_2 по вулиці Чкалова в м. Долинська Кіровоградської області, не виконав вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, що подавались звуковою та світловою сигналізацією, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-2 КУпАП, тобто невиконання водієм вимог працівника поліції про зупинку транспортного засобу.

Цього ж дня, тобто 22 серпня 2016 року о 16 год. 20 хв. по вулиці Чкалова в м. Долинська Кіровоградської області ОСОБА_3 керував автомобілем «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_2 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову районного суду від 18.11.2016 року та закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу вказаних правопорушень, посилаючись на те, що згідно адміністративних протоколів перше правопорушення він вчинив 0 16.20, керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, а за другим протоколом правопорушення вчинив о 16.10, не виконав вимогу працівника поліції про зупинку, але суд першої інстанції вказані обставини залишив поза увагою і не дав можливості йому та його захиснику спростувати доводи обвинувачення та виклав фабулу правопорушення, яка відрізняється від зазначеної у протоколі АП2 № 265412 від 22.08.2016 року, чим порушив його право на захист, так як вийшов за межі встановлені вказаним протоколом, що є неприпустимим. Вказує і на те, що при складанні протоколу йому не роз'яснені права, передбачені статтями 55,56,59,63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, чим порушено його право на захист. Посилається і на те, що в порушення п. 4.2 Наказу МВС України від 26.02.2009 року № 77 «Про затвердження Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», свідки були відсутні, однак їх наявність при складанні протоколу за ст. 130 КУпАП є обов'язковою. Вказує і на те, що свідки допитані у судовому засіданні, та оголошені в суді пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не підтвердили, що він 22.08.2016 року о 16.20 год. керуючи автомобілем «Toyota» в м. Долинська не виконав вимогу працівника поліції про зупинку та що він керував у той час автомобілем в стані алкогольного сп'яніння. Вважає, що відеозапис, на який суд посилається, як на доказ його вини є неналежним і недопустимим доказом, оскільки як видно з протоколу серії АП2 № 265411 від 22.08.2016 року до нього ніяких дисків з відеозаписом не долучалось, а до іншого протоколу серії АП2 № 265412 хоч і долучено відео, проте не зазначено на якому носієві інформації, на переглянутому в суді диску з відеозаписом відсутні докази про вчинення ним правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст. 122-2 КУпАП, йому невідомо ким і коли створено вказаний відеозапис та на підставі чого суд встановив з відео, що саме він розмовляв 22.08.2016 року з працівниками поліції. Йому не зрозуміло в якості кого приймав участь у справі поліцейський ОСОБА_7, який в суді задавав питання йому та свідкам по справі та здійснював психологічний тиск. Також вказує на те, що до протоколу серії АП2 № 265411 від 22.08.2016 року ніякого висновку про результати медичного огляду на стан сп'яніння не додано, тому не зрозуміло звідки взявся у справі вказаний висновок, до того ж в ньому не вказано час проведення огляду, а лікар ОСОБА_8 взагалі є головним лікарем Долинської ЦРЛ та немає відповідної підготовки та повноважень в силу своєї посадової інструкції на проведення таких оглядів, тому вважає, що висновок складено з порушенням інструкції і є недійсним.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення скаржника ОСОБА_3, його захисника - адвоката Гончаренка В.О., які просили задовольнити апеляційну скаргу, скасувати постанову суду та закрити провадження по справі, вивчивши доводи апеляції вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП районний суд об'єктивно з'ясував обставини даної справи і, врахувавши досліджені по справі докази, правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, оскільки він 22 серпня 2016 року о 16 год. 20 хв. керуючи автомобілем «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_2 по вулиці Чкалова в м. Долинська Кіровоградської області, не виконав вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, що подавались звуковою та світловою сигналізацією, а також складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, оскільки останній порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, так як керував у вказаний час автомобілем «Toyota» в стані алкогольного сп'яніння, і його вина підтверджується адміністративними протоколами серії АП2 № 265411 та № 265412 від 22.08.2016 року, висновком медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння, яким встановлено, що ОСОБА_3 перебував на той час в стані алкогольного сп'яніння, а також поясненнями в суді поліцейського ОСОБА_7, який допитаний за клопотанням скаржника та який повністю підтвердив фактичні обставини справи, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, поясненнями у суді свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, а також долученим до матеріалів справи відеозаписом, який переглянуто в суді та яким підтверджується, що 22 серпня 2016 року о 16 год. 20 хв. водій автомобіля «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_3 не виконав вимогу поліцейських про зупинку поданою звуковим сигналом та керуючи автомобілем на великій швидкості втікав від поліцейських, а будучи затриманим поводив себе зухвало, у присутності поліцейських висловлювався нецензурно, при цьому вказав і на те, що не зупинився на вимогу поліцейських, так як вживав пиво.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи суддя під час розгляду даної справи належним чином врахував вимоги ст.ст. 33, 247, 280 КУпАП та призначив ОСОБА_3 фактично мінімальний вид та розмір адміністративного стягнення, який передбачено санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, врахувавши при цьому дані про його особу, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, обставини правопорушення, характер і тяжкість вчиненого, а також хоч і не вказав але фактично врахував і те, що він свою вину у вчиненні правопорушень не визнав, однак вчинив правопорушення пов'язане з керуванням транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, при цьому у післяобідній час доби, а саме о 16.20 год., на великій швидкості керував автомобілем на вулицях м. Долинської, втікаючи від поліцейських, чим створював небезпеку для життя та здоров'я іншим учасникам дорожнього руху.

А тому, з урахуванням вищезазначених обставин та особи правопорушника районний суд правильно обрав вид та розмір адміністративного стягнення, а саме у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, що є мінімально можливим, як видом, так і розміром адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, та за вказаних обставин справи, з урахуванням особи правопорушника, послужить його вихованню в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Твердження правопорушника про те, що судом першої інстанції порушено його право на захист через те, що в протоколі АП2 № 265412 від 22.08.2016 року, вказано час скоєння правопорушення (невиконання водієм вимог працівника поліції про зупинку транспортного засобу) 16.10 год., а суд в постанові зазначив час 16.20 год. також є безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів адміністративної справи, зокрема відеозапису події, водій автомобіля «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_2, спочатку не виконав вимогу працівників поліції про зупинку поданою звуковим сигналом, після чого здійснив втечу з місця події, рухаючись при цьому на великій швидкості по населеному пункту, а вже потім був зупинений працівниками поліції, через незначний проміжок часу, тому на нього складено два протоколи про адміністративні правопорушення. Більше того, такі доводи скаржника є помилковими і не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки як видно з протоколу серії АП2 № 265412 від 22.08.2016 року (а.с.17), у ньому вказано час вчинення правопорушення о 16.20 год., хоч і не зовсім чітко це зроблено, але достатньо зрозуміло, що вказаний час 16.20 год., а не 16.10 год., як на це помилково вказує скаржник, про що правильно зазначив і районний суд у своїй постанові.

Також, не відповідають фактичним обставинам справи і його доводи про те, що суд першої інстанції виклав фабулу правопорушення, яка відрізняється від зазначеної у протоколі АП2 № 265412 від 22.08.2016 року, чим порушив його право на захист, так як вийшов за межі встановлені вказаним протоколом, оскільки як видно з вказаного протоколу скаржнику поставлено у провину те, що він 22.08.2016 року о 16.20 год. в м. Долинська по вулиці Чкалова керував автомобілем «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_2 і не виконав законну вимогу працівників поліції про зупинку, які подавались звуковою та світловою сигналізацією, чим порушив вимоги п. 2.4 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 122-2 КУпАП і за ці ж самі дії його визнано винним за вказаною постановою суду.

Крім того, є безпідставними і його доводи про те, що до протоколу серії АП2 № 265411 не додано висновку про результати медичного огляду на стан сп'яніння, тому не зрозуміло звідки взявся у справі вказаний висновок, та що в ньому не вказано час проведення огляду, а лікар ОСОБА_8 взагалі є головним лікарем Долинської ЦРЛ та немає відповідної підготовки та повноважень в силу своєї посадової інструкції на проведення таких оглядів, оскільки в даному протоколі прямо вказано на те, що алкогольне сп'яніння скаржника встановлено саме висновком Долинської ЦРЛ № 36.

Що стосується вказаного висновку про результати медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння від 22 серпня 2016 року (а.с.5), то з нього вбачається, що такий огляд проведено за направленням поліцейського ОСОБА_7, яке видано ним у цей день о 17.00 год., та згідно проведеного огляду встановлено, що ОСОБА_3 цього дня о 17.30 год. перебував у стані алкогольного сп'яніння. Тобто, з вказаного висновку достатньо зрозуміло, що вказаний огляд скаржника проведено 22.08.2016 року у період з 17.00 год. до 17.30 год.

Вказаний висновок зроблений на фірмовому бланку Міністерства охорони здоров'я, а сам огляд ОСОБА_3 проведений відповідно до вимог ч.4 ст. 266 КУпАП та згідно з положеннями розділу ІІІ, чинної на даний час Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено спільним Наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, тобто не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення та в присутності поліцейського ОСОБА_7

Також скаржником не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що лікар ОСОБА_8, яка є головним лікарем Долинської ЦРЛ, немає відповідної підготовки та повноважень в силу своєї посадової інструкції на проведення таких оглядів.

Також, зазначений висновок підписаний лікарем ОСОБА_8 і самим правопорушником ОСОБА_3, що вказує на те що він фактично погодився з цим висновком та ще й власноручно у висновку підтвердив, що перебуває у стані алкогольного сп'яніння.

Крім того, під час розгляду справи в суді першої інстанції, як від ОСОБА_3 так і від його захисника - адвоката Гончаренка В.О., не надходило будь-яких заперечень з приводу того, що висновок щодо результатів медичного огляду проведений необ'єктивно чи непрофесійно, а тому посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що висновок медичного огляду складено з порушенням інструкції та є неналежним і недопустимим доказом є безпідставними.

Також, вважаю безпідставними і доводи скаржника з приводу того, що в порушення вимог ст. 268 КУпАП при складанні протоколу працівники поліції належним чином йому не роз'яснили його права, оскільки як видно з протоколів про адміністративне правопорушення від 22.08.2016 року в них зазначено про те, що ОСОБА_3 роз'яснено його права та обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться в Долинському районному суді, що підтверджено підписом скаржника у відповідній графі протоколу, а тому враховуючи таку поведінку скаржника, який сам не побажав скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП вважаю, що поліцейським при складанні протоколів не допущено порушення вимог ст. 268 КУпАП.

Крім того, відповідний підпис скаржника є і в графі, де зазначено, що він зі змістом протоколу ознайомлений і отримав копію протоколу (а.с.2,17).

Інші доводи скаржника про порушення його процесуальних прав під час розгляду даної справи суд також вважає безпідставними і такими що не вплинули на правильність та об'єктивність прийнятого по справі рішення.

Вказані обставини визнаю такими, що не дають підстав, як для скасування постанови районного суду та закриття провадження у справі, як того просить ОСОБА_3 у своїй апеляційній скарзі, оскільки районний суд з урахуванням всіх обставин справи правильно дійшов висновку про винуватість скаржника у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130 та ст.. 122-2 КУпАП та обґрунтовано призначив йому стягнення, з урахуванням вимог ст. 36 ч.2 КУпАП, тобто в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, що передбачене санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 ч.8 п.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2016 року відносно нього - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області Ремез П.М.