Справа № 464/8807/16-п Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р.
Провадження № 33/783/288/17 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року суддя Апеляційного суду Львівської області Маліновська-Микич О.В. з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 10.02.2017,

встановив:

постановою судді Сихівського районного суду м. Львова від 10.02.2017 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 320 грн. судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно з постановою суду ОСОБА_1 повторно протягом року 12 листопада 2016 року о 4.35 год. на вул. ОСОБА_2, пр. Волі та вул. Ковельській в м. Луцьку керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння, чим порушив п.2.9а ПДР України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 оскаржив дану постанову, просить скасувати її та закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що матеріалами справи не підтверджується наявність в його діях склад адміністративного правопорушення. Вважає, що суд першої інстанції не забезпечив всебічного, повного і обєктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, однобічно оцінив наявні в справі докази, надавши перевагу неналежним доказам, а саме файлам відеофіксації, які на його думку не можна вважати належними доказами. Апелянт звертає увагу, що ненадання відеозаписів з нагрудних камер усіх поліцейських, що були на місці його зупинки та надання умисно пошкоджених відео файлів з нагрудної камери ОСОБА_3 свідчить про навмисне приховування справжніх обставин події начебто фіксування адміністративного правопорушення, а саме, приховування факту порушення його права на проходження обстеження на стан спяніння в медичному закладі. Також вважає, що матеріали справи не можуть вказувати на вину ОСОБА_1 в силу порушення працівниками поліції проходження медичного обстеження, а саме відсутності такого обстеження.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Відповідальність за ч.2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає у разі повторного керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, головною складовою даного складу адміністративного правопорушення є беззаперечне встановлення того факту, що особа, яка здійснювала керування транспортним засобом, перебувала у стані алкогольного спяніння.

Відповідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення суддею мотивовано протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №458034 від 12 листопада 2016 року та результатом тестування на стан алкогольного спяніння за допомогою Alcotest 6810 (прилад №ARBL-0718, тест 1231).

Однак суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Щодо протоколу про адміністративне правопорушення, то до ст. 256 КУпАП встановлені вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення. Зокрема, у протоколі зазначаються: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Однак з матеріалів справи вбачається, що з нагрудної камери ОСОБА_4 вбачається, що застосування алкотестера «Драгер» мало місце в 04 год. 39 хв., натомість з роздруківки результатів такого застосування вбачається, що таке мало місце в 04 год. 44 хв.

Таким чином, під час розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що дані, які містяться в протоколі складені з порушенням вищенаведеного законодавства.

Щодо обстеження ОСОБА_1 в медичному закладі, то згідно з пунктом 7 розділом 1 Наказу МВС № 1452/735 від 09.11.2015 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Натомість під час розгляду даної справи ОСОБА_1 в судах першої та апеляційної інстанції надав пояснення, що після надання йому приладу Drager Alcotest 6810 ARBL-0718 з результатами 0,80‰/ він просив працівників поліції надати можливість пройти обстеження на стан спяніння в медичному закладі, однак працівники поліції в порушення вищенаведеного законодавства відмовили ОСОБА_1 в задоволенні такої вимоги.

Щодо даних відеозапису нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників патрульної поліції, згідно з яким ОСОБА_1 пройшов огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу, яким встановлено стан алкогольного спяніння останнього, а саме з нагрудної камери ОСОБА_3 вбачається, що відео фіксувалось лише 10 секунд, тобто дане відео не містить інформації, яка б істотно впливала на вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Судом апеляційної інстанції надсилались виклики в судове засідання працівників Національної поліції у Львівській області, які складали протокол про адміністративне правопорушення, однак останні в судове засідання не зявились, хоча були належним чином повідомлені.

Отже, враховуючи наведене апеляційний суд вважає, що зібраними у справі доказами обєктивно не підтверджено той факт, що ОСОБА_1 12 листопада 2016 року о 4.35 год. на вул. ОСОБА_2, пр. Волі та вул. Ковельській в м. Луцьку керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння, чим порушив п.2.9а ПДР України, що виключає наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

За таких обставин, постанова судді Сихівського районного суду м. Львова від 10.02.2017 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП закриттю, у звязку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП суддя,

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задоволити.

Постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 10.02.2017 скасувати.

На підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі закрити у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Маліновська-Микич О.В.

Львівської області