Справа № 500/162/17 Провадження № 3/500/102/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі судді Бурнусуса О.О., розглянув справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, у відношенні

ОСОБА_1, що народився 09 лютого 1997 року, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно даним протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 611421, що складений інспектором Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області (далі Ізмаїльський ВП) ОСОБА_2, 10.11.2016 р., приблизно о 21:00 годині, знаходячись за адресою: м. Ізмаїл, вул. Рєпіна, б.12/2, кім. 232, ОСОБА_1 влаштував сварку з ОСОБА_3, в ході якої висловлювався на її адресу грубою нецензурною лайкою, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, матеріали справи, суд вважає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід передати прокурору з таких підстав.

Так, постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.12.2016 року, зазначені матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП, були передані прокурору, оскільки суд дійшов висновку, що в порушенні є ознаки відразу декількох кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 126, 162 та 296 КК України, однак, рішення за цим фактом органом досудового розслідування в порядку КПК України не приймалося.

Відповідно до ст. 1291 Конституції України, судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Однак, незважаючи на приписи ст. 1291 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо обовязковості судового рішення до виконання всіма органами державної влади, 17 січня 2017 року матеріали справи про адміністративне

правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП повторно надійшли до суду без прийняття органом досудового розслідування рішення в порядку КПК України про наявність або відсутність в діянні притягуваного ОСОБА_1 складів кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 126, 162 та 296 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 253 КУпАП, якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про передачу матеріалів прокурору.

Керуючись ст. ст. 9, 41, 253, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП передати прокурору.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_4