Справа № 697/2732/16-п
Провадження № 3/697/27/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.03.2017 суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області Русаков Г.С. розглянувши матеріали, які надійшли від Канівського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 377664 від 26.12.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_1 26.12.2016 року о 02 год.00 хв. в м.Канів, по вул..Київська, 34 керував т/з ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.

На адресу суду надійшла письмова заява ОСОБА_1 (а.с.12) в якій він зазначає, що вину не визнає та пояснює, що 26.12.2016 року о 02 год.00 хв. керував т/з ВАЗ 2109 у м.Канів та був зупинений працівниками поліції. З метою виявлення алкогольного спяніння, йому було запропоновано проїхати до Канівського ЦРЛ для проведення огляду. В медичному закладі Канівської ЦРЛ жодних лабораторних досліджень на підставі яких встановлюється діагноз та ступінь алкогольного спяніння відносно ОСОБА_1 не проводилося. Зазначає, що висновок Канівської ЦРЛ та протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП дізнався після отримання судової повістки про виклик до суду. Вважає, що висновок Канівської ЦРЛ щодо результатів медичного огляду від 26.12.2016 року, де відсутній його підпис є не дійсним, а протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП складений відносно нього на підставі цього висновку є незаконним.

Вивчивши матеріали адміністративної справи та дослідивши фактичні обставини, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами відповідно ст. 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.2.9. (а) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортними засобами у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ст. 130 ч. 1 КУпАП, керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого спяніння, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або передача керма особі, що знаходиться в стані алкогольного чи іншого спяніння - тягнуть за собою накладення адміністративного стягнення.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення міститься протокол про адміністративне правопорушення зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, при цьому протокол не містить даних на підставі яких фактів та доказів працівниками поліції було зроблено відповідний висновок.

Від надання пояснень та отримання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився.

Згідно із Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 № 1452/375, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за N 1413/27858 Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно п. 6. огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

За результатами огляду на стан сп'яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що при його складанні ОСОБА_1 розяснено його права та обовязки, передбачені ст..63 Конституції України, ст..268 КУпАП, однак останній відмовився від пояснень по суті порушення.

Досліджуючи висновок Канівської ЦРЛ, який додано до протоколу від 26.12.2016 року, який складено на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду особи, що керує т/з, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи ін.. спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 4 встановлено, що його складено у відсутність ОСОБА_1, оскільки у ньому відсутній підпис про ознайомлення його з результатами огляду.

З даного висновку (а.с.3) вбачається, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного спяніння.

На запит суду Канівською ЦРЛ надано Акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння № 4 від 26.12.2016р. щодо освідування ОСОБА_1 зі змісту якого не можливо встановити які було проведено лабораторні дослідження, на підставі яких лікарем було встановлено стан алкогольного спяніння ОСОБА_1

Суд вважає, що в діях ОСОБА_1 не містяться ознаки правопорушення, яке зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки це не підтверджується матеріалами справи.

Окрім Правил дорожнього руху України про зобов'язання пройти огляд на стан спяніння зазначено в «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» який затверджений Постановою № 1103 Кабінету міністрів України від 17.12. 2008 р. з внесеними змінами від 28.10.2015 р.

В пункті 8 якого зазначено, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Судом встановлено, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять саме докази відмови особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, як і ухилення від проходження медичного огляду на стан спяніння.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зіст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обовязок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку що в судовому засіданні не знайшло підтвердження порушення ОСОБА_1 п. 2.9 а Правил Дорожнього руху України та вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, а тому справа про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення відповідно до ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП.

Керуючись п.1 ст.247 КпАП України, -, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити у звязку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через Канівський міськрайонний суд Черкаської області в десяти денний строк з дня винесення постанови.

Суддя / підпис/ ОСОБА_2

З оригіналом згідно: оригінал зберігається при матеріалах справи № 697/2732/16-п

Суддя Канівського

міськрайонного суду ОСОБА_2