АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що він 16 листопада 2016 року о 16 год. 30 хв., перебуваючи по вул. Юрія Кондратюка, 11 в м. Дніпрі, керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння пальців рук), та на вимогу працівників поліції пройти медичний огляд у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Дії ОСОБА_3 у цій частині були кваліфіковані судом першої інстанції в оскаржуваній постанові за ч. 1 ст. 130 КУпАП за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, захисник зазначає, що постанова суду є незаконною та підлягає скасуванню, а справа закриттю, тому що має місце неповне з'ясування судом всіх обставин події, що мають істотне значення для справи; порушення і неправильне застосування норм адміністративного та процесуального законодавства.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисник апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити.

Заслухавши правопорушника, його захисника, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, дослідивши відеозапис події, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Так, викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим і повністю узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом та поясненнями в суді апеляційної інстанції інспектора Білоус О.Ю.; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які були залучені в якості понятих при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, з яких вбачається, що в їх присутності саме водій ОСОБА_2, відмовився на вимогу працівників поліції пройти огляд на місці та медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп'яніння, а також відмовився від підписання протоколу, а свідок ОСОБА_4 підтвердила, що ОСОБА_2 керував вказаним автомобілем Мітсубісі Педжеро, а після того як його зупинили працівники поліції, перестрибнув з водійського сидіння на заднє сидіння цього автомобіля.

Цим доказами спростовуються посилання апелянта на те, що ОСОБА_2 автомобілем фактично не керував, а лише сів до нього, коли володілець цього автомобіля ОСОБА_7, перебуваючи у квартирі в будинку, біля якого відбувалися події, відчинив та завів автомобіль за допомогою пульта дистанційного керування.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об'єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у ОСОБА_2, ознаки алкогольного сп'яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти медичний огляд.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, та погоджується з кваліфікацією цих дій правопорушника за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що постанова суду є незаконною та підлягає скасуванню, а справа закриттю, тому що має місце неповне з'ясування судом всіх обставин події, що мають істотне значення для справи; порушення і неправильне застосування норм адміністративного та процесуального законодавства, розцінює як необґрунтовані, оскільки апеляційна скарга, окрім загальних формулювань, не містить жодних конкретних доводів та аргументів в чому саме полягає незаконність постанови, які саме норми матеріального та процесуального закону суд порушив та в чому саме виявились такі порушення і до яких наслідків це призвело.

Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколу порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735.

При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в оскаржуваній постанові прізвище правопорушника помилково зазначене як «Судзіловський» замість правильного «Суділовський», втім ця обставина не свідчить про те, що оскаржувана постанова є незаконною, неправильною по суті або була винесена відносно іншої особи, внаслідок чого вона не може бути підставою для задоволення апеляційної скарги, а усунення цього недоліку виходить за межі визначених ст. 294 КУпАП повноважень апеляційного суду.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.А. Мазниця