АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА КдлодлКИКИЄВА
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 лютого 2017 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Гладій С.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця села ЧернявкаЖитомирської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Згідно з постановою судді, 30 жовтня 2016 року, приблизно о 9 годині 30 хвилин, ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Форд», державний номерний знак НОМЕР_1, по Кільцевій дорозі в місті Києві, не врахував дорожню обстановку та не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Рено», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про порушення ОСОБА_3 вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати як незаконну та необґрунтовану, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування таких вимог апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначає про те, що висновки суду, що викладені в постанові, не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає винуватцем дорожньо-транспортної пригоди водія автомобіля «Рено» ОСОБА_4, який розпочав маневр перелаштування у праву смугу руху, не пересвідчившись у безпечності такого маневру.

Вислухавши пояснення ОСОБА_5 в підтримку доводів своєї апеляційної скарги, який просив постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, дослідивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_3 у порушенні п. 13.1 Правил дорожнього руху України, що призвело до зіткнення транспортних засобів та їх пошкодження, ґрунтуються на повному, всебічному і об'єктивному з'ясуванні обставин справи, як це передбачено вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП.

Такі висновки суду підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення, схеми дорожньо-транспортної пригоди, пояснень іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4

Так, згідно з поясненнями ОСОБА_4, він 3 жовтня 2016 року, рухаючись за кермом автомобіля «Рено», державний номерний знак НОМЕР_2, у другій смузі руху по вулиці Кільцева дорога в місті Києві, відчув скрегіт з правої сторони власного автомобіля та, зупинившись, побачив, що автомобіль «Форд», здійснив зіткнення з його автомобілем.

Пояснення ОСОБА_4 повністю узгоджуються із схемою дорожньо-транспортної пригоди, з якої вбачається, що автомобіль «Рено», державний номерний знак НОМЕР_2, знаходився в положенні «прямо» відносно дорожнього полотна та на відстані 5,1 м. від правого краю проїзної частини.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України, ширина смуги руху не може бути меншою ніж 2,75 м.

При цьому п. 11.1 Правил дорожнього руху України регламентує, що кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів за відсутності дорожньої розмітки або відповідних дорожніх знаків визначається самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів та безпечних інтервалів між ними.

Згідно з п. 11.2 Правил дорожнього руху України, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини.

Крайнє положення на проїзній частині, за визначенням у п. 1.10 Правил дорожнього руху України, - це положення транспортного засобу на відстані від краю проїзної частини, яка не дає можливості рухатися попутному транспортному засобу ще ближче до краю проїзної частини.

Як видно зі схеми дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль «Форд», державний номерний знак НОМЕР_1, своєю правою стороною знаходився на відстані 2,1 м. від правого краю проїзної частини. При цьому, місце зіткнення транспортних засобів знаходиться на відстані 4,9 м. від правого краю дорожнього полотна.

Таке розташування автомобілів на проїзній частині свідчить про те, що автомобіль «Рено», державний номерний знак НОМЕР_2, у момент зіткнення знаходився у другій смузі руху, тоді як автомобіль «Форд», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, не знаходився у першій смузі руху, як про це зазначено ним в апеляційній скарзі.

Таким чином, всі наявні у матеріалах справи докази, на які посилається суд у постанові в обґрунтування своїх висновків, узгоджуються між собою та об'єктивно свідчать про винуватість ОСОБА_3 у порушенні правил дорожнього руху, яке виразилось у недотриманні ним безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення та пошкодження транспортних засобів.

Підстав ставити під сумнів допустимість наведених вище доказів чи достовірність відомостей, які у них містяться, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Натомість, доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_3, не містять даних, що спростовували б його вину у дорожньо-транспортній пригоді.

За вказаних обставин, доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що постанова суду є незаконною, оскільки він не порушував п. 13.1 Правил дорожнього руху України, а отже його вини у зіткненні з автомобілем «Рено», державний номерний знак НОМЕР_2, немає, - не відповідають матеріалам справи.

За встановлених судом першої інстанції обставин, дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ст. 124 КУпАП.

Накладене судом на ОСОБА_3 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, в межах санкції, установленої ст. 124 цього Кодексу, та з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, відсутності обставин, які б пом'якшували чи обтяжували відповідальність.

Порушень норм матеріального чи процесуального права під час розгляду справи судом першої інстанції, які були б підставою для скасування чи зміни постанови, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 124 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ПостановуСвятошинського районного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва С.В. Гладій