Справа № 409/2764/16-п
Провадження № 33/782/3/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2017 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області Чобур О.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Луганської області у м.Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Білокуракинського районного суду Луганської області від 20.12.2016 року, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Біловодського району Луганської області, громадянина України, непрацюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десяти тисяч двохсот) гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 275,60 грн.

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною постановою судді Семикоза С.О. визнано винним в тому, що 09.11.2016 року о 22 годині 30 хвилин він керував автомобілем НОМЕР_1 на вулиці Центральній у смт Білокуракине Луганської області в стані алкогольного сп`яніння. Від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення відмовився в присутності двох свідків, тим самим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду у зв`язку з односторонністю розгляду справи, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та постановити нову постанову, якою провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обгрунтування своїх вимог вказує, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушеннями, не відповідає чинному законодавству, тому він не може використовуватися судом як доказ по справі, оскільки протокол складався не на місці правопорушення та на другий день, без присутності понятих, тому він відмовився від підпису протоколу. Зазначає, що йому не дали можливості надати пояснення до протоколу про адміністративне правопорушення і не залучили його пояснення, які він надав інспектору поліції.

Вказує, що він не заперечує, той факт що вживав алкогольні напої, однак автомобілем він не керував.

Також зазначає, що свідки по справі не засвідчили те, що він керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того вказує, що при накладенні адміністративного стягнення були порушенні вимоги ст. 7, 245, 247, 251,252 КУпАП.

Зазначає, що акт медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, який міститься в матеріалах справи має порушення та не є допустимим доказом у справі, оскільки він складений неповноважною особою, він не був повідомлений про те, що в нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, не були взяті інші біологічні об`єкти для освідчення, та не надано копії акту на руки, не було роз`яснено порядок його оскарження.

Заслухавши ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційні вимоги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, зважаючи на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вина ОСОБА_2 знаходить підтвердження насамперед в показаннях свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які дали пояснення, що 09.11.2016 року ОСОБА_2 керував автомобілем на вулиці Центральній у Білокуракіному у стані алкогольного сп'яніння.

Тим самим спростовуються доводи апелянта про те, що він випив спиртне лише після того, як застряв у автомобілі.

Доводи апелянта про те, що його освідування на стан алкогольного сп'яніння проводилося некомпетентною особою, а саме фельдшером, не заслуговують на увагу, оскільки суд в постанові не посилався на медичний висновок щодо наявності у ОСОБА_2 стану алкогольного сп'яніння, як на доказ його вини.

Разом з тим, суд обгрунтовано визнав доказом показання у судовому засіданні свідка ОСОБА_5, яка засвідчила, що оглядала ОСОБА_2 у якості фельдшера, при цьому він був п'яний та висловлювався нецензурно. Аналіз крові виявив 1,82 проміле алкоголю у крові ОСОБА_2

Апеляційним судом не встановлено порушень при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, на які посилається апелянт, він складений у відповідності до вимог КУпАП, у присутності понятих, про що свідчить їх підписи у протоколі.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 стосовно порушень вимог КУпАП при накладенні на нього адміністративного стягнення, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 10200 (десяти тисяч двохсот) гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік з дотриманням вимог КУпАП, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені статтями 23 та 33-35 КУпАП, а також підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає доводи поданої апеляційної скарги ОСОБА_2 безпідставними, а постанову судді Білокуракинського районного суду Луганської області від 20.12.2016 року вважає законною та обґрунтованою.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Білокуракинського районного суду Луганської області від 20.12.2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Луганської області О.В. Чобур