Справа 350/50/17
Номер провадження 3/350/39/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2017 року смт.Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області Пулик М.В.,розглянувши адміністративну справу, яка надійшла від заступника начальника Управління Держпраці в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ід.код НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого директором ТзОВ «Поліком», громадянина України, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 09-16-0053/631 від 30 грудня 2016 року, ОСОБА_1, який перебуває на посаді директора ТзОВ «Поліком» вчинив триваюче адміністративне правопорушення вимог законодавства про працю, встановлене при перевірці ТзОВ «Поліком» 30.12.16р., відповідальність за яке передбачено ч.3 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: частини першої частини першої та третьої статті 24 Кодексу законів про працю України, так відповідно до вимог ст. 24 Кодексу законів про працю України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Перевіркою, проведеною в ТзОВ «Поліком», з представлених документів встановлено факти допуску працівників до роботи без оформлення трудового договору.

Так, не належним чином оформлені трудові відносини з найманими працівниками, з якими підприємство уклало договори цивільно-правового характеру, які переукладалися неодноразово. Зокрема, цивільно-правові угоди, які мають ознаки трудових договорів, було укладено на період з 01.09.2016р. по 30.09.2016р. з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

У жовтні 2016 р. укладено договори цивільно-правового характеру на період з 01.10.2016р. по 31.10.2016р. з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_9

В листопаді 2016 р. на період з 01.11.2016р. по 30.11.2016р. договори укладено з ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_11

За договорами цивільно-правового характеру, які укладались із ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_12, ОСОБА_13, забезпечено працівникам доступ до необхідних для виконання робіт матеріалів, документів, обладнання, до їх обов'язків входить виконання роботи на території товариства, використовуючи виробничі, складські та адміністративні приміщення. Згідно договорів працівники зобов'язувались виконувати роботи з формування балонних виробів на устаткуванні замовника в кількості, зазначеній в договорі.

Також для перевірки представлено договори цивільно-правового характеру про виконання робіт з розрахунку та нарахування заробітної плати в ТзОВ «Поліком», які укладено з ОСОБА_14 Дані договори переукладалися з 01.01.2016р. по 30.11.2016 р. кожного місяця зокрема. При цьому, перевіркою встановлено, що посада бухгалтера передбачена штатним розписом підприємства.

Як встановлено з розрахункових відомостей на працівників, з якими укладено договори цивільно-правового характеру, проводилося нарахування заробітної плати. У листопаді 2016 р. ОСОБА_10, ОСОБА_13 нараховано аванс (зарплату за першу половину місяця).

Таким чином, робота за укладеними договорами цивільно-правового характер) носить постійний характер. За наявності ознак, притаманних трудовим відносинам, повинен укладатися саме трудовий договір.

Під час перевірки ТзОВ "Поліком" надано в управління Держпраці інформацію про те,що станом на 30.12.2016 року цивільно-правові договори на підприємстві відсутні ( а.с.1-2).

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що вважає наявний в матеріалах справи протокол не належним доказом, оскільки складений з порушенням законодавства. Він надавав інспектору для перевірки абсолютно всі необхідні документи, які належним чином оформлені, відповідають вимогам чинного законодавства, тому в його діях відсутній склад адмінправопорушення. Крім того надавав інспектору пояснення, а в протоколі зазначено, що він відмовився від дачі пояснень. Відносини між TOB «Поліком» та ОСОБА_14, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_10 ОСОБА_15 договори підряду з якими наведені у протоколі, є відносинами цивільно-правового характеру, що виникли між сторонами на підставі договору на виконання робіт (договір підряду), регулюються положеннями такого договору та нормами Цивільного кодексу України, а виплата винагороди за таким договором проводиться на підставі актів приймання-передачі виконаних робіт, у повному обсязі та із сплатою усіх обов'язкових платежів до бюджету. Особи, згідно договору самостійно організовували свій час та порядок виконання робіт, не підпорядковувались внутрішньому трудовому розпорядку та були вільні у виборі методів виконання роботи, що становила предмет договору. При цьому, конкретний результат роботи, який підлягав переданню підприємству, як замовнику робіт та їх вартість, визначалась сторонами у договорі за спільною домовленістю.

Посада бухгалтера дійсно передбачена штатним розписом підприємства і вона заповнена, однак для надання допомоги штатному бухгалтеру укладалися цивільно-правові угоди з ОСОБА_14, яка також самостійно організовувала свій час та порядок виконання робіт пов»язаних з розрахунком та нарахуванням заробітної плати на підприємстві, не підпорядковувалась внутрішньому трудовому розпорядку та була вільна у виборі методів виконання роботи, що становила предмет договору. При цьому, конкретний результат роботи, який підлягав переданню підприємству, як замовнику робіт та їх вартість, визначалась сторонами у договорі за спільною домовленістю.

Що стосується факту нарахування та виплати авансу ОСОБА_13 а не ОСОБА_13, як про це вказано в протоколі, то таке нарахування відбулось цілком правомірно, оскільки зазначена особа з 01 лютого 2016 року та до цього часу працює в TOB «Поліком» на посаді інженера-технолога, згідно наказу № 07-К від 29.01.2016 року.

Нарахування та виплати авансу ОСОБА_10 не було, у даному випадку мала місце виплата передоплати за договором підряду, укладеним із цією особою, що відбулось на підставі заяви ОСОБА_10 та з урахуванням виконання нею частини роботи на момент виплати.

У жовтні 2016 року не укладалось договорів підряду з ОСОБА_6, ОСОБА_7та ОСОБА_8, як зазначено у протоколі та акті.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, вислухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол про адмінправопорушення, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП виходячи з наступного.

Згідно зі ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 41 КУпАП передбачає відповідальність за порушення вимог законодавства про працю та про охорону праці.

Згідно ч.3 вище вказаної статті така відповідальність наступає за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Відповідно до ч. 3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Цивільно-правовий договір - це угода між організацією (підприємством, установою тощо) і громадянином на виконання останнім певної роботи (а саме: договір підряду, договір доручення тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

За договором підряду, укладеним між власником і громадянином, останній зобов'язується за винагороду виконувати для підприємства індивідуально визначену роботу. Основною ознакою, що відрізняє підрядні (цивільно-правові) відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Підрядник, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

При цьому за підрядним договором оплачується не процес праці, а її результати, котрі визначають після закінчення роботи і оформляють актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата. Договором також може бути передбачено попередню або поетапну оплату. У трудовій книжці не робиться запис про виконання роботи за цивільно-правовими договорами. Водночас відповідно до п. «а» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків зараховується до стажу роботи, що дає право на трудову пенсію.

За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантуються заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

За трудовим договором відповідальність працівника чітко визначена нормами чинного законодавства, тоді як в цивільно-правовому договорі відповідальність встановлюється за згодою сторін.

Отже, основною ознакою, яка відрізняє трудові відносини від підрядних, є те, що трудове законодавство регулює процес трудової діяльності, її організації, а за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається поза його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Підрядник, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує і виконує свою роботу.

Копіями договорів цивільно-правового характеру про виконання робіт (а.с.7-9,11-16) підтверджено, що між ТзОВ «Поліком» та ОСОБА_14, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_10та ОСОБА_15 були укладені договори підряду про виконання робіт (надання послуг).

Як вбачається з вищевказаних цивільно-правових договорів ОСОБА_16,ОСОБА_3 та ОСОБА_4В зобов»язуються виконувати роботи з формування балонних виробів, ОСОБА_14- роботи з розрахунку та нарахування заробітної плати за певний період,ОСОБА_10- роботи з підготовки та складання статистичних звітів, ОСОБА_9-роботи по розробці рецептур нових видів продукції.

З таких фактичних даних випливає, що дані договори цивільно-правового характеру були укладені з даними особами, за їх згодою, з метою виконання певного виду роботи чи надання послуги.

За своєю природою дані договори є строковими, оскільки саме такий період за згодою виконавців, за цими договорами необхідний був для отримання результатів виконуваної роботи.

За змістом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Спір щодо правомірності укладеного договору (трудового, цивільного) повинен вирішуватися у судовому порядку за позовом особи, чиї права порушено.

З наявних у матеріалах справи договорів слідує, що сторони обумовили надання чітко визначених послуг, передбачивши порядок прийняття таких робіт та їх оплату на підставі актів здачі приймання виконаних робіт, а також право замовника підприємства відмовитись від прийняття робіт належної якості. Договори, що укладені із вказаними у протоколі особами не можуть вважатися трудовими договорами.

Таким чином, укладені договори між ТзОВ «Поліком» і фізичними особами є цивільно-правовими, укладені за вільним їх волевиявленням, а цим особам достеменно було відомо про те, що вони не є найманими працівниками. Крім того, жодна із цих осіб не зверталась зі скаргами як до органів держпраці, так і до суду з позовом про оформлення трудових відносин, у разі виконання роботи без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи.

За таких обставин зазначення в протоколі інспектором Управління Держпраці, який неодноразово запрошувався в судове засідання, що робота за укладеними договорами цивільно-правового характеру носить постійний характер, а за наявності ознак, притаманних трудовим відносинам, повинен укладатися саме трудовий договір, взагалі не містить жодного нормативно-правового обґрунтування, та не може бути прийняте судом як обставина для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.

Доказів про те,що цивільно-правові угоди ужовтні 2016 року укладалися з ОСОБА_6, ОСОБА_7та ОСОБА_8 матеріали даної справи не містять.

Поза увагою інспектора залишилась та обставина, що ОСОБА_9з 01 лютого 2016 року і по даний час працює в TOB «Поліком» на посаді інженера-технолога,що підтверджено довідкою № 12 від 19.01.2017 року ( а.с.72).

Про прийняття цього працівника на роботу повідомлений відповідний державний орган ( а.с.70-71).

За таких обставин, цілком законно ОСОБА_9 нараховано аванс ( зарплату за першу половину місяця).

Виплата ОСОБА_10 грошових коштів в розмірі 1000 грн.відбулася на підставі її заяви ( а.с.75), договору підряду від 01.11.2016 року ( а.с.15) та видаткового касового ордера від 18.11.2016 року ( а.с.76), тому твердження інспектора про отримання цих коштів як авансу (зарплати за першу половину місяця) є цілком довільним.

Отже, вимоги оскаржуваного протоколу не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому такий припис не може вважатися правомірним.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених вище обставин вважаю, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.41 ч.3 КУпАП.

Керуючись п. 1 ст. 247 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.41 ч.3 КУпАП закрити у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня винесення постанови через Рожнятівський районний суд.

Суддя :