АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/3770/16-п Номер провадження 33/786/39/17Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є. В. Доповідач ап. інст. Маліченко В. В.
Категорія: ч.1 с т.130 КУпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Маліченко В.В., з участю особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, та його захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 01 грудня 2016 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 01 грудня 2016 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с. Даштапа Морнеульського району Республіка Грузія, громадянин України, приватний підприємець, одружений, на утриманні має двох малолітніх дітей, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 275 грн. 60 коп. судового збору.

ОСОБА_2 визнаний винуватим у тому, що 01.11.2016 року о 03 год. 55 хв. в районі будинку № 88 по вул. Небесної сотні в м. Полтаві керував автомобілем «TOYOTA Camry» держ. номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати, а справу про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити провадженням за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що запис з відео реєстратора поліцейського автомобіля здійснений не у 2016, а у 2015 році, що свідчить про відсутність доказів керування ним транспортним засобом у нетверезому стані 01.11.2016 року.

Стверджує, що він не керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння.

Судом не виконані належним чином вимоги ст. 280 КУпАП, а тому постановлене помилкове рішення.

Викладені в постанові суду пояснення, що нібито він керував автомобілем у нетверезому стані, не відповідають дійсності.

Саме перебування особи в стані алкогольного сп'яніння не може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за відсутності доказів керування автомобілем.

Заслухавши ОСОБА_2, та його захисника ОСОБА_3, який просив апеляційну скаргу задовольнити, посилаючись на те, що він не керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, свідка ОСОБА_5 з приводу обставин події, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи місцевим судом дані вимоги закону не були виконані в повному обсязі.

Згідно зазначених у постанові судді місцевого суду пояснень, ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнавав, стверджував, що його автомобілем керував знайомий.

Водночас дані показання належним чином суддею місцевого суду перевірені не були.

В апеляційній інстанції ОСОБА_2 пояснив, що 01.11.2016 року він відпочивав разом з ОСОБА_5, з якою, перебував в інтимних стосунках. Так як він вживав алкоголь, за кермом автомобіля була ОСОБА_5, яка і підвезла його до будинку де він проживає, оскільки має посвідчення водія. У зв'язку з тим, що за їх автомобілем заїхав автомобіль поліції, та щоб їх стосунки не були виявлені, вона зразу ж після зупинки автомобіля пересіла на заднє сидіння, а він швидко пересів на сидіння водія. Оскільки в його квартирі на 4-му поверсі горіло світло, щоб залишитися непоміченими, ОСОБА_5 з автомобіля не виходила та не подавала ознак своєї присутності. В цей же час до його автомобіля підійшов працівник поліції.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_5, підтвердила, що у неї з ОСОБА_2 близькі стосунки, та 01.11.2016 року саме вона керувала автомобілем останнього, підвезла його додому, а побачивши, що у його квартирі горить світло, та у зв'язку з тим, що за ними під'їхав поліцейський патрульний автомобіль, швидко пересіла на заднє сидіння, а ОСОБА_2 зайняв місце водія. Вікна автомобіля тоновані, тому на задньому сидінні її ніхто не помітив.

Переглядом відеозапису події встановлено, що з моменту, як автомобіль TOYOTA Camry зупинився, до моменту, як ОСОБА_2 відчинив двері автомобіля, минуло більше 20 секунд.

Під час проведеного на пропозицію суду, добровільно, експерименту, який був проведений біля апеляційного суду, з участю ОСОБА_2 і ОСОБА_5 та автомобіля TOYOTA Camry д.н.з. НОМЕР_1, свідок ОСОБА_5, проїхала за кермом автомобіля декілька метрів, зупинилася, потім між передніми сидіннями автомобіля пересіла на заднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_2, тим часом, пересів із переднього пасажирського сидіння на місце водія. При цьому з моменту зупинки автомобіля до того, як особи у ньому перемістилися, пройшло близько 6 секунд.

За таких обставин, показання ОСОБА_2 заслуговують на увагу, оскільки його перебування за кермом власного автомобіля, після зупинки транспортного було зумовлено попереднім переміщенням в салоні автомобіля двох осіб, які мали близькі стосунки, та які не бажали щоб їхні стосунки було викрито.

Працівник поліції, який вийшов із свого автомобіля та дійшов до автомобіля ОСОБА_2 і до відкривання передніх дверей автомобіля пройшло щонайменше 20 секунд.

Наведене в сукупності ставить під сумнів факт вчинення ОСОБА_2 правопорушення, а саме того, що він керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння.

За таких обставин доводи апелянта вважаю переконливими.

Щодо зазначеного в апеляційній скарзі, що події відбувалися в 2015 році, а не в 2016 спростовано допитаним в судовому засіданні особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_6, який пояснив це тим, що неправильно було введено рік в програму відеореєстратора. Крім цього і сам ОСОБА_2 не заперечував того факту що записані відео реєстратором події відбувалися 1 листопада 2016 року.

У зв'язку з наведеним, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова судді скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 01 грудня 2016 року скасувати, а провадження по справі відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Маліченко