АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/186/17 Справа № 712/256/17-п Головуючий по 1 інстанції Орленко В. В.
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Іваненко І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2017 р. м. Черкаси

Суддя Апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, захисника Дуднік І. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 адвоката Дуднік І. О. на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 лютого 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2., не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень та один рік позбавлення права керування транспортними засобами; стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 320 грн., -

в с т а н о в и в :

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 лютого 2017 року ОСОБА_3 визнаний винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у тому, що він 21.12.2016 року о 14:30 год. в м. Черкаси по пров. Парковий керував автомобілем ГАЗ 33022 н.з. НОМЕР_3 з ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_3 адвокат Дуднік І. О. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 лютого 2017 року, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_3 складу правопорушення.

Указує, що постанова суду першої інстанції є необгрунтованою та незаконною, у зв'язку з неповнотою проведення судового розгляду. При ухваленні оскаржуваної постанови було порушено право на справедливий судовий розгляд, а також порушено принцип верховенства права, законності, рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом й недостатньо аргументовано мотивовано судове рішення. Також місцевим судом під час розгляду справи не дотримано вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, допущено однобічність та неповноту при дослідженні доказів і їх наступній оцінці, а також невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що свідок ОСОБА_5, поясненнями якого, зокрема, підтверджується вина ОСОБА_3, підтверджує відмову обвинуваченого від проходження медичного огляду, оскільки в поясненнях ОСОБА_5 цього підтвердження немає.

Під час розгляду справи по суті судом першої інстанції не вживались заходи для з'ясування причин неявки ОСОБА_3 в судове засідання, що призвело до неналежного з'ясування місцевим судом обставин справи та передчасного ухвалення постанови щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому в матеріалах справа наявна заява про відкладення слухання справи.

Розглядаючи справу, місцевий суд значно відступив від принципів повноти та об'єктивності судового розгляду та порушив вимоги п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14, що позбавило ОСОБА_3 можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема, дати пояснення, подати докази, заявити клопотання про допит свідків.

Крім того, судом першої інстанції не встановлено факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом у стані алкогольного спяніння та відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння належно на підставі належних і допустимих доказів. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 ставляться у вину обидва прояви об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 130 КупАП, як керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, так і відмова від проходження у передбаченому порядку огляду на стан сп'яніння.

Вказує, що працівники поліції не бачили, тобто не виявили самостійно, факту перебування ОСОБА_3 за кермом автомобіля. Це підтверджується рапортом, поясненнями свідків. Тому, враховуючи, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає обов'язок пройти огляд на стан сп'яніння саме для особи, яка керує транспортним засобом, а факт такого керування, зазначає апелянт, не встановлений, ОСОБА_3 не може нести відповідальність за відмову від проходження такого огляду. Крім того, всупереч вимог ст. 254 КУпАП ОСОБА_3 не було вручено протокол про адміністративне правопорушення. Також ОСОБА_3 не було роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та його захисник апеляційну скаргу останньої підтримали з мотивів, які в ній наведені. Просили скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_3 складу правопорушення.

Свідок ОСОБА_5 (інспектор поліції) показав, що того дня він не був на роботі, а повертався автомобілем зі своєю дружиною з тренування. Він був за кермом. На дорозі його увагу привернув автомобіль «Газель», водій якого поводився на дорозі агресивно, порушував правила дорожнього руху. Він почав слідувати за цим автомобілем і попросив дружину знімати події на телефон. Невдовзі автомобіль зупинився біля одного з дворів у приватному секторі. Він, підійшовши до автомобіля, побачив, що в ньому за кермом сидить особа, в подальшому ідентифікована як ОСОБА_3, а поруч з ним ще одна особа і дитина. На запитання щодо порушень ПДР водій не реагував, а поїхав далі і невдовзі зупинився біля іншого двору. Свідок прослідував за ним, представився як поліцейський і намагався утримувати його від зникнення в дворі, викликавши наряд поліції, оскільки водій виявляв явні ознаки алкогольного сп'яніння. Поліцейській прибули на місце за 4-5 хвилин й надалі вони оформляли матеріали.

Свідок ОСОБА_5 надав суду копію відеофайлу, який був знятий ним та його дружиною. Суд переглянув дані цього файлу у судовому засіданні. На відео видно, що автомобіль під керуванням свідка рухається за автомобілем «Газель» вулицями міста Черкаси. Коли автомобіль зупиняється біля одного з приватних будинків, свідок виходить зі свого автомобіля і підходить до дверцят водія «Газелі». На відео чітко видно, що за кермом «Газелі» перебуває особа, яка є дуже схожою на обвинуваченого ОСОБА_3 На запитання свідка щодо порушень ПДР і агресивного водіння, водій «Газелі» відповідає, що все гаразд, і їде далі.

Інспектор поліції ОСОБА_6 у судовому засіданні показала, що в ході патрулювання до них від іншого поліцейського надійшов виклик про те, що виявлений факт керування особою автомобілем у стані алкогольного сп'яніння. Приїхавши на місце, вони виявили автомобіль, який стояв біля двору, і особу з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Як з'ясували пізніше, це був ОСОБА_3 Пройти огляд на стан сп'яніння він відмовився, мотивуючи це тим, що не керував автомобілем. Так само він відмовився й від підпису у протоколі.

Інспектор поліції ОСОБА_7 у судовому засіданні надав покази, які є аналогічними показам інспектора ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що вона їхала в автомобілі разом зі своїм теперішнім чоловіком ОСОБА_5, який працює в поліції. Чоловік побачив автомобіль, який рухався з порушенням ПДР. Вона на прохання чоловіка почала знімати ці події на мобільний телефон. Коли автомобіль зупинився біля одного з дворів, водій хотів зникнути в дворі, але чоловік утримував його від цього до приїзду поліцейського патруля.

Заслухавши пояснення учасників провадження, вивчивши матеріли справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Суддя апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції належно встановлені обставини, які дають обґрунтоване право притягнути ОСОБА_3 до відповідальності за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

З пояснень свідка ОСОБА_9 вбачається, що водієві ОСОБА_3 було у його присутності запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння, однак останній відмовився їхати до медичного закладу на освідування (а.с. 4).

Згідно з поясненнями свідка ОСОБА_5 автомобіль НОМЕР_2, ігнорував ПДР, створювало аварійні ситуації та не вмикало покажчики повороту при маневрах. Після зупинки автомобіля, він підійшов до водія та побачив, що ОСОБА_3 мав ознаки сп'яніння: почервоніння обличчя та нечітка мова. Після чого він викликав наряд поліції та не дав змоги порушнику покинути місце зупинки. До приїзду поліції ОСОБА_3 постійно був з ним (а.с. 5).

Тому, посилання апелянта на те, що не встановлено факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, суддя апеляційного суду вважає необґрунтованими. Факт відмови ОСОБА_3 він проходження огляду на стан сп'яніння підтверджується не лише даними матеріалів справи, але й вищезазначеними показами свідків. Це твердження апелянта суд розцінює як спробу уникнення притягнення до відповідальності ОСОБА_3

Виходячи з цього, дії обвинуваченого судом першої інстанції кваліфіковані вірно. Стосовно виду і розміру стягнення суддя апеляційного суду вбачає, що суд першої інстанції належно і обґрунтовано застосував до обвинуваченого стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами згідно з санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції Закону України від 07.07.2016 р. № 1446-VIII.

Суд апеляційної інстанції бере до уваги доводи апелянта про те, що ОСОБА_3 не був присутнім в судовому засіданні суду першої інстанції, що відображено й у змісті самої оскаржуваної постанови. Однак, враховуючи, що права обвинуваченого на безпосереднє представлення своєї позиції суду були поновлені судом апеляційної інстанції, й правильність рішення суду першої інстанції була підтверджена, суд апеляційної інстанції не вбачає доцільним скасовувати вірне за своєю суттю рішення місцевого суду лише з формальних міркувань.

Стосовно доводів сторони захисту про сплив строку давності накладення на особу адміністративного стягнення станом на час розгляду справи апеляційним судом, суд апеляційної інстанції вбачає, що законність рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом станом на час ухвалення такого рішення. Тому, якщо на час ухвалення оскаржуваної постанови місцевим судом передбачений ст. 38 КУпАП строк накладення стягнення не сплив, таке притягнення в цьому аспекті є законним.

Стосовно того, що факт перебування особи за кремом був зафіксований поліцейським, який в цей час не перебував на чергуванні, суд апеляційної інстанції вбачає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов'язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Тому суд вважає, що факт перебування обвинуваченого за кермом автомобіля був зафіксований у законний спосіб.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст. 247, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 адвоката Дуднік І. О. залишити без задоволення.

Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 лютого 2017 року відносно ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко