Номер провадження: 33/785/490/17
Номер справи місцевого суду: 520/2275/17
Головуючий у першій інстанції Чванкін С. А.
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши подану ним апеляційну скаргу на постанову Київського районного суду м. Одеси від 28.02.2017 року відносно:

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, який працює по найму, проживає за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції, ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на шість місяців, а також стягнуто судовий збір у розмірі 320 гривень.

Відповідно до постанови суду, 29.01.2017 року о 10 год. ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Хюндай» держ. знак НОМЕР_1, на автодорозі Одеса-Білгород-Дністровський, рухаючись зі сторони ж/м «7 небо», на заборонений червоний сигнал світлофора допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ», д/з НОМЕР_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів, після чого залишив місце ДТП, чим порушив вимоги п. 8.7.3.е «Правил дорожнього руху України».

Постановою Київського районного суду м. Одеси по справі №520/2278/17 від 29.01.2017 року, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що постанова суду від 28.02.2017 підлягає скасуванню у зв'язку з наступними обставинами:

- суд не звернув уваги на той факт, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено свідків події, самого потерпілого, а лише додані пояснення особи, яка нібито керувала транспортним засобом «ВАЗ»;

- суд не зазначив у постанові, що вказане перехрестя він перетинав не на червоний сигнал світлофору, а на зелений, який моргав та фактично перетнув стоп лінію перед світлофором на швидкості 60 км/год.;

- в матеріалах справи не міститься документів, які б підтверджували його місце роботи, професію, характеристику як особи, сімейний стан, те що він раніше не притягувався до адміністративної відповідальності за аналогічні правопорушення, тощо, тобто постанова винесена з порушенням вимог ст.33 КУпАП. Крім того, він добровільно, в повному обсязі, відшкодував потерпілому ОСОБА_3 спричинену шкоду, завдану внаслідок ДТП;

- поза увагою суду залишився той факт, що автомобіль використовується ним в робочих цілях і позбавлення права його керування ставить його у дуже скрутне матеріальне становище;

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 просив постанову суду скасувати та винести нову, якою визнати його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП та застосувати до нього стягнення у вигляді штрафу.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, та просив її задовольнити, оскільки раніше до адміністративної відповідальності він не притягувався, та скоєна ним ДТП до тяжких наслідків не призвела, а керування транспортним засобом є єдиним джерелом доходу його сім"ї.

Заслухавши ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова судді зміні з наступних підстав.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, при зазначених у постанові обставинах, підтверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення, схемою дорожньо-транспортної пригоди, поясненнями ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_3 і в апеляційній скарзі не заперечується, тому його дії кваліфіковані правильно за ст. 124 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд вважає необхідним внести зміни в мотивувальну частину постанови суду 1-ої інстанції щодо встановлення фактичних обставин вчинення правопорушення, а саме зазначити, що ДТП мала місце 29.01.2017 року о 07 год., оскільки відповідно до пояснень свідків та самого ОСОБА_2 відбулася саме о 07 год. ранку.

Разом з тим, адміністративне стягнення ОСОБА_2 призначено з порушенням вимог ст. 33 КУпАП, оскільки у випадках, коли санкція закону, по якому особа визнається винною, передбачає різні види стягнень, суддя при винесенні постанови, повинний мотивувати застосування того або іншого виду стягнення.

Як видно зі змісту мотивувальної частини постанови, суд не мотивував застосування іншого адміністративного стягнення, окрім позбавлення права керувати транспортними засобами, хоча санкція ст. 124 КУпАП передбачає альтернативу.

Так, відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його провини, майнове положення, обставини, які пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Разом з тим, на момент винесення постанови існували підстави для призначення ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу, що також передбачено санкцією ст. 124 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що суд, при накладенні стягнення, не врахував, що ОСОБА_2 вперше притягується до адміністративної відповідальності, повністю визнав свою вину і щиро розкаявся у вчиненому правопорушенні, користування автомобілем є єдиним джерелом доходу його сім'ї та він повністю відшкодував потерпілому шкоду, завдану внаслідок ДТП.

Обставини, що обтяжують його відповідальність у постанові не наведені, отже, вони відсутні.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, протесту прокурора суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу чи протест прокурора без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Враховуючи, що накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами є надто суворим та з урахуванням характеру вчиненого правопорушення та його особи, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення його вимог і застосування до нього стягнення у виді штрафу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - задовольнити частково.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 28.02.2017 року відносно ОСОБА_2, - змінити.

В мотивувальній частині постанови зазначити, що ДТП мала місце 29.01.2017 року о 07 год. 00 хв.

Накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП у виді штрафу в дохід держави в розмірі 340 (триста сорок) грн.

В іншій частині постанову суду першої інстанції - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца