Справа № 304/209/17
Провадження № 3/304/114/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2017 року м. Перечин

Перечинський районний суд у складі: судді Амарович В.П., при секретарі Ковач М.Ф., з участю прокурора Малицького С.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки у Закарпатській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, голову Перечинської районної ради, -

за ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1, обіймаючи посаду голови Перечинської районної ради Закарпатської області, будучи суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, як посадова особа уповноважена на виконання функцій місцевого самоврядування, керуючись приватними інтересами, та діючи у власних інтересах, що полягають у суперечності між особистим приватним інтересам та своїми службовими повноваженнями, наявність яких впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та невідкладно не повідомив колегіальний орган під час виконання повноважень про наявність реального конфлікту інтересів та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів за що відповідальність передбачена ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Так, ОСОБА_1 інкримінується, що він під час головування на І сесії VII скликання Перечинської районної ради 26.11.2015 року виніс на обговорення проект рішення щодо присвоєння йому 5-го рангу посадової особи місцевого самоврядування в межах 3-ї категорії класифікації посад в органах місцевого самоврядування, не повідомивши раду про наявний реальний конфлікт інтересів, прийнявши це рішення (проголосувавши за таке) в умовах реального конфлікту інтересів.

Крім цього, ОСОБА_1 звинувачується в аналогічних діях на ІІ та XIII сесіях VII скликання Перечинської районної ради відповідно від 24.12.2015 року та 22.12.2016 року, в ході яких він, як голова ради виносив на обговорення проекти рішень про надбавку собі по 50 відсотків до заробітку, прийнявши такі рішення (проголосувавши за них) чим допустив реальний конфлікт інтересів та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаних проступків не визнав, пояснивши, що дійсно виносив на обговорення проект рішення про присвоєння йому 5-го рангу посадової особи місцевого самоврядування та приймав таке шляхом голосування за нього. Крім цього двічі виносив на обговорення проекти рішень про встановлення собі надбавок до заробітку та приймав такі шляхом голосування за них. До початку згаданих сесій ради, депутатському корпусу він повідомляв, що являється головою цієї ради і питання, які вирішуватимуться, стосуються його особи, тобто про наявність реального конфлікту інтересів.

Прокурор у судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП з підстав наведених в протоколі №18 про порушення ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 25 лютого 2017 року.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Виходячи зі змісту ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 цього Закону правила врегулювання конфлікту інтересів в діяльності голів, заступників голів обласних та районних рад, міських, сільських, селищних голів, секретарів міських, сільських, селищних рад, депутатів місцевих рад визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб та засади організації відповідних органів.

Згідно приписів ч. 1 ст. 59-1 (конфлікт інтересів) Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це, тобто про конфлікт інтересів, під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

З об'єктивної сторони корупційне правопорушення характеризується умисною формою вини, а саме, прямим умислом, а також наявністю відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи чи інтересу третіх осіб, яким суб'єкт правопорушення мав керуватись при його вчиненні, на що звернено увагу в Рішенні Конституційного Суду України від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010). Викладене стосується й диспозицій ст.172 - 7 КУпАП.

При цьому, суб'єктивна сторона правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, характеризується тим, що воно вчиняється умисно; особа, яка його вчиняє, усвідомлює, що вона не повідомляє про наявність у неї реального конфлікту інтересів або вчиняє дії чи приймає рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Таким чином, вище перелічені приписи діючого законодавства, зокрема ст.172-7 КУпАП, визначають що зазначений конфлікт зароджується і розвивається в рамках свідомості однієї особи, у якої можливе виникнення реального конфлікту інтересів, і яка має корисний прямий умисел на приховане задоволення свого особистого інтересу, нікому на час даного задоволення не відомого.

Тому, в даному випадку, з урахуванням чинного законодавства та визначення термінів «оголошення», «повідомлення», слід визнати, що повідомлення чи оголошення особою про конкретний реальний конфлікт інтересів безпосередньому керівнику або іншому органу, здійснюється тільки у разі якщо зазначеним особам (або органу) до цього було про нього не відомо.

Протокол №3 засідання лічильної комісії від 19 листопада 2015 року Перечинської районної ради сьомого скликання свідчить про те, що усім депутатам районної ради було відомо, що ОСОБА_1 є головою цієї ради так як рішенням №5 від 19.11.2015 року вони затвердили цей протокол і обрали його головою Перечинської районної ради.

Тобто, в даних випадках взагалі відсутні відомості щодо приховування ОСОБА_1 наявного інтересу; про даний інтерес знав та його усвідомлював кожний депутат районної ради перед початком голосування за відповідні питання.

Слід зазначити, що в умовах реального конфлікту інтересів ОСОБА_1 як особа, що не має безпосереднього керівника, не повинен був діяти відповідно до п.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», тобто повідомляти у встановлений строк, відповідні органи, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», підставою для участі ОСОБА_1 у голосуванні по питанням, що його стосуються є відповідне повідомлення останнім про конфлікт інтересів під час засідань обласної ради, на яких розглядались відповідні питання, якщо він бажав брати участь у їх розгляді та прийнятті рішень відповідною радою.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність наявності у нього реального конфлікту інтересів та прийняття ним рішень в умовах реального конфлікту інтересів, зокрема щодо вирішення питань про присвоєння йому 5-го рангу посадової особи місцевого самоврядування в межах 3-ї категорії класифікації посад в органах місцевого самоврядування та встановлення надбавок до заробітку нічим не спростовані. Останній повідомляв депутатський корпус, що вирішуватимуться питання, повязані з його особою, як головою Перечинської районної ради, при цьому, що всім депутатам було відомо, що ОСОБА_1 являється головою цієї ради, так як вони особисто обирали його на цю посаду.

Діями ОСОБА_1 не порушені вимоги ст. 28 ч. 1, ст. 35 ч. 1 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 59-1 ч. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» та ст. 12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Рішення сесій Перечинської районної ради у неправомірності дій по винесенні на обговорення та прийняття таких обвинувачують ОСОБА_1 як голову ради на даний час є чинними, що ствердили учасники процесу.

За таких обставин в діях ОСОБА_1 відсутній склад проступків, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, а тому провадження у даній справі слід закрити.

Керуючись ст. ст. 3, 28 Закону України «Про запобігання корупції», ст. ст. 22, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1, 2 ст.172-7 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу, тобто у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до апеляційного суду Закарпатської області через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:ОСОБА_2