АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/252/2017 Постанова винесена суддею Слободянюк П.Л.
Категорія: ст. 188-40 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., з участю захисника ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, працює директором ТОВ «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів», проживає за адресою: АДРЕСА_1,

на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 188-40 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп.

Згідно з постановою, 31.08.2016 ОСОБА_3, займаючи посаду директора ТОВ «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів» (далі - Товариство), не виконав законні вимоги представників Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, зокрема, головного спеціаліста ОСОБА_4 та провідного спеціаліста ОСОБА_5, які прийшли до офісу Товариства, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Терещенківська, 21, оф. 13, для продовження здійснення позапланової виїзної перевірки додержання підприємством законодавства про захист персональних даних.

У зв'язку із ненаданням у листі Товариством від 15.07.2016 № б/н всіх документів та інформації, зазначених у наданому 14.07.2016 Орієнтовному переліку, головний спеціаліст Управління з питань захисту персональних даних ОСОБА_4 вручив директору Товариства ОСОБА_3 письмову вимогу від 31.08.2016, відповідно до якої просив додатково надати для перевірки документи та інформацію, забезпечити доступ уповноважених посадових осіб до приміщень та робочих місць Товариства, де здійснюється обробка персональних даних клієнтів, документів Товариства, в яких зберігаються відомості про клієнтів, журналу вхідної-вихідної кореспонденції Товариства.

Незважаючи на наявність зазначеної вимоги, директор Товариства ОСОБА_3 не допустив уповноважених посадових осіб Секретаріату до приміщень та робочих місць Товариства, де здійснюється обробка персональних даних клієнтів, не надав доступ уповноваженим посадовим особам Секретаріату до документів Товариства, у яких зберігаються відомості про клієнтів та журналу вхідної-вихідної кореспонденції Товариства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року, а провадження в справі щодо нього закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд, визнавши його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 188-40 КУпАП, не звернув увагу на те, що перевірку Товариства було проведено представниками Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини без законних підстав та належного оформлення, оскільки жодних доручень на її проведення, як того вимагають положення п.п. 2.1, 2.2 Порядку здійснення Уповноваженими Верховної Ради України з прав людини контролю за додержанням законодавства про захист персональних (далі - Порядок), йому, як директору Товариства, надано не було, та в порушення пп. 6.2.5 Порядку не оформлено належним чином результати такої перевірки.

За відсутності передбачених п. 2.2. Порядку документів, які дають право на проведення перевірки ТОВ «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів», відсутні, як зазначає апелянт, і підстави вважати вимоги посадових осіб Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини законними, отже в його діях немає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-40 КУпАП.

В той же час, як стверджує апелянт, 31.08.2016 працівникам Управління з питань захисту персональних даних Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини було надано доступ до приміщення Товариства та всі наявні оригінали документів, зокрема, оригінал Статуту Товариства, Наказ про призначення директора Товариства від 22.04.2015 № 01, свідоцтво про державну реєстрацію Товариства, Довідку № АА 763071 з ЄДРПОУ, свідоцтво про реєстрацію на знак для товарів і послуг № 131377, журнал кореспонденції підприємства, що підтверджується письмовими матеріалами справи та поясненнями головного юрисконсульта Товариства ОСОБА_6, яким суд не дав належної оцінки. При цьому, інших запитуваних документів у Товариства немає, про що і було повідомлено під час перевірки, отже вони й не могли бути надані спеціалістам Управління з питань захисту персональних даних. До того ж, на адресу Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в письмовій формі неодноразово надавались роз'яснення з приводу відсутності баз персональних даних у Товариства.

Разом з апеляційною скаргою від ОСОБА_3 надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення від 06 жовтня 2016 року.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, враховуючи, що ОСОБА_3 не брав участі у розгляді справи в суді першої інстанції та судом не були дотримані вимоги ч. 1 ст. 285 КУпАП, вважаю можливим поновити ОСОБА_3 строк на оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року.

В суд апеляційної інстанції ОСОБА_3 не з'явився, проте його неявка в даному випадку не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2 на підтримку апеляційних вимог, допитавши свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 та доводи апеляційної скарги, прихожу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов'язані з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,

284 КУпАП.

Суддя місцевого суду, всупереч доводів апеляційної скарги, в повній мірі врахував положення вищезазначених норм закону.

Так, диспозиція ст. 188-40 КУпАП передбачає відповідальність за невиконання законних вимог Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини або представників Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Як убачається з провадження в справі про адміністративне правопорушення, 31.08.2016 щодо ОСОБА_3 складено протокол про те, що, не допустивши 31.08.2016 уповноважених посадових осіб Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини під час продовження здійснення позапланової виїзної перевірки додержання Товариством законодавства про захист персональних даних, до приміщень та робочих місць ТОВ «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів», де здійснюється обробка персональних даних клієнтів підприємства, та не надавши їм доступ до документів Товариства, у яких зберігаються відомості про клієнтів і журналу вхідної-вихідної кореспонденції, директор ТОВ «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів» ОСОБА_3 не виконав законних вимог представників Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Зі змісту судового рішення та матеріалів зазначеного провадження слідує, що суддя місцевого суду при розгляді даної справи дослідив її матеріали, допитав свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, проаналізував у постанові всі докази, у тому числі й письмові пояснення ОСОБА_3, який у судове засідання на виклик суду не прибув, надав доказам об'єктивну оцінку, повно та всебічно з'ясувавши обставини правопорушення, вірно дійшовши висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-40 КУпАП, тобто у невиконанні законних вимог представників Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що перевірку Товариства було проведено представниками Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини без законних підстав та належного оформлення, оскільки жодних доручень на її проведення, як того вимагають положення п.п. 2.1, 2.2 Порядку йому, як директору Товариства, надано не було, не заслуговують на увагу, враховуючи наступне.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про захист персональних даних» Уповноважений Верховної Ради з прав людини у межах повноважень, передбачених законом здійснює контроль за додержанням законодавства про захист персональних даних. Повноваження у сфері персональних даних Уповноваженого закріплені ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист персональних даних», зокрема і щодо права проводити на підставі звернень або за власною ініціативою виїзні та безвиїзні, планові, позапланові перевірки володільців або розпорядників персональних даних в порядку, визначеному Уповноваженим, із забезпеченням відповідно до закону доступу до приміщень, де здійснюється обробка персональних даних, отримувати на свою вимогу та мати доступ до будь-якої інформації (документів) володільців або розпорядників персональних даних, у тому числі доступ до персональних даних, відповідних баз даних чи картотек, інформації з обмеженим доступом, а також складати протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності та направляти їх до суду у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини», на працівників Секретаріату, яким делегуються повноваження зі здійснення контролю за додержанням законодавства про захист персональних даних, поширюються загальні гарантії діяльності Уповноваженого. Відмова від співпраці тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Згідно з п. 2.2. Порядку здійснення Уповноваженими Верховної Ради з прав людини контролю за додержанням законодавства про захист персональних даних, затвердженого наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 08.01.2014 № 1/02-14 (зі змінами, в редакції, що діє як на даний час, так і діяла станом на 31.08.2016) визначено, що Уповноважені посадові особи здійснюють свої повноваження на підставі службового посвідчення та додатку до нього, який є невід'ємною частиною посвідчення та підтверджує обсяг повноважень працівника Секретаріату, виданих відповідно до Положення про службові посвідчення працівників Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, затвердженого наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 14.12.2012 № 19/8-12.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається і апелянтом в цій частині не оспорюється, що при перевірці Товариства представники Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, зокрема, головний спеціаліст ОСОБА_4 та провідний спеціаліст ОСОБА_5, директору Товариства ОСОБА_3 на виконання вимог п. 2.2. Порядку та підтвердження своїх повноважень на проведення перевірки надали свої службові посвідчення та додатки до нього, повідомили про свої права та повноваження, причину та мету перевірки, а також роз'яснили права та обов'язки суб'єкта перевірки, на підтвердження чого надали пам'ятку про права та обов'язки уповноваженої посадової особи та суб'єкта перевірки на стадії контролю за додержанням суб'єктами перевірки законодавства про захист персональних даних (а.с.9-11).

З огляду ж на те, що в суді знайшла своє підтвердження та обставина, що представники Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини до приміщень та робочих місць Товариства, де безпосередньо здійснюється обробка персональних даних клієнтів, допущені не були, не заслуговують на увагу й доводи апелянта про не оформлення, як того вимагає п. 6.2.5 Порядку, 31.08.2016 результатів перевірки ТОВ «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів».

Крім того, з метою додаткової перевірки доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції були дослідженні додаткові письмові докази та додатково допитані свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, котрі пояснили, що Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини було відкрито провадження за зверненням ОСОБА_7, який просив встановити джерела походження отриманих про нього даних ТОВ «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів», представниками якого неодноразово йому здійснювалися телефонні дзвінки з пропозицією укласти договір довічного утримання. З метою з'ясування обставин, вказаних заявником у зверненні, було надіслано до Товариства запити, в яких ставилися питання про надання відомостей щодо джерела походження інформації про заявника, а також чи є він клієнтом цього підприємства, чи пропонувалося йому укладення певних цивільно-правових договорів. Оскільки з отриманих відповідей неможливо було однозначно та зрозуміло встановити відомості про заявника, було прийнято рішення щодо проведення позапланової виїзної перевірки. При цьому, здійснивши 14.07.2016 перший візит з перевіркою до Товариства, вони не застали на робочому місці його директора - ОСОБА_3, а тому вручили орієнтовний перелік документів, дослідження яких надало б можливість перевірити звернення ОСОБА_7, юрисконсульту ОСОБА_6, яка пояснила, що після спілкування з директором, в робочому порядку зв'яжеться з ними для планування подальшого їхнього візиту до Товариства, якщо в цьому буде необхідність. Наступного дня ОСОБА_6 представила їм певні документи, при цьому деякі з них, котрі взагалі не вимагалися та не були необхідні для перевірки, а що стосується решти документів, зазначених в орієнтовному переліку, то вказала про їх відсутність, хоча при візиті з перевіркою до Товариства зазначала про їх наявність. Для перевірки такої інформації, а також у зв'язку з тим, що предмет перевірки не був досліджений, 31.08.2016 вони вдруге здійснили виїзд до Товариства для продовження перевірки, де вручили ОСОБА_3 письмову вимогу про надання документів, а також вимогу щодо надання доступу до тих приміщень, де безпосередньо здійснюється обробка персональних даних клієнтів Товариства, з метою підтвердження чи спростування факту обробки персональних даних заявника. Проте директор Товариства ОСОБА_3 відмовив у їх законних вимогах, не надав інформацію та документи, необхідні для розгляду звернення ОСОБА_7 та не допустив до тих приміщень і робочих місць працівників Товариства, де здійснюється обробка персональних даних клієнтів, отже щодо ОСОБА_3 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 188-40 КУпАП.

Що стосується припису № 24-16 від 19.09.2016 про усунення порушень вимог законодавства у сфері захисту персональних даних, виданого ТОВ «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів», на який сторона захисту посилається як на доказ невинуватості ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, обґрунтовуючи свою позицію тим, що цим приписом було підтверджено відсутність у Товариства тих документів, які вимагали надати представники Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, то свідки в цій частині пояснили, що фактично перевірка Товариства була закінчена 13.09.2016, отже саме за її результатами 19.09.2016 було складено відповідний акт перевірки та припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері захисту персональних даних, між тим діяльність Товариства в будь-якому випадку пов'язана з обробкою персональних даних клієнтів, а 31.08.2016 їм не надали можливість ознайомитися з документами, у яких зберігаються відомості про клієнтів та не допустили до робочих місць співробітників Товариства, які безпосередньо здійснюють обробку персональних даних клієнтів.

Такі пояснення свідків узгоджуються з письмовими доказами по справі, в тому числі й з відомостями, викладеними в акті перевірки додержання ТОВ «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів» законодавства про захист персональних даних» від 19.09.2016, а тому судом приймаються до уваги як належні докази винуватості ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 188-40 КУпАП.

Водночас надана в суді апеляційної інстанції стороною захисту копія відповіді ТОВ «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів» від 17.10.2016 на припис № 24-16 від 19.09.2016 також доводить вчинення ОСОБА_3 зазначеного адміністративного правопорушення, оскільки зі змісту цієї відповіді, підписаної безпосередньо директором Товариства слідує, що з метою усунення порушення законодавства у сфері захисту персональних даних, виявлених під час перевірки, було здійснено певні заходи, зокрема в осіб, які працюють у ТОВ «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів», відібрано письмові зобов'язання про нерозголошення персональних даних, які їм було довірено або які їм стали відомі у зв'язку з виконанням професійних обов'язків, заведено журнал обліку осіб, які працюють у ТОВ «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів» та мають доступ до персональних даних, отже зазначене є підтвердженням, що співробітниками Товариства обробляються персональні дані клієнтів, що також слідує і з правових засад діяльності ТОВ «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів», яке здійснює господарську діяльність, в тому числі й щодо надання соціальної допомоги із забезпеченням проживання та без забезпечення проживання, укладення договорів довічного утримання, недержавного пенсійного забезпечення, діяльності у сфері обов'язкового соціального страхування, операцій з нерухомим майном, при цьому відсутність у Товариства окремої бази персональних даних у формі картотек та в електронній формі, на що посилається апелянт в апеляційній скарзі, звертаючи увагу на листи, які направлялися Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини (а.с. 12-13, 19), не є підставою вважати, що ОСОБА_3 31.08.2016 були виконанні вимоги уповноважених посадових осіб Секретаріату щодо доступу до тих приміщень і робочих місць, де здійснюється обробка персональних даних клієнтів, та документів, у яких зберігаються відомості про клієнтів.

Що стосується пояснень в суді першої інстанції головного юрисконсульта Товариства ОСОБА_6 та доводів апеляційної скарги про те, що суддя місцевого суду безпідставно не прийняв їх до уваги, то, враховуючи, що пояснення зазначеного свідка суперечать фактичним обставинам провадження, які правильно встановлені судом першої інстанції, доводи апелянта в цій частині не заслуговують на увагу.

З огляду на викладене, вважаю всі доводи апелянта щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-40 КУпАП, безпідставними, а судове рішення про його винуватість у вчиненні цього правопорушення законним та обґрунтованим.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_3 суддя врахував обставини справи і наслідки правопорушення, дані про особу ОСОБА_3 та його відношення до вчиненого, й обґрунтовано визначив вид та розмір стягнення в межах, встановлених санкцією ст. 188-40 КУпАП, тобто дотримав і вимог ст. 33 КУпАП, а накладене стягнення, відповідно до ст. 23 КУпАП, є необхідним та достатнім для запобігання вчиненню нових правопорушень.

Враховуючи наведене, за відсутності підстав для зміни або скасування постанови судді місцевого суду від 06 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_3, його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року, відповідно до якої ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-40 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 гривень, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва О.П. Павленко