Номер провадження: 33/785/444/17
Головуючий у першій інстанції Морозова І. В.
Доповідач Толкаченко О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Толкаченко О.О., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Малиновського районного суду м.Одеси від 06 лютого 2017 року, -

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. Стягнутий судовий збір в сумі 320 грн.

Згідно з постановою судді районного суду, ОСОБА_2, 07 листопада 2016 року о 16:30 годині, в порушення вимог п.2.9а Правил дорожнього руху, керував автомобілем «RENAULT», р/н НОМЕР_1 з напівпричепом KOGEL S 24, рухаючись по вул. Транспортна, ІМТП 4-рн. 3 прохідна, м. Чорноморськ Одеської області, в стані алкогольного сп'яніння.

Таким чином, своїми діями водій ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що вважає постанову суду першої інстанції незаконною та такою, що винесена із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема ОСОБА_2 стверджує, що справа, всупереч вимогам ст.268 КУпАП, була розглянута за його відсутності, що позбавило його можливості реалізувати своє право на захист та надати суду пояснення, які б мали суттєве значення для правильного вирішення справи. При цьому, суд в порушення ст.277-2 КУпАП, своєчасно не повідомив про час та місце розгляду справи, що позбавило його права на участь в судовому розгляді справи.

Крім того, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі стверджує, що висновки суду про його винуватість у вчиненні правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки він дійсно вживав алкогольні напої, але вже після того, як залишив автомобіль на стоянці ІМТП 4-рн. 3 прохідна, м. Чорноморськ Одеської області, і протокол про адміністративне правопорушення щодо нього був складений працівниками поліції коли він виходив з прохідної підприємства.

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить скасувати постанову судді та закрити провадження по справі в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення приходжу до таких висновків.

Згідно з вимогами ч.7 ст.294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що згідно довідки про доставку SMS-повідомлення, ОСОБА_2 03.02.2017 року був повідомлений про розгляд справи щодо нього, на номер його мобільного телефону (а.с.10-11).

За таких обставин апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи ОСОБА_2 про те, що він не був своєчасно повідомлений про час та місце розгляду справи, в зв'язку з чим був позбавлений можливості надати пояснення щодо обставин вчиненого правопорушення та скористатися своїм правом на захист у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП.

У відповідності до ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному з'ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`активному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що при її розгляді суд першої інстанції, повно та об'єктивно розглянув справу та за результатами розгляду виніс обґрунтоване рішення про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_4 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена в ході судового розгляду справи судом першої інстанції та підтверджується наступними доказами:

- актом про скоєння порушення № 166 від 07.11.2016 року, складеним охоронцем мобільної групи СМБ ОСОБА_5 у присутності охоронця ОСОБА_6 та начальника мобільної групи СМБ ОСОБА_7, відповідно до якого ОСОБА_4, який працює водієм, 07.11.2016 року керував автомобілем «RENAULT» р/н НОМЕР_1 з напівпричепом KOGEL S 24, на території ІМТП 4-рн. 3 прохідна (виїзд), м. Чорноморськ Одеської області;

- протоколом про адміністративне правопорушення, складеним за фактом керування водієм ОСОБА_4 автомобілем «RENAULT», р/н НОМЕР_1 з напівпричепом KOGEL S 24, на території ІМТП 4-рн. 3 прохідна (виїзд), м. Чорноморськ Одеської області в стані алкогольного сп'яніння;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння № 001967, проведеного у день подій, яки розглядаються, відповідно до якого ОСОБА_4 на час медичного огляду перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 07 листопада 2016 року та інкримінуються ОСОБА_2

У своїй апеляційній скарзі та в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 пояснив, що дійсно знаходився в стані алкогольного сп'яніння, але не керував автомобілем.

Покази надані ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду суперечать його поясненням в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 №152402, в якому він власноруч зазначив, що переганяв автомобіль по території підприємства на стоянку, випивши пляшку безалкогольного пива.

Вказаний протокол був складений співробітниками Національної поліції о 18 годині 10 хвилин 07 листопада 2016 року.

Огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння був здійснений в закладі охорони здоров'я 07 листопада 2017 року о 19 годині 50 хвилин, тобто не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, як то прямо передбачено ст.266 КУпАП.

Висновок щодо результатів медичного огляду підтвердив, що ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп'яніння.

При цьому, 07 листопада 2017 року о 16 годині 30 хвилин під час складання акту про скоєння порушення № 166 від 07.11.2016 року, ОСОБА_2 взагалі відмовився від дачі будь-яких пояснень щодо обставин його зупинки.

Такі суперечливі показання ОСОБА_2 апеляційний суд розцінює, як спробу ввести суд в оману з метою ухилитись від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, яке характеризується підвищеною суспільною небезпечністю, оскільки керування автомобілем у стані алкогольного сп'яніння ставить під загрозу життя та здоров'я як самих водіїв, які перебувають у такому стані, так і інших учасників дорожнього руху.

В свою чергу апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази узгоджуються між собою, є належними, допустимими та повністю підтверджують вину ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд визнає правильними висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, або знаходячись під впливом наркотичних або токсичних речовин, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_2 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

З таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про відсутність в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв'язку з чим не вбачаю підстав для зміни або скасування постанови.

Керуючись статтями 130, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя апеляційного суду,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м.Одеса від 06 лютого 2017 року, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області О.О. Толкаченко