Справа № 163/2886/16-п
Провадження № 3/163/15/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2017 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Гайдук А.Л.,

за участі секретаря Горпинко К.О.,

особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1,

розглянувши, направлені Любомльським відділом поліції ГУНП у Волинській області, матеріали справи за протоколом серії АП2 №536224 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, водія ФОП «ОСОБА_2І.», РНОКПП НОМЕР_1, паспорт громадянина України серії АС №437203, виданий Любомльським РВ УМВС України у Волинській області 12.05.1998 року, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 19 листопада 2016 року о 10 годині 10 хвилин керував автомобілем марки «Фольксваген-Пассат», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, на 43 км. автодороги Т-03-02, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги пункту 2.9.(а) Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 в суді факт вчинення ним зазначеного правопорушення не визнав та пояснив, що автомобілем марки «Фольксваген - Пассат», у вказані дату та годину він не керував, а слідував у ньому в якості пасажира. За кермом був його син ОСОБА_3, а в якості ще одного пасажира - ОСОБА_2, з яким 19.11.2016 року, приблизно за пів години до поїздки, він вживав горілку, орієнтовно 200 гр. на двох. В той час, коли вони слідували по автодорозі, на «куснищанській гірці», що поблизу с.Куснище Любомльського району, автомобіль зупинили працівники поліції, через те, що у ньому не було увімкнене світло фар. Злякавшись працівників поліції, його син пересів на заднє пасажирське сидіння. Коли працівники поліції відкрили автомобіль, то за кермом нікого не було, сам же він сидів на передньому пасажирському сидінні, а на задніх сидіннях - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Працівники поліції, не представившись та не пояснивши причин зупинки, почали предявляти звинувачення, що за кермом перебував саме він, після чого запропонували поїхати в лікарню для медичного освідування на алкоголь, на що він не погоджувався, пояснюючи, що автомобілем не керував. Однак, застосувавши до нього силу, працівники поліції все ж таки завезли його в ТМО Любомльського і Шацького районів, де під час проведення медичного огляду забір крові для проведення аналізу на стан алкогольного спяніння у нього не відбирали. Після цього, з лікарні його привезли назад, а через деякий час приїхала його дружина і забрала автомобіль. Вказав, що усю розмову з працівниками поліції він записував на диктофон мобільного телефону, однак після того, як він зателефонував на гарячу лінію Національної поліції, телефон у нього відібрали поліцейські та усі записи стерли, повідомивши, що відносно нього буде складено протокол за керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння. Вважає, що протокол відносно нього було складено без законних на те підстав, з грубим порушенням його прав, оскільки передбачених законодавством прав йому роз'яснено не було, в тому числі право мати захисника, а у проханні надати адвоката - було відмовлено та примірних протоколу - не вручено. Крім цього зазначив, що працівники поліції постійно чинили тиск, як на нього, так і на пасажирів автомобіля, заставляли останніх, щось підписувати, у звязку із чим на дії працівників поліції він звертався до начальника Любомльського ВП ГУНП у Волинській області з проханням розібратись у даній ситуації, притягнути винних осіб до відповідальності та надати йому копію складеного протоколу. Просив суд не притягувати його до відповідальності, оскільки правопорушення він не вчиняв.

Незважаючи на повне невизнання ОСОБА_1 своєї вини у керуванні транспортним засобом 19 листопада 2016 року о 10 годині 10 хвилин в стані алкогольного спяніння, його вина у вчиненні даного адміністративного правопорушення повністю доводиться зібраними та дослідженими судом доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №536224 від 19.11.2016 року відносно ОСОБА_1 за ознаками ч.1 ст. 130 КУпАП, від підпису у якому останній відмовився в присутності свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 19.11.2016 року, з яких слідує, що в даному транспортному засобі він слідував в якості пасажира, а за кермом перебував ОСОБА_1, з яким перед цим о 08 год. ранку в місті Любомль він вживав алкоголь, зокрема, випили 300 грам горілки на двох, після чого ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, сів за кермо автомобіля, яким вони поїхали в с. Штунь, однак за межами м.Любомль автомобіль був зупинений працівниками поліції;

- рапортом інспектора СРПП №3 Любомльського ВП ОСОБА_6 від 19.11.2016 року, у якому зафіксована доповідь про те, що 19.11.2016 року ним, спільно з старшим сержантом поліції ОСОБА_7, на автодорозі Т-03-02, 43 км, було зупинено автомобіль марки «Фольксваген-Пассат», р.н.з. АС0996АК, за порушення правил користування зовнішніми світловими приладами, під керуванням ОСОБА_1, який поводив себе неадекватно, агресивно, відмовився предявити посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіль, а під час розмови у нього було встановлено наявність ознак алкоголю, про що свідчив запах з його ротової порожнини;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.11.2016 року за №342, відповідно до якого 19.11.2016 року об 11 год. 10 хв. громадянин ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного спяніння, однак від підпису у даному висновку останній відмовився у присутності працівників поліції.

Крім цього, допитаний в судовому засіданні в якості свідка старший інспектор Любомльського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 показав, що 19 листопада 2016 року під час патрулювання на автодорозі Піща - Любомль Верба спільно з ОСОБА_7, на відрізку дороги з м.Любомль до с.Куснища Любомльського району, приблизно за 300 метрів до них, різко, без увімкненого світла фар, загальмував автомобіль «Фольксваген Пассат». У цей же час ОСОБА_7 зателефонував іншому наряду поліції для того, щоб останні виїхали назустріч даному автомобілю на той випадок, якщо водій зробить маневр розвороту і поїде в протилежну сторону. При цьому, він безпосередньо бачив, як під час зупинки даного транспортного засобу, ОСОБА_1 пересів на переднє пасажирське сидіння, однак коли підійшов до автомобіля, то останній вказав, що за кермом він не їхав, а сам водій втік в поле, хоча в полі нікого не було. При спілкуванні, ОСОБА_1 мав явні ознаки алкогольного спяніння, що в подальшому підтвердилось медичним висновком.

Аналогічні покази в судовому засіданні дав свідок - інспектор Любомльського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7, який, окрім цього, також підтвердив, що безпосередньо бачив, як після зупинки даного транспортного засобу, його водій пересів на пасажирське сидіння.

Допитаний в якості свідка пасажир ОСОБА_2 в суді дав інші показання, ніж ті, що зазначені у його письмових поясненнях, а саме, вказав, що за кермом автомобіля слідував син ОСОБА_1, який, після зупинки їх працівниками міліції, злякався та відразу пересів на заднє сидіння. З приводу наявних у справі його письмових пояснень вказав, що сам він на момент тих подій перебував у стані алкогольного спяніння, тому, не читаючи, їх підписав.

Однак такі показання свідка ОСОБА_2 обєктивно спростовуються показаннями інспектора Любомльського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8, який відбирав у нього письмові пояснення, та в якості свідка суду показав, що ОСОБА_2 пояснення давав добровільно та будь-якого тиску на нього не чинилось.

Крім цього, ОСОБА_8 показав, що безпосереднім очевидцем цих подій він не був, однак з пояснень пасажира - ОСОБА_2, який особисто вказував, що за кермом їхав ОСОБА_1, з яким останній перед цим вживав горілку, та зі слів інспектора поліції ОСОБА_6, йому було відомо, що автомобілем керував саме ОСОБА_1 Будь-якої мови про керування автомобілем сином останнього на той час не було.

Син ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в суді ствердив, що за кермом їхав саме він, а не його батько, однак через те, що він не має посвідчення водія, під час зупинки автомобіля працівниками поліції, злякався та пересів на заднє сидіння.

Натомість, до таких показань зазначеного свідка суд відноситься критично, оскільки особі, що притягується до відповідальності, він доводиться близьким родичем сином, а тому їх правдивість, з огляду на інші наявні у матеріалах справи докази, піддається розумному сумніву, а самі показання розцінюються судом не інакше, як сприяння у доведеності обраної позиції невинуватості близької йому людини з метою уникнення від відповідальності, яка на сьогодення свідчить про її суворість.

Між цим, сформована та узгоджена з показаннями свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 позиція ОСОБА_1 про те, що останній автомобілем не керував, обєктивно спростовується копією постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 279269 від 19.11.2016 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 19 листопада 2016 року о 10 год. 10 хв., керуючи транспортним засобом «Фольксваген - Пассат», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3, по автодорозі Т-03-02, на 43 км., не увімкнув світло фар автомобіля, та не мав при собі (не предявив для перевірки) посвідчення водія. Вказана постанова ОСОБА_1 не оскаржувалась та 29.11.2016 року набрала законної сили.

Тим самим, факт керування ОСОБА_1 автомобілем марки «Фольксваген - Пассат», р.н.з. АС 0996 АК, о 10 год. 10 хв. 19.11.2016 року є доведеним, а в сукупності з висновком медичного освідування підтверджує його перебування у цей час у стані алкогольного спяніння.

Таким чином, досліджені та оцінені у справі докази в їх сукупності та системному звязку, доводять винуватість ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, за викладених у протоколі обставин, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з цим, суд не дає оцінку допитаного в якості свідка інспектора поліції ОСОБА_9, оскільки безпосереднім очевидцем фактів, що викладені в протоколі, останній не був, а про ці обставини йому стало відомо лише зі слів інспекторів поліції: ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які несли патрулювання, та з приводу аналізованих подій в суді дали власні показання.

З аналогічних підстав суд не приймає до уваги й показання свідка ОСОБА_10, яка доводиться ОСОБА_1 дружиною, а ОСОБА_3 матірю, так як її показання ґрунтуються виключно на словах останніх, які судом також допитувались.

Вирішуючи питання про вид та міру відповідальності ОСОБА_1, у відповідності до вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, суд враховує фактичні обставини справи, характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до порушення правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, відсутність обставин, що помякшують та обтяжують відповідальність правопорушника, дані про його особу, перебування на його утриманні двох неповнолітніх дітей, ступінь його вини у вчиненому та наполегливе намагання уникнути від відповідальності за скоєне, та з урахуванням сукупності наведених обставин, вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка не містить альтернативи, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно ст.40-1 КУпАП та п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 320 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 221, 283, ч.1 п.1 ст. 284 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», на підставі ч.1 ст.130 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Штраф в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень підлягає стягненню на рахунок 0001 в ГУДКСУ у Волинській області (МФО 803014, , одержувач ГУК у Волинській області, код класифікації доходів бюджету 21081300, призначення платежу «адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху»).

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 320 (триста двадцять) гривень судового збору на рахунок 0262 в ГУДКСУ у Волинській області (МФО 803014, , отримувач УДКСУ в Любомльському районі, код класифікації доходів бюджету 22030001).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області ОСОБА_11