Справа № 303/207/17
П О С Т А Н О В А

24.03.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Феєра І.С., розглянув справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою прокурора Мукачівської місцевої прокуратури Прохорова С.А. на постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.02.2017.

Цією постановою, провадження в справі стосовно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки АДРЕСА_1, громадянки України, пенсіонерки, закрито в зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

23.02.2017, прокурор, не погоджуючись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, у якій просить постанову суду - скасувати, прийняти нову, якою ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП, та накласти на неї стягнення в межах санкції статті. Вимоги обґрунтовує тим, що в ході судового розгляду, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 взагалі нікого не повідомляла про наявність реального конфлікту інтересів. Навіть у випадку якщо вона не є підлеглою голови РВК, вона як член колективного органу, зобов'язана була здійснити повідомлення такого органу. Тому, уважає помилковим висновки суду щодо відсутності в діяннях ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП.

Апеляційний суд дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги прокурора, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з таких підстав.

Згідно рішення Конституційного Суду України №3-рп/2010 від 27.01.2010 апеляційне оскарження судового рішення можливе у всіх випадках, крім тих, коли закон містить заборону на таке оскарження.

Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ (1697-18) внесені зміни до ст. ст.7, 287, 294 КУпАП.

Указані зміни, відповідно до розділу XII прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» від 14.10. 2014, №1697-VІ (1697-18), набрали чинності з наступного дня після його опублікування, зокрема, з 26.10.2014.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП (з врахуванням внесених до неї змін від 14.10.2014) постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

-2-

Внесеними 14.10.2014 змінами до ч.2 ст.294 КУпАП (підп.2 п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру») прокурора виключено зі складу суб'єктів апеляційного оскарження постанови суду в справі про адміністративні правопорушення, за винятком випадку, визначеного в ч.5 ст.7 КУпАП, а саме коли прокурор здійснює «нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян».

Отже, у вищезазначеній статті КУпАП дано вичерпний перелік суб'єктів, які наділені правом оскаржувати постанову судді в справах про адміністративні правопорушення, і прокурор до цього кола суб'єктів не входить.

Відповідно до ст.250 КУпАП прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення має право: порушувати провадження в справах про адміністративне правопорушення; знайомитися з матеріалами справи; перевіряти законність дій органів (посадових осіб) при провадженні в справі; брати участь у розгляді справи; заявляти клопотання; давати висновки з питань, що виникають під час розгляду справи; перевіряти правильність застосування відповідними органами (посадовими особами) заходів впливу за адміністративні правопорушення; вносити подання, оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення, а також вчиняти інші передбачені законом дії.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що вона передбачає тільки право прокурора перевіряти правильність застосування відповідними органами (посадовими особами) заходів впливу за адміністративні правопорушення. Такими заходами примусового характеру, пов'язаними з обмеженням особистої свободи громадян, фактично є лише адміністративний арешт, але за правопорушення, пов'язані з корупцією, він не застосовується.

Як убачається з постанови суду щодо ОСОБА_2 не застосовувались судом заходи примусового характеру, пов'язаного з обмеженням її особистої свободи.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що прокурор не наділений повноваженнями оскаржувати постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.02.2017 щодо ОСОБА_2.

За вказаних обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне застосувати аналогію закону й відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП зобов'язаний повернути апеляційну скаргу, особі яка її подала.

Керуючись ч.5 ст.7, ст. 287, ч.2 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу прокурора Мукачівської місцевої прокуратури на постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.02.2017 щодо ОСОБА_2 - повернути прокурору Прохорову С.А..

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя :