Справа № 459/244/17 Провадження № 3/459/96/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2017 р. суддя Червоноградського міського суду Львівської області Новосад М.Д., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у м. Львові ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Червоноградського міського суду Львівської області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Автоматизованою системою документообігу суду проведено авторозподіл для розгляду і визначено в якості головуючого судді Новосада М.Д..

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що наявні підстави для самовідводу від участі в справі у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 раніше працював суддею, головою Червоноградського міського суду. Головуючий по справі тривалий час, спільно працював з ним в даному суді. 25 серпня 2015 року ОСОБА_1 звільнений як суддя Червоноградського міського суду за його заявою про відставку, і відповідно до ст. 116 ч. 5 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» за ним зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Згідно п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» - незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. Так при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих звязків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що можуть впливати на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватись довірою не тільки з боку сторін в конкретному розгляді, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв'язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Згідно із ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

У КУпАП відсутні положення щодо відводу судді, проте суддя може взяти самовідвід, керуючись загальними принципами, які випливають з Конституції України та вимог щодо об'єктивності і неупередженості судді, зазначених у міжнародно-правових актах тим паче, що діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України мають відповідні статті про відвід (самовідвід) судді, тому при розгляді питання про самовідвід слід застосувати аналогію права.

Норма про самовідвід гарантує неупередженість та об'єктивність здійснення правосуддя. Інші обставини, які б викликали сумнів в об'єктивності та неупередженості судді, відсутні.

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з'їздом суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов'язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об'єктивного рішення у справі.

Відповідно до ст.9 Конституції України, ст.2 ЦПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» до даних правовідносин також можна застосувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (п.1 ст.6), в якій закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Наявність безсторонності визначається у тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви учасників процесу у його безсторонності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 року «Ветштайн проти Швейцарії», тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов'язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен заявляти самовідвід.

Таким чином, з метою недопущення затягування строків розгляду даної справи, виключення будь-якого сумніву в об'єктивності та неупередженості судді, вважаю за необхідне заявити самовідвід по даній справі.

Керуючись ст. 248 КУпАП, ст.15 Кодексу суддівської етики, -

ПОСТАНОВИВ:

Заявити самовідвід в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП повернути в канцелярію суду для проведення її перерозподілу автоматизованою системою документообігу.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_2