29 березня 2017 року м. Маріуполь
Суддя Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі ОСОБА_1, за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу останнього на постанову Волноваського районного суду Донецької області від 27 лютого 2017 року, якою
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5,
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн.,
в с т а н о в и л а:
згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 28 листопада 2016 року о 14:55 годині керував транспортним засобом - «ІЖ 271501», державний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_5, по вул. Комсомольській біля будинку №60 в с. Гранітне Волноваського району Донецької області з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів), від продуття алкотестера та проходження медичного огляду на стан спяніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.
На зазначену постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати останню, оскільки судом порушені вимоги ст. 268 КУпАП, внаслідок чого однобічно і неповно досліджені обставини, які мають суттєве значення у справі, а висновки судді не відповідають дійсності. Так, про час і місце розгляду справи він належним чином не був повідомлений, у звязку із чим були грубо порушені його права на захист.
Посилався на те, що 28.11.2016 року дійсно керував автомобілем «ІЖ 271501», в якому на пасажирському сидінні знаходився його знайомий ОСОБА_6 У звязку з виниклою необхідністю, він заїхав до своєї знайомої, ОСОБА_6 залишався в автомобілі. Після повернення через годину, ОСОБА_6 повідомив, що за його відсутності, транспортний засіб оглядали працівники поліції та вилучили усі документи, які в ньому знаходилися, зокрема й посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Зі слів ОСОБА_6 при огляді автомобіля ані понятих, ані свідків не було.
З приводу неправомірних дій працівників поліції ОСОБА_2 звертався за телефоном гарячої ліній Головного управління національної поліції, а також із заявою до прокуратури Волноваського району.
Приблизно через два тижні його було запрошено до відділення ДПС, де запропонувано підписати протокол від 28 листопада 2016 року про те, що нібито він керував автомобілем в стані алкогольного спяніння. Оскільки він відмовився, йому не надали копію протоколу та тимчасове посвідчення водія.
Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений незаконно, без його участі.
Заслухавши правопорушника ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, вважаю що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова судді скасуванню.
Відповідно до вимог ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Дана справа, розглянута у відсутність ОСОБА_2 та в матеріалах справи не міститься жодних свідчень про належне своєчасне його повідомлення про те, що розгляд справи відбудеться 27 лютого 2017 року у Волноваському районному суді Донецької області.
З урахуванням цього слід визнати, що ОСОБА_2 був позбавлений можливості реалізувати в суді, передбачені законом (ст.268 КУпАП) права, якими наділена особа, котра притягається до адміністративної відповідальності й, зокрема, права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо, що є безумовною підставою для скасування постанови суду.
Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані стосовно даного правопорушення встановлюються окрім протоколу про адміністративне правопорушення поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та іншими доказами.
Однак дані вимоги закону судом при розгляді справи щодо ОСОБА_2 не виконані в повному обсязі.
З постанови суду вбачається, що суддя прийшов до висновку про порушення з боку ОСОБА_2 п.2.5 Правил дорожнього руху України та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з огляду на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №506608 від 28.11.2016 року (а.с. 3), а також на рапорти працівників поліції (а.с.4-5).
Проте, з таким висновком суду погодитись неможливо.
Як вбачається з протоколу АП2 №506608 в ньому відсутній підпис правопорушника та є запис про те, що ОСОБА_2 відмовився від підпису, проходження огляду газоаналізатором та огляду в медичному закладі. Однак, одним з двох свідків, в присутності яких ОСОБА_2 відмовлявся, в протоколі вказано ОСОБА_7, який згідно рапорту (а.с.4) є інспектором поліції, в присутності якого був складений протокол, що є грубим порушенням п.6 розділу 2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», у відповідності з яким, не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.
Згідно до вимог ст. 266 КУпАП України огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться, з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №506608 (а.с.3) вбачається, що на підтвердження відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння фактично свідки залучені не були, технічний запис з відеореєстратору відсутній, що у свою чергу вказує на відсутність доказів в порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України та є грубим порушенням діючого законодавства.
Крім того, обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.
Враховуючи пояснення ОСОБА_2, дослідивши всі докази у їх сукупності, приходжу до висновку про відсутність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у вчиненні якого визнано винуватим ОСОБА_2, а тому його доводи про це у скарзі є цілком слушними.
Згідно ст.ст.9,245,252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Між тим, судом при розгляді справи ці вимоги закону не було виконано, свій висновок, як вбачається з оскаржуваної постанови, суд зробив лише з даних, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та пояснень осіб, що склали його, фактично не перевіривши їх, а тому висновки суду в постанові не відповідають фактичним обставинам справи.
Таким чином, суд, який розглядав справу, помилково прийшов до висновку про доведеність вини, тобто наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
За таких обставин, постанову районного суду слід скасувати, ухвалити нову постанову, якою провадження по справі закрити, відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 247, 294 КУпАП України,
п о с т а н о в и л а :
апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Свіягіна І.М.