Справа № 487/6628/16-п 05.04.2017 05.04.2017 05.04.2017
Номер провадження: 33/784/147/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 5" квітня 2017 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області

у складі: головуючої - судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Тимошенка О.С.

особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 на постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку с.Новоолександрівка, Нижньосірогозького району Херсонської області, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

- визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Згідно постанови суду, 5 грудня 2016 року близько 23:10, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Nissan Micra», номер державної реєстрації НОМЕР_1, в районі перехрестя вул. Садової та пр. Центрального у м.Миколаєві, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нестійка хода).

Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила пункт 2.5 Правил дорожнього руху України.

Постановою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 березня 2017 року внесені виправлення у постанову від 16.02.2017 р. та виправлена описка в прізвищі правопорушника з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1».

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 просить поновити йому строк на оскарження постанови, скасувати постанову та провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Мотивуючи причини пропуску строку на апеляційне оскарження, апелянт зазначає, що розгляд справи 16.02.2017 р. проводився без участі ОСОБА_1, яка просила відкласти розгляд справи у зв'язку з її хворобою. Копія постанови у встановлений законом час їй не направлена. Про результати розгляду справи стало відомо 10.03.2017 р. Вважає, що, розглянувши справу у відсутність ОСОБА_1, суд порушив вимоги ст. 268 КУпАП.

Зазначає, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та в суді ОСОБА_1 не визнала вину, а тому суд мав повно та всебічно дослідити всі обставини та докази по справі. Однак, суд не дотримався вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, а тому необґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1

На думку апелянта, інспектором поліції не надано жодних доказів на підтвердження правомірності зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1, лише зазначено, що на вказаний автомобіль було отримано орієнтування. Однак, що за орієнтування, та чи є це підставою для зупинки автомобіля, суд не встановив. Посилаючись на те, що судом не допитано свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вважає, що їх письмові пояснення не можуть бути доказами вини ОСОБА_1

Тому вважає, що відсутні докази, якими підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, судове рішення ґрунтується на припущеннях, що є недопустимим. На думку апелянта, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

Заслухавши ОСОБА_1 та її захисника ОСОБА_2 на підтримку клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд встановив наступне.

Відповідно до вимог ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

З матеріалів справи вбачається, що копія постанови від 16.02.2017 р. судом направлена поштовим відправленням ОСОБА_1 лише 01.03.2017 р., дані про її отримання відсутні. Відповідно матеріалів справи, захисник ОСОБА_2 отримав копію постанови 10.03.2017 р. (а.с.40), а апеляційна скарга подана 20.03.2017 р.

Оскільки апеляційна скарга подана протягом 10 днів з моменту отримання копії постанови по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, строк на її оскарження не пропущений.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильними та ґрунтуються на досліджених доказах.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного

вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Тому суд першої інстанції, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, в обґрунтування своїх висновків вірно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, пояснення свідків, які були присутні при його складанні, та на дані відеозапису. Ці докази в їх сукупності беззаперечно доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 на місці зупинки в присутності двох свідків відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою газоаналізатора алкотестора Драгер, а також від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння в установленому законом порядку в медичному закладі, чим порушила п. 2.5 ПДР.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП, та щодо місця, часу вчинення, суті адміністративного правопорушення повністю узгоджуються з даними відеозапису, здійсненого за допомогою відеореєстратора при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Зокрема, даними відеозапису, який досліджений судом, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які суд першої інстанції обґрунтовано врахував при прийнятті рішення, підтверджується та обставина, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки та в медичному закладі.

З даних відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 пропонувала працівникам поліції, щоб огляд пройшла її племінниця, цікавилася, яким чином можна пройти огляд, щоб результат був на її користь, підтвердила, що вживала спиртні напої в невеликій кількості. Окрім того, ОСОБА_1 спочатку відмовилася від проходження огляду у медичному закладі, погодившись на огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестора Драгер, а в подальшому, коли працівники поліції доставили алкотестер, ОСОБА_1 в категоричній формі відмовилася від проходження огляду як на місці зупинки, так і в медичному закладі.

Хоча свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на які послався суд, не були допитані судом, але письмові пояснення свідків відповідно до вимог ст.251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення. Крім того, під час судового розгляду ОСОБА_1 не заявляла клопотання про їх допит в суді. Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтвердила, що працівники поліції долучили свідків, і ця обставина вбачається з даних відеозапису, з якого слідує, що свідки надавали пояснення, в яких підтвердили відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння. Тому доводи апелянта про порушення процесуальних прав ОСОБА_1 з огляду на те, що ці свідки не допитані в суді, не є слушними.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не відмовлялася від проходження в установленому законом огляду на стан сп'яніння, спростовуються даними відеозапису, а також її поясненнями ОСОБА_1 в судовому засіданні, в яких вона визнала, що працівники поліції пропонували їй пройти тест на стан сп'яніння за допомогою спеціального засобу «Драгер», але вона відмовилася, тому що боялась задихнутися, дихаючи в трубку газоаналізатора, також їй пропонували пройти огляд у медичному закладі, від чого вона теж відмовилася, оскільки погано себе відчувала.

Як свідчить відеозапис, патрульні поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, від чого остання відмовилася. Також їй було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, від чого вона теж відмовилася.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про відсутність підстав для зупинки транспортного засобу, не відповідають дійсності, оскільки з даних відеозапису вбачається, що працівники поліції підстави для зупинки повідомили, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений у зв'язку із порушенням нею вимог ПДР, що підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 (працівник поліції). Дані відеозапису беззаперечно доводять також ту обставину, що за кермом автомобіля перебувала саме ОСОБА_1

Посилання апелянта на те, що до адміністративної відповідальності притягнута інша особа, оскільки у постанові невірно зазначено прізвище «ОСОБА_1», не відповідають дійсності, оскільки протокол складений саме у відношенні ОСОБА_1, а допущена судом помилка в написанні її прізвища була виправлена постановою суду від 10.03.2017 р.

Хоча останнє судове засідання 16.02.2017 р. проведено у відсутність ОСОБА_1, однак немає підстав вважати, що суд порушив процесуальні права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки ОСОБА_1 неодноразово викликалася до суду, судові засідання 20.01.2017 р., 30.01.2017 р. та 10.02.2017 р. відбувалися за її участю, ОСОБА_1 давала пояснення, клопотань про допит свідків не заявляла.

Крім того, ОСОБА_1 скористалася правом апеляційного оскарження, під час якого фактично поновленні її процесуальні права.

Та обставина, що постанова про виправлення описки була винесена 10.03.2017 р., тобто після спливу строку на притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, про що під час апеляційного розгляду заявив захисник, не є підставою для скасування постанови суду з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КПК України, як просить апелянт.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Отже, стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_1 з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, а вид стягнення та розмір штрафу передбачений санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 289, 294 КУпАП, суд ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, - залишити без зміни.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча: