АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Слоквенко Г.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, за участю: правопорушника ОСОБА_1, його захисників - адвокатів Барановського А.Л., Єлькіна В.Б., потерпілої ОСОБА_4 та її представника - адвоката Хейлика В.В. апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився у с. Тячівка Тячівського району Закарпатської області, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на один рік,

ВСТАНОВИВ :

Постановою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на один рік.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, водій ОСОБА_1 08 жовтня 2016 року о 16.00 год. на автодорозі Р-52 «Дніпро-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка» напроти АЗС №37 ТОВ «Автотрансойл», керуючи автомобілем ГАЗ 5312 д.н.з. НОМЕР_4 здійснював поворот ліворуч, не переконавшись у безпеці свого маневру, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем Деу Нексіа д.н.з. НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_4, яка здійснювала його обгін. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілям завдано механічні пошкодження, травмувалися пасажири автомобіля Деу Нексіа ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, винести нову постанову, якою визнати його невинуватим та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що постанова суду винесена незаконно, з порушенням норм матеріального і процесуального права. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Судовий розгляд проведено неповно та однобічно. Його доводи стосовно того, що перед поворотом він ввімкнув лівий поворот, в лівому дзеркалі заднього виду впевнився у відсутності транспортних засобів, як тільки почав повертати ліворуч, до заправки, відчув удар автомобіля ДЕУ Нексія під керуванням ОСОБА_4, нічим не спростовані. Суд безпідставно відмовив в задоволенні відводу головуючому, в клопотаннях про долучення відеозапису з АЗС №37, про призначення судової автотехнічної експертизи з приведенням до присяги експерта, відповідального за виконання даної експертизи, про виклик до судового засідання для допиту в якості свідків інспектора ДПС ОСОБА_10 та слідчого ОСОБА_13, та безпідставно розглянув справу за відсутності вказаних свідків. Суд не дав оцінку фотографіям, долученим до матеріалів справи. Також апелянт вказує на те, що висновок автотехнічного дослідження №18/10.1-74 від 14 листопада 2016 року не може бути визнаний доказом його вини, оскільки експерт не попереджався про кримінальну відповідальність, та не конкретизовано, якими матеріалами він керувався.

На дану апеляційну скаргу потерпіла ОСОБА_4 та в її інтересах адвокат Хейлик В.В. подали заперечення, в яких вказують на те, що доводи апеляції свідчать лише про спробу правопорушника уникнути адміністративної відповідальності. Зазначають, що якби водій ОСОБА_1 слідкував би за дорожнім рухом, він спочатку побачив би автомобіль Деу Нексія, а не почув звук удару; мають певний сумнів щодо того, як ОСОБА_1 міг здійснювати маневр повороту ліворуч завантаженим трьома тоннами насіння автомобілем на швидкості 50 км/год, а також вказуєть на те, що апелянт а своїй скарзі посилається на обставини, встановлені судом відносно водія на прізвище ОСОБА_20, який до цієї справи не має жодного відношення. Отже ОСОБА_4 та її представник Хейлик В.В. просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді без змін.

В суді апеляційної інстанції :

ОСОБА_1 та його захисники Барановський А.Л. та Єлькін В.Б.підтримали вимоги апеляційної скарги та просили скасувати постанову районного суду, а провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, а також заявили клопотання про долучення до матеріалів справи копії скарг ОСОБА_1 до керівних органів національної поліції України на дії інспектора ДПС ОСОБА_10 та слідчого ОСОБА_13, директору експертної установи на дії експерта ОСОБА_12, запит та відповідь в.о. начальника служби автодоріг у Дніпропетровській області, відповідь ГУНП в Дніпропетровській області та висновок за результатами службового розслідування, а також клопотання про долучення та перегляд відео з камер спостереження АЗС №37 ТОВ «Автотрансойл» на підтвердження невинуватості ОСОБА_1 в інкримінованому правопорушенні.

Потерпіла ОСОБА_4 та її представник Хейлик В.В. заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили її залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

ОСОБА_1 як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції вину не визнав в повному обсязі та пояснив, що має водійський стаж майже 40 років. 08.10.2016 року близько 16:00 години він рухався на автомобілі ГАЗ 5312 д.н. НОМЕР_4 по автодорозі зі сторони с. Китайгород у напрямку с. Могилів. Під час руху він мав намір заїхати на АЗС, почав сповільнювати швидкість руху десь до 10 км/год, подивився у дзеркало заднього виду, впевнився, що позаду машин немає, ввімкнув світловий покажчик лівого повороту та наблизився до основної лінії дорожньої розмітки з метою здійснення маневру і тільки виїхав на смугу зустрічного руху, почув удар у ліве переднє колесо. Вважає, що він не порушував правила дорожнього руху, перед здійсненням повороту вліво беззаперечно впевнився в безпеці руху та виконав усі дії, передбачені п.10.1 ПДРУ, а в даному ДТП винна саме ОСОБА_4, яка рухалася з достатньою швидкістю та виїхала для його обгону на зустрічну смугу проїжджої частини дороги, пересікши суцільну лінію, що є недопустимим та тягне за собою порушення Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_4 в судовому засіданні надала пояснення з приводу того, що вважає ОСОБА_1 винним за ст. 124 КУпАП в повному обсязі, оскільки останній не слідкував за дорожнім рухом під час поворотом вліво, оскільки інакше він неодмінно побачив би її автомобіль, не ввімкнув покажчик повороту, у зв'язку з чим вона впевнено йшла на обгін даного автомобіля, не підозрюючи, що він буде намагатися здійснювати поворотний маневр.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_1 та його захисників Барановського А.Л. та Єлькіна В.Б., потерпілу ОСОБА_4 та її представника Хейлика В.В., вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Однак, судом першої інстанції, в порушення вищезазначених вимог закону, належним чином не з'ясовано обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що потягло за собою прийняття необґрунтованого рішення і висновків суду, які не відповідають фактичним обставинам справи.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, суд, приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, лише перелічив письмові докази, що містяться в матеріалах справи, на які він посилався під час складання постанови, без їх належної оцінки, та зробив висновок про недотримання ОСОБА_1 п.10.1 Правил дорожнього руху України, що знаходиться у прямому причинному зв'язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, що не ґрунтуються безсумнівно на принципах законності та справедливості в правовому контексті норм чинного законодавства.

Апеляційним переглядом встановлено, що суд першої інстанції під час судового розгляду даної адміністративної справи безпідставно, в порушення принципу змагальності сторін, відмовив стороні захисту у клопотанні про призначення судової автотехнічної експертизи, долученні та перегляді відео з камер спостереження АЗС №37 ТОВ «Автотрансойл», а також у допиті слідчого СВ Царичанського ВП НВП ГУНП капітана поліції ОСОБА_13, що мало наслідком те, що ухвалюючи своє рішення, суддя керувався тими доказами, які містилися в матеріалах справи, зокрема, висновком автотехнічного дослідження, проведеним на запит потерпілої ОСОБА_4, в основу якого було покладено невірні первинні вихідні дані, а отже, на цей висновок не можна було спиратися у вирішенні питання винності ОСОБА_1 в скоєнні інкримінованого йому правопорушення. Таким чином, суд першої інстанції, допустивши таку неповноту судового розгляду, постановив рішення, яке є незаконним, необгрунтованим, невмотивованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи з огляду на таке.

В судовому засіданні Апеляційного суду Дніпропетровської області було переглянуто відео з камер відеоспостереження АЗС № 37 ТОВ «Автотрансойл», на якому зафіксовано момент дорожньо-транспортної пригоди, яке частково підтверджує покази ОСОБА_1 в частині швидкісних режимів його автомобіля та автомобіля Деу Нексія під керуванням ОСОБА_4

Крім того, як вбачається з наданих стороною захисту та досліджених судом апеляційної інстанції матеріалів, ОСОБА_1 були подані скарги заступнику начальника ГУНП в Дніпропетровській області Манзі С.В., заступнику начальника відділу забезпечення безпеки дорожнього руху управління превентивної діяльності ГУНП в Дніпропетровської області Сонник Р.Л., начальнику СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 на такі дії слідчого ОСОБА_13 та інспектора ОСОБА_10, які під час розслідування вищезазначеного ДТП проявили халатність та невідповідність займаній посаді з наступних підстав. Слідчий Царичанського ВП НВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 проводив збір та оформлення первинних матеріалів ДТП та надав службові матеріали ст. лейтенанту поліції ОСОБА_10 для розгляду справи та передачі до суду, що абсолютно не відповідають реальним обставинам ДТП та умовам експлуатації автодороги Р 52 «Дніпропетровськ-Царичанка-Кобиляки-Решетилівка» км 73+500, з такими порушеннями: у пункті протоколу № 6 «Дорожнє покриття» вказано, що ширина проїзної частини в напрямку проведення огляду 4.4м, а зустрічного напрямку 4.6м. А в план-схемі ширина проїзної частини в напрямку проведення огляду 4.6м, а зустрічного напрямку 4.4м (ці пункти в план-схемі та протоколі огляду заповнені навпаки); пункт протоколу №7 «Дорожня розмітка незаповнений взагалі ; у пункті протоколу №11 зазначено «відсутні», а згідно умов експлуатації автодороги перед місцем ДТП встановлений знак 3.29 (40 км) та табличка 7.2.1 (250 м); у пункті протоколу №13 «Наявність приладів відео спостереження на місці ДТП - ДТП» зазначено не зафіксовано але момент ДТП зафіксували камери відеоспостереження АЗС №37 ТОВ «Автотрансойл» навпроти якої відбулося ДТП; у пункті протоколу №15 не вказано обмеження оглядовості ліворуч із кабіни автомобіля «ГАЗ 5312» геометричними параметрами дороги. Також план-схема ДТП слідчим ОСОБА_13 була складена з наступними порушеннями : не вказана суцільна лінія 1.1 дорожньої розмітки; розміри дороги та розташування транспортних засобів вказані невірно та із порушенням; недотримання масштабу в план-схемі ДТП; відсутні підписи учасників (водіїв) ДТП щодо ознайомлення з план-схемою ДТП, та вилучені автомобіль ГАЗ 5312 і посвідчення водія ОСОБА_1 без складання протоколу тимчасового їх вилучення та протоколу локалізації пошкоджень транспортних засобів.

Також існують певні суперечності між даними з протоколу огляду ДТП та даними з оперативного повідомлення про ДТП ЄО№2834 від 08.10.2016р. наданому службі автомобільних доріг у Дніпропетровській області, а саме : в повідомленні погодні умови: сухо, світло; покриття асфальтобетонне, ширина 8 м, сухе. Дорожні знаки та дорожня розмітка згідно дислокації; в протоколі огляду ДТП - похмуро, дощ, дорожнє покриття вологе мокре, шириною 9 м. Дорожня розмітка та знаки відсутні.

Ще скаржником вказується на те, що слідчий ОСОБА_13 навмисно не зафіксував в матеріалах ДТП грубі порушення правил дорожнього руху зі сторони учасника ДТП ОСОБА_4, а саме : п. 1.1 розділу 34, оскільки водій ОСОБА_4 грубо порушила ПДР, перетнувши суцільну лінію 1.1 дорожньої розмітки, п.п. 10.1, 12.9, 14.2, 14.6, 21.11.

За відомостями, викладеними у скаргах ОСОБА_1 та ОСОБА_16 щодо можливих неправомірних дій з боку окремих працівників Царичанського ВнП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області комісією ГУНП було проведено службове розслідування, з висновку про результати якого, затвердженого начальником ГУНП в Дніпропетровській області Репешком І.В., вбачається наступне.

Факти неналежного оформлення матеріалів ДТП та поверхневого проведення перевірки за складеними матеріалами, як було зазначено у скаргах ОСОБА_1, частково знайшли своє документальне підтвердження.Встановлено, що у порушення вимог ст.237 КПК України слідчим ОСОБА_13 не заповнено п. 7, 15, 26 протоколу огляду «Дорожня розмітка», «Об'єкти, що обмежують оглядовість з робочого місця водія у напрямку праворуч та ліворуч». За даним фактом керівництвом СУ ГУНП прийнято рішення відносно слідчого ОСОБА_13 обмежитись наявним у нього дисциплінарним стягненням (наказ ГУНП від 11.01.2017 №805) та попереджено начальника слідчого підрозділу Царичанського ВнП Новомосковського ВП ГУНП про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Копію звернення ОСОБА_1 на дії слідчого ОСОБА_13 при вилученні автомобіля «ГАЗ 5312» та посвідчення водія на його ім'я направлено до Царичанського відділу Новомосковської місцевої прокуратури для розгляду за належністю.

Також встановлено, що інспектором з дорожнього нагляду сектору превенції Царичанського відділення поліції Новомосковського ВП ГУНП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_10, під час проведення перевірки за вищевказаними матеріалами ДТП, не вжито вичерпних заходів, спрямованих на встановлення наявності чи відсутності на проїзній частині дорожньої розмітки 1.1 розділу 34 ПДР України, а в подальшому, з урахуванням усіх встановлених фактів, не надано оцінки діям ОСОБА_4 в дорожній обстановці, що склалася, оскільки в ході проведення службового розслідування відповідно до листа в.о. начальника Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області ОСОБА_18, на даній ділянці дороги нанесено дорожню розмітку 1.1 розділу 34 ПДР України.

Крім того, з питань неявки працівників поліції до суду надано інформацію, що згідно книги вхідної документації у грудні 2016 року до Царичанського відділення поліції не надходили інформаційні листи Петриківського районного суду про необхідність явки 05.12.2016 та 14.12.2016 слідчого ОСОБА_13 та інспектора ОСОБА_10 на судове засідання.

Таким чином, за вказаних обставин, дослідивши матеріали справи разом з доданими до них документами, заслухавши пояснення учасників судового провадження, з'ясувавши і усунувши наявні суперечності в межах апеляційної скарги, апеляційний суд приходить на підставі наявних доказів до висновку про відсутність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки відсутні докази, які б беззаперечно підтверджували невідповідність дій останнього вимогам Правил дорожнього руху України, а тим більше того, чи знаходиться порушення апелянтом вимог Правил дорожнього руху України, якщо таке мало місце, в причинно-наслідковому зв'язку з настанням ДТП та дійти безсумнівного висновку щодо винуватості особи, відносно якої складено протокол.

За таких обставин, апеляційний суд, відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 тлумачить на користь останнього, а відтак вважає постанову місцевого суду необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не входить до обговорення доводів апелянта з питань винності саме водія ОСОБА_4 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, оскільки апеляційний розгляд здійснюється виключно в межах апеляційної скарги та щодо особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Відносно ОСОБА_4 протокол про адміністративне правопорушення не складався, тому й розгляд цього питання в даному випадку є недоречним.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова судді першої інстанції є необґрунтованою і підлягає скасуванню, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік - скасувати.

Винести нову постанову, якою провадження відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області Г.П. Слоквенко