АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/101/17 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 січня 2017 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, за участю: ОСОБА_3; ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого директором ТОВ «Інтерцент», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень на користь держави,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень на користь держави.

Судом першої інстанції було встановлено, що водій ОСОБА_3 14 грудня 2016 року приблизно о 13 годині 20 хвилин, керуючи транспортним засобом «Хюндай», д.н. НОМЕР_1, перед початком руху та зміною напрямку руху в районні електроопори № 42 по вул. Січеславська Набережна в м. Дніпро, не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого, не обравши безпечного інтервалу, допустив зіткнення з автомобілем «МАЗ» н.з. АІ 5733 ЕК, з напівпричепом «МТД-933001», д.н. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4 Своїми діями ОСОБА_3 порушив п.п. 10.1, 13.1 ПДР України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобом.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову та зарити провадження у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що постанова суду є незаконною, оскільки судом не було надано належної оцінки доказам, які знаходяться в матеріалах справи, які в дійсності свідчать про те, що він не винний у ДТП.

При цьому апелянт вказує, що він подав позовну заяву про зобовязання працівників поліції здійснити належне оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, та надав пояснення під час судового засідання з цього приводу. Але судом було проігноровано дані обставини.

Крім того, скаржник вважає, що судом було порушено вимоги ст. 33 КУпАП при накладенні на нього адміністративного стягнення.

ОСОБА_3 вказує, що він не порушував п.п. 13.1 та 10.1 ПДР України, їх порушив інший учасник пригоди ОСОБА_4, якого вже визнано винним судом за порушення п.п. 13.1 та 10.1 ПДР України. Саме потерпілий виїхав на його полосу дорожнього руху і саме його дії знаходяться в причинно-наслідковому звязку з настанням ДТП.

На думку апелянта протокол та схема ДТП не доводять його вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, оскільки складенні з порушенням і не можуть бути належним доказом його вини.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 підтримав подану ним апеляційну скаргу, підтвердив викладенні в ній доводи та просив, апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

В свою чергу ОСОБА_4 вважав, що постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП є законним та відповідає матеріалам та обставинам справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 071170 від 14.12.2016 року, ОСОБА_3 інкримінується те, що він порушив п.п. 10.1, 13.1 ПДР України.(а.с. 1)

Згідно до п. п. 10.1, 13.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу, повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

В судовому засіданні у суді першої інстанції було допитано учасників пригоди ОСОБА_3 та ОСОБА_4М,, було досліджено докази, які містяться в матеріалах справи, після чого судом було прийнято рішення.

ОСОБА_3 суду пояснив, що в день подій, він рухався в крайній лівій смузі для повороту в даному напрямку, поруч з ним справа рухався автомобіль «МАЗ» з напівпричепом. Розуміючи, що даному транспортному засобу буде важко виконувати поворот через його габарити, він обрав безпечну дистанцію, однак в ході руху, зрозумів, що відбулося зіткнення. Саме потерпілий здійснив на нього наїзд, удар прийшовся в його задній бампер.

В свою чергу потерпілий ОСОБА_4 зазначив, що дійсно він разом з іншим автомобілем «Хюндай» одночасно почав рух в даному напрямку, він з крайньої правої, а автомобіль «Хюндай» з крайньої лівої смуги для руху, однак водій ОСОБА_3 з незрозумілих причин загальмував, внаслідок чого і відбулося зіткнення між ними.

З письмових пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачається, що вони є аналогічними тим, які вони надали під час допиту в суді першої інстанції. (а.с.2,7)

Судом першої інстанції було вислухано пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди та їхнім поясненням була надана належна оцінка з врахуванням інших доказів, наявних в матеріалах справи.

Доказом підтвердження того факту, що правопорушник ОСОБА_3 порушив пункти Правил дорожнього руху України, які йому інкриміновані, є схема дорожньо-транспортної пригоди та фототаблиця, наявні в матеріалах справи.(а.с.3-6)

На схемі ДТП зафіксована ділянка проїзної частини дорожнього руху, де відбулася подія, рух транспортних засобів, місце зіткнення, та розташування транспортних засобів після їх зіткнення. З фототаблиць більш чітко видно, що саме водій ОСОБА_3 не обрав безпечний інтервал в русі з автомобілем потерпілого, який рухався справа від нього, в звязку з чим відбулося зіткнення. З фото вбачається, що правопорушник виїхав майже на смугу руху потерпілого, змістившись вправо, не обравши безпечного інтервалу, допустив зіткнення. При цьому з тих же фото видно, що ОСОБА_3 мав можливість обрати безпечний інтервал і ширина дороги йому дозволяла це зробити.

В суді апеляційної інстанції водії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надали аналогічні пояснення щодо обставин пригоди тим які надані були в суді першої інстанції.

Перевіривши всі доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про відповідність висновку суду першої інстанції фактичним обставинам справи.

Покази водія ОСОБА_3 надані під час судового засідання, про те, що його автомобіль знаходився у крайній лівій полосі руху, спростовуються поясненнями потерпілого, та фототаблицею, яка міститься в матеріалах справи(а.с.4-6).

Отже, переглядаючи матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_3. порушив п.п. 10.1 та 13.1 ПДР України.

Вимоги апеляційної скарги апелянта щодо встановлення факту порушення потерпілим ОСОБА_4 п.п. 10.1 та 13.1 ПДР України вдень подій, є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ст.ст 7, 256, 278 КУпАП розгляд справи судом проводиться у межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно особи, щодо якої його складено, та вирішувати винність іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди, як того просить апелянт, суд позбавлений можливості.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП. Вимоги ст.33 КУпАП також витримані.

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень на користь держави залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2