Справа № 135/1904/16-п
Провадження № 3/135/2/17
ПОСТАНОВА

іменем України

02.02.2017 м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Корнієнко О.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Ладижинського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП ,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 19.11.2016 року зазначено, що 19.11.2016 року близько 3 год. 30 хв. в м. Ладижин водій ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного спяніння, огляд на факт вживання алкоголю проходити відмовився в присутності двох свідків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 винуватість не визнав, пояснив, що в м. Ладижин його зупинили працівники поліції, просили надати документи. Документи не надав, оскільки йому не пояснили причину зупинки транспортного засобу. Розмову з працівником поліції він фіксував за допомогою телефону. З автомобіля він не виходив, працівники поліції відмовлялись складати будь-які документи. Зупинили двох свідків, один з яких поздоровався з поліцейським за руку. Поспілкувавшись із свідками, працівники поліції їх відпустили і вони поїхали. Після чого він теж поїхав додому. Вказав, що в момент зупинки транспортного засобу свідків не було. Будь-які документи йому для підпису не давали. Відсторонити його від керування транспортним засобом не намагались, навпаки пропонували їхати в лікарню, хоча на місці йому не пропонували пройти огляд на стан спяніння.

Захисники ОСОБА_2, ОСОБА_3 вказували на процесуальні порушення при зупинці транспортного засобу, складанні протоколу про адміністративне правопорушення, письмових пояснень свідків, посилаючись на обставини, викладені в клопотанні про закриття провадження по справі поданому 15.12.2016 року та в додаткових поясненнях від 17.01.2017 року.

В протоколі про адміністративне правопорушення свідками правопорушення зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які тричі викликались в судове засідання, однак на виклики суду не зявилися. Судом також вживались заходи по виклику свідків за номерами телефону, вказаними в письмових поясненнях свідків, однак абоненти знаходились поза зоною досяжності. Суд процесуально позбавлений можливості вживати заходів для примусового доставлення свідків, інших засобів, окрім направлення повісток та виклику по телефону для виклику свідків, у суду немає.

Крім пояснень ОСОБА_1, його вина у вчиненні правопорушення спростовується сукупністю інших досліджених судом доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, зокрема даними, що містить відео файл із записом з місця події, зроблений ОСОБА_1 за допомогою телефону, а також поясненнями інспектора Бондара О.І., який складав протокол про адміністративне правопорушення.

Суд критично ставиться до долучених письмових пояснень вказаних у протоколі свідків правопорушення ОСОБА_4, ОСОБА_5, оскільки вони частково суперечать інформації, що міститься в відеозаписі, зокрема в тій частині, що свідки письмово зазначають, що вони були свідками того, як працівники поліції зупинили автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1. разом з тим, із відеозапису вбачається, що в момент зупинки автомобіля свідки не були присутні, так як з 1 хвилини відео чути, як інспектор поліції каже, що «якраз йде двоє понятих», на 4-й хвилині запису інспектор каже про те, що достатньо двох свідків, яких зупинили. Крім того, вбачається, що письмові пояснення ОСОБА_4, ОСОБА_5 є практично ідентичними за змістом.

Відповідно до пояснень працівника поліції ОСОБА_6, останній зазначив, що під час несення служби зупинили автомобіль «Шкоду». Водій відмовлявся надавати документи та виходити з автомобіля. Коли привідкрив вікно, то з салону автомобіля було чути запах спиртного. Зупинили автомобіль, в присутності двох свідків пропонували пройти огляд на стан спяніння, для чого були наявні відповідні технічні засоби. Водій відмовлявся. Склали протокол в присутності свідків водієві пропонували дати пояснення і отримати копію, він відмовився.

Судом під час розгляду даної справи був оглянутий диск з відеозаписом, на якому містяться події під час зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 19.11.2016 року, з яких вбачається, що ОСОБА_1 знаходився у автомобілі, коли спілкувався з працівниками поліції. При цьому, видно, що відеозапис проводився на телефон практично безперервно впродовж майже 20 хвилин.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, інформація, що містить вказане відео є належним та допустимим доказом по справі.

При перегляді вказаного відеоматеріалу судом встановлено, що протягом всього часу зйомки на відео інспектором поліції жодного разу не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу. При цьому із даного відео вбачається, що інспектором вживались заходи до зупинки автомобіля із свідками, з чого можна зробити висновок, що до того, як розпочалось знімання відео водієві у встановленому порядку також не пропонувалось пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу, оскільки такий огляд може проводитись працівником поліції лише в присутності свідків.

Так, із оглянутого відео вбачається, що інспектором поліції неодноразово вимагалось від водія надання документів, зокрема посвідчення водія, і водій відмовлявся надати такі документи. Водієві також пропонувалось проїхати до лікарні для проходження огляду. Разом з тим, водієві в присутності свідків жодного разу не запропонували пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу.

Хоча в судовому засіданні інспектор поліції пояснив, що необхідні засоби для проходження огляду на місці на той час в них були.

Враховуючи інформацію, що містить відео, те, що протягом майже 20 хв. водієві не було запропоновано пройти огляд на місці зупинки в присутності свідків, суд не вбачає за можливе прийняти як належний доказ такої пропозиції пояснення поліцейського, за відсутності інших доказів, що підтверджували б цю обставину.

Наявний в матеріалах справи акт огляду на стан спяніння, складений поліцейським, не є належним доказом відмови водія пройти огляд, оскільки такий акт згідно Інстукції має складатись в разі проведення огляду на стан спяніння, і в ньому мають фіксуватись результати огляду.

Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Частиною 3 ст.266 КУпАП визначено, що лише у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладі охорони здоров'я.

Аналогічні положення щодо огляду громадян на стан сп'яніння містить Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року за № 1452/735, яка затверджена спільним наказом МВС та МОЗ України (далі - Інструкція).

З аналізу положень ст. 266 КУпАП та Інструкції, обстеження на стан алкогольного спяніння проводиться в закладах охорони здоровя не всіх водіїв, а тільки у таких випадках: у разі відмови водія від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу; у разі його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським.

В даному випадку водію ОСОБА_1 не пропонувалось пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, а тому у інспектора поліції не було підстав пропонувати водію їхати на медогляд до спеціального медичного закладу. В даному випадку відмова водія їхати до спеціального медзакладу була правомірною.

В даному конкретному випадку відсутні належні докази, які б підтверджували дотримання працівниками поліції встановленого порядку огляду водія на стан алкогольного спяніння.

Відповідно до вимог п.2 розділу І вказаної Інструкції, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Суд враховує також і суперечність в діях інспектора поліції, зокрема те, що інспектор поліції, в разі наявності в нього підстав вважати, що особа яка керує транспортним засобом перебуває в стані алкогольного спяніння, зобовязаний відповідно до ст. 266 КУпАП відсторонити таку особу від керування цим транспортним засобом, незалежно від того, чи погоджується особа проходи огляд на стан спяніння чи відмовляється від нього. Крім того, відповідно до положень ст. 265-2 КУпАП, працівник поліції повинен тимчасово затримати транспортний засіб шляхом блокування чи доставити його на штраф майданчик.

Разом з тим, незважаючи на те, що інспектор стверджував, що пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан спяніння, оскільки вбачав в нього ознаки алкогольного спяніння, поліцейським не було відсторонено водія від керування чи заблоковано транспортний засіб. Крім того, водієві пропонувалось самому поїхати до лікарні для проходження огляду.

Всі сумніви щодо доведеності вини особи, які притягують до адміністративної відповідальності, і якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь даної особи.

Виходячи із диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що ОСОБА_1, оспорює факт того, що працівники поліції пропонували йому на місці проходити огляд на стан спяніння, оспорює таку вимогу поліцейського, що підтверджується відеозаписом з місця події, таким чином, в суду відсутні достовірні дані, на підставі яких суд має можливість встановити наявність фактів та обставин, що вказували б про наявність в діях особи, відносно якої складений адміністративний протокол, ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зазначені в протоколі дані про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння є недоведеними.

Разом з тим, суд відкидає як необґрунтовані інші заперечення захисників, зокрема те, що протокол складено на бланку старого зразка, оскільки суттєвих відмінностей між такими бланками немає. Також безпідставними є твердження захисників про допущенні порушення порядку зупинки автомобіля, зважаючи, зокрема на те, що вони не впливають на викладені вище висновки суду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі наведеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП в звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області через Ладижинський міський суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: