П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 524/9159/16-п

провадження №3/524/258/17

21.03.2017 року суддя Автозаводського районний суду м. Кременчука Коліуш О.Л. розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працює, громадянин України, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч. 1 ст. 164-10 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АА № 563655 від 19.11.2016 року, 19.11.2016 року о 13 год. 00 хв. в м. Кременчуці по вул. Б. Хмельницького біля буд. 5, ОСОБА_1 в залізному гаражі приймав чорний металобрухт для власних потреб без необхідних документів. За висновком особи, що склала протокол, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164-10 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що в матеріалах справи відсутні документи, які б вказували на те, що він є посадовою особою субєкта господарювання. Просив суд справу відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 164-10 КУпАП відповідальність настає за порушення законодавства, що регулює здійснення операцій з металобрухтом, посадовою особою субєкта господарювання, що здійснює операції з металобрухтом.

Таким чином, ч. 1 ст. 164-10 КУпАП не передбачена адміністративна відповідальність фізичних осіб за порушення законодавства, що регулює здійснення операцій з металобрухтом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164-10 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу від пятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у звязку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв'язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У матеріалах справи відсутні жодні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення, був посадовою особою субєкта господарювання, що здійснює операції з металобрухтом, тому він не є субєктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-10 КУпАП, а отже відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-10 КУпАП, тому справа підлягає закриттю у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 1 ст. 164-10, п. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164-10 КУпАП закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, його законним представником, адвокатом, потерпілим, його представником або прокурором в апеляційний суд Полтавської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.Л. Коліуш