АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Мельник В.В., за участю:

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Слобідка-Шелехівська,Дережнянського району, Хмельницької обл., який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП),

в с т а н о в и в:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 22 жовтня 2016 року, о 10 год. 45 хв., керував автомобілем «Jeep», державний номер НОМЕР_1 в с. Дорогінній, Фастівського району, Київської області, в стані алкогольного сп'яніння (різкий запах з порожнини рота, нестійка хода), від огляду на стан сп'яніння відмовився у присутності двох свідків.

Такими діями ОСОБА_2 порушив вимоги пункту 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року України (надалі - Правил дорожнього руху), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді місцевого суду скасувати, та закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апелянт посилався на те, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення дані не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються поясненнями свідків. Зазначав, що після зупинки його автомобіля працівник поліції, не повідомивши про підстави зупинки транспортного засобу, запропонував відвезти його у лікарню для проходження огляду на стан сп'яніння, на що останній відмовився. При цьому інспектор поліції не відреагував на пропозицію ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер». Апелянт зазначав, що свідки на момент зупинки його транспортного засобу присутні не були, натомість працівник поліції після того, як почав складати протокол про адміністративне правопорушення, зупинив двох водіїв транспортних засобів, яким надав на підпис пусті бланки документів.

У судовому засіданні від 30 січня 2017 року під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подав доповнення до апеляційної скарги, в яких просив постанову судді місцевого суду скасувати, та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, та його захисника ОСОБА_3, які просили задовольнити апеляційну скаргу та закрити провадження у справі за відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, допитавши під час апеляційного розгляду свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до пунктів ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

У відповідності до пунктів 1, 3, 4, 6, 7 Розділу II Інструкції

про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров'я та Держспоживстандартом.

Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд на стан сп'яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Установлення стану алкогольного сп'яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0, 2 проміле алкоголю в крові.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що інспектором патрульної служби при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та суддею місцевого суду при розгляді справи вказаних про адміністративне правопорушення вказаних вимог не дотримано.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.5 Правил, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно мотивувальної частини постанови, висновок судді місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на даних протоколу про адміністративне правопорушення, поясненнях ОСОБА_2 під час складання протоколу та матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об'єктивну істину у справі.

Аналізуючи під час апеляційного розгляду наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що висновки судді місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення не підтверджуються зібраними по справі доказами.

Так, як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 22 жовтня 2016, складеного відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, останній цього ж дня о 10 год. 45 хв. керував автомобілем «Jeep», державний номер НОМЕР_1 в с. Дорогінній, Фастівського району, Київської області, в стані алкогольного сп'яніння (різкий запах з порожнини рота, нестійка хода), від огляду на стан сп'яніння відмовився у присутності двох свідків /а.с.п. 1/.

У вказаному протоколі зазначено свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_4

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено письмові пояснення зазначених свідків від 22 жовтня 2016 року, з яких убачається, що у їх присутності водій ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Зазначені пояснення викладені на спеціальних бланках, які містять однотипну інформацію, при цьому особисті пояснення вказаних свідків щодо обставин відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у матеріалах справи відсутні.

У судовому засіданні під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 пояснив, що 22 жовтня 2016 року після зупинки його транспортного засобу працівниками поліції, на запитання інспектора щодо вживання ним алкоголю відповів, що не перебуває у стані алкогольного сп'яніння. Після цього інспектор поліції, не запропонувавши проведення огляду на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів (приладу «Драгер»), повідомив, що відвезе ОСОБА_2 у лікарню для проходження огляду, на що останній відмовився, наполягаючи на проведенні огляду на місці зупинки його транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер». Проте інспектор поліції розпочав складення протоколу про адміністративне правопорушення, та зупиняв водіїв транспортних засобів, яким надавав на підпис бланки пояснень.

Згідно пояснень допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_4, у жовтні 2016 року, точного дня та часу він не пам'ятає, його зупинили працівники поліції та попросили підписати пояснення. Свідок бачив автомобіль, в якому сидів раніше незнайомий йому чоловік - ОСОБА_2 В його присутності вказаному чоловікові працівники поліції не пропонували пройти огляд на стан сп'яніння, та ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження такого огляду. ОСОБА_2 перебував в автомобілі, не виходячи з нього, тому свідок не бачив, в якому стані перебував останній. На прохання працівника поліції свідок підписав аркуш паперу з поясненнями, не читаючи їх.

Також під час апеляційного розгляду допитано свідка ОСОБА_5, який пояснив, що у селі Дорогінка, Фастівскьго району, дату та час він не пам'ятає, його зупинили працівники поліції та запросили до автомобіля. В його присутності інспектор поліції запитав у чоловіка, який перебував в автомобілі, чи він вживав алкогольні напої, на що останній відповів, що не вживав. Після цього інспектор запропонував водію поїхати у місто Фастів до медичного закладу, для проходження медичного огляду на стан сп'яніння, однак водій відмовився. Свідок зазначав, що водій, як йому стало згодом відомо - ОСОБА_2, постійно перебував в автомобілі та не виходив з нього, ознак сп'яніння у водія свідок не помітив. Проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» у його присутності для ОСОБА_2 не пропонували, та останній не відмовлявся від проходження такого огляду.

Як убачається з пояснень вказаних свідків, вони узгоджуються з поясненнями ОСОБА_2 про те, що на місці зупинки транспортного засобу інспектор поліції у присутності свідків не пропонував йому пройти огляд у встановленому законом порядку за допомогою використання спеціальних технічних засобів (приладу «Драгер»), та останній не відмовлявся проходження такого огляду.

Зазначені свідки попереджені про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, а тому підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Пояснення вказаних свідків спростовують дані протоколу про адміністративне правопорушення щодо відмови ОСОБА_2 у їх присутності від проходження огляду на стан сп'яніння.

У випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення, який було складено щодо ОСОБА_2, сам по собі, без належної його перевірки, не може бути безспірними доказом винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням наведеного, наведені у постанові судді місцевого суду докази: протокол про адміністративне правопорушення та письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не можуть бути визнані належними та допустимими доказами, та на основі наявних у них фактичних даних не може встановлюватись наявність чи відсутність адміністративного правопорушення,винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Між тим, при винесенні оскаржуваної постанови суддя місцевого суду на допущені інспектором поліції порушення при складенні протоколу про адміністративне правопорушення уваги не звернув, оцінки та аналізу наявним у справі доказам не надав, та розглянувши справу про адміністративне правопорушення за відсутності ОСОБА_2, в порушення вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, не з`ясував усі обставини справи в їх сукупності, унаслідок чого, за відсутності в матеріалах справи належних доказів, дійшов помилкового висновку про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші докази на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законодавством сукупність об'єктивних і суб'єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

При цьому відсутність самої події адміністративного правопорушення - це коли діяльність особи не є такою, що могла б розцінюватися як правопорушення. Подія адміністративного правопорушення вважається відсутньою, якщо існування самого діяння, з приводу якого особа притягується до адміністративної відповідальності, не знайшло підтвердження

Враховуючи, що факт відмови ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння не знайшов свого підтвердження та спростований наявними у справі доказами, суд апеляційної інстанції вважає обгрунтованими доводи захисника про відсутність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню.

Частина 1 ст. 7 КпАП України передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апелянта про відсутність події адімністартивного правопорушення є обгрунтованими, тому постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року відносно ОСОБА_2 скасувати, та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити за відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва МельникВ.В.