Справа № 744/1094/16-п Головуючий у 1 інстанції Гнип О. І.
Провадження № 33/795/70/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2017 року місто Чернігів

судді апеляційного суду - Салая Г.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Семенівського районного суду Чернігівської області від 17 січня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого по АДРЕСА_1, не працюючого, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гривень, що становить 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 320 грн. судового збору.

Як встановив суд, 13 грудня 2016 року, об 11 годині 15 хвилин, ОСОБА_1 по вулиці Московській в місті Ніжині, Чернігівської області керував транспортним засобом марки «Ауді А4», номерний знак НОМЕР_1, та від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, про що був складений адміністративний протокол.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову в частині накладеного стягнення, та звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, а справу про адміністративне правопорушення закрити. Вважає, що постанова суду підлягає зміні через малозначність адміністративного правопорушення. Зазначає, що він повністю визнав свою вину та щиро розкаявся, вжив небагато пива, не чинив жодного опору, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, до адміністративної відповідальності раніше не притягувався, проживає один, на сьогодні він не працює, а тому призначений розмір штрафу для нього є тягарем, проте, судом це не було враховано.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не зявився.

Дослідивши доводи, викладені у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, зазначених у постанові, відповідає фактичним даним справи, ґрунтується на досліджених судом першої інстанції доказах, які також були предметом перевірки апеляційного суду.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані сп'яніння, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 грудня 2016 року на ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 533701, відповідно до якого останній керував транспортним засобом марки «Ауді А4», номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, незв'язна мова, тремтіння рук, почервоніння очей, від проходження медичного огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, з яким він погодився і підписав власноручно. (а.с. 1).

Вина ОСОБА_1 також підтверджена поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які вказали, що були присутні при складанні протоколу на громадянина ОСОБА_1, який керував транспортним засобом марки «Ауді А4», номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження медичного огляду в медичному закладі на стан алкогольного сп'яніння та продуття приладу "Драгер", не заперечував вживання спиртного напою, а саме, пива. (а.с. 4-5).

Викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали адміністративної справи, надав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначив стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Порушень чинного законодавства про адміністративні правопорушення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та його розгляду в суді, які б тягли за собою скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Тому, апеляційний суд не може погодитись з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд порушив вимоги закону та необґрунтовано обрав відносно нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Підстав для задоволення скарги та застосування до ОСОБА_1 ст. 22 КУпАП України апеляційний суд не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст., ст. 293, 294 КУпАП -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Семенівського районного суду Чернігівської області від 17 січня 2017 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г. А. Салай