Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 319/1456/16-п Суддя в 1-й інстанції Солодовніков Р.С
Провадження № 33/778/78/17 Суддя в 2-й інстанції Рассуждай В.Я.
Категорія ст.ст. 130 ч. 1,
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Рассуждай В.Я., розглянувши справу за апеляційною скаргою адвоката Гришко Р.В. в інтересах особи. яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 на постанову судді Куйбишевського районного суду Запорізької області від 15 грудня 2016 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 року, уродженця с. Гусарка Більмацького району Запорізької області, не одруженого, не працюючого, який навчається на 5 курсі ЗНТУ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130, ст. 122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_2 визнано винуватим в тому, що він 29 жовтня 2016 року о 4 год. 39 хв. керував автомобілем ВАЗ-21070, реєстраційний номер НОМЕР_2, по вул. Куйбишева в смт. Більмак Більмацького району Запорізької області з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, невнятна мова), від продуття алкотестеру ALKOTEST 6810 «DRAGER» на місці та проведення медичного огляду в медичному закладі в установленому порядку на факт встановлення стану сп'яніння ухилився шляхом відмови в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Крім того, 6 листопада 2016 року близько 3 год. 00 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем ВАЗ-21070, реєстраційний номер НОМЕР_2, по вул. Запорізька в смт Більмак Більмацького району Запорізької області, під час руху не вибрав безпечний інтервал, в наслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ-21099, реєстраційний номер НОМЕР_3, який стояв на узбіччі проїзної частини, після чого місце пригоди ОСОБА_2 залишив, чим порушив вимоги п.п.13.1, 2.10 Правил дорожнього руху України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб пошкоджений, травмованих не має.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 - адвокат Гришко Р.В., не оскаржуючи постанову в частині визнання ОСОБА_2 винуватим у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, вважає її незаконною в частині визнання ОСОБА_2 винуватим за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим, просить постанову суду змінити, провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень, в іншій частині залишити постанову без змін.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що суд помилково надав оцінку показанням свідка ОСОБА_3 щодо керування ним транспортним засобом, натомість суд взяв до уваги пояснення працівників поліції, яких суд, на думку захисника, допитав безпідставно, оскільки клопотань про їх допит від учасників справи не надходило, а норми КУпАП не дозволяють суду за власним бажанням викликати та допитувати свідків. Вказує, що відеозапис підтверджує свідчення ОСОБА_3, на якому чітко видно, що при зупинці транспортного засобу ОСОБА_2 сидів на задньому сидінні, та виходив з автомобілю через задні двері автомобіля.

До судового засідання апеляційного суду ОСОБА_2 та його захисник - адвокат Гришко Р.В. не з'явились, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялись шляхом надсилання судових повісток у відповідності до вимог ст. 277-2 КУпАП, крім того захисник - адвокат Гришко Р.В. був повідомлений про час та місце розгляду його апеляційної скарги за телефоном, наявним в матеріалах справи, із заявами про відкладення розгляду апеляційної скарги на адресу апеляційного суду не звернулись, з огляду на що у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП їх неявка не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутністю в судовому засіданні.

Крім того безпосередньо в апеляційній скарзі адвокат Гришко Р.В. зазначив, що справу він просить розглядати за його відсутності.

Розглянувши матеріали справи, постанову судді та апеляційну скаргу, переглядаючи справу у відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП в межах апеляційної скарги, вважаю, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП1 № 321933 від 29 жовтня 2016 (а.с. 3); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4.(а.с. 5), ОСОБА_5 (а.с. 5, 57), поясненнями свідка ОСОБА_4 суду, рапортом інспектора поліції ОСОБА_6 (а.с. 8).

Допитані судом першої інстанції інспектори поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що під час несення служби 29 жовтня 2016 року о 4 год. 38 хв. на підставі п. 3 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» був зупинений автомобіль НОМЕР_4. Автомобілем керував саме ОСОБА_2, який мав ознаки алкогольного сп'яніння. На пропозиції пройти медичний огляд на місці ОСОБА_2 відмовився, після приїзду до лікарні - ОСОБА_2 повторно відмовився. Біля лікарні ОСОБА_2 дзвонив різним людям, щоб уникнути відповідальності за вчинене. Викликав наряд поліції за телефоном «102», говорив, що автомобілем не керував та що автомобіль в угоні. Після чого, усі разом вони проїхали до автовокзалу, де запросили двох свідків, в присутності яких ОСОБА_2 відмовився від медичного огляду на стан сп'яніння.

Судом досліджений відеозапис, з якого випливає, що ОСОБА_2 керував автомобілем і був зупинений працівниками поліції о 29.10.2016 року о 4-39 годині, після чого біля лікарні відмовився від продуття алкотестеру «DRAGER» та проведення медичного огляду в лікарні, пояснюючи що він не був за кермом, а його автомобіль в угоні. Всупереч тверджень апеляційної скарги з відеозапису вбачається, що автомобілем керував саме ОСОБА_2 (а.с. 11).

Крім того матеріали провадження містять заяву ОСОБА_2 на адресу суду першої інстанції, в якій він зазначає, що вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, 124 та 122-4 КУпАП визнає та просить суворо його не наказувати (а.с. 12).

Таким чином, суд дослідив всі наявні в матеріалах адміністративної справи докази, надав їм належну оцінку, та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується окремо доводів апеляційної скарги з приводу того, що ОСОБА_2 під час зупинки транспортного засобу не керував ним, про що ОСОБА_2 сам також пояснював в суді першої інстанції, наполягаючи на тому, що працівники поліції витягнули його з заднього сидіння автомобіля, то ці доводи повністю спростовані дослідженим судом першої інстанції відеозаписом події, згідно якого задня дверь автомобіля взагалі не відчинялась, водій на вимогу працівників поліції вийшов з автомобіля через відкриту відповідну двір водія автомобіля.

Не є порушенням закону допит судом в якості свідків працівників поліції, які виявили порушення ПДР, допущене водієм ОСОБА_2, оскільки один з працівників поліції - ОСОБА_7 складав протокол про адміністративне правопорушення АП2№ 321900, а інший - ОСОБА_6 згідно наявного в матеріалах провадження рапорту, повідомив про час, місце та обставини виявлення водія ОСОБА_2, який з ознаками алкогольного сп'яніння керував транспортним засобом та відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку (а.с. 8).

Таким чином обидва працівника поліції за змістом ст. 272 КУпАП є свідкам у провадженні, а їх показання у відповідності до ст. 251 КУпАП належить оцінювати в якості доказів.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення, в тому числі є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

В пункті 24 Постанови № 14 від 23.12.2005 року « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочинів проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» Пленум Верховного Суду України звернув увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Допитавши в якості свідків вказаних працівників поліції, суд першої інстанції додатково забезпечив реалізацію права особи на захист, шляхом перевірки достовірності даних, викладених у протоколі та в письмовому рапорті безпосереднім допитом цих працівників поліції в суді.

Що стосується доводів апеляції захисника з приводу невірної оцінки показань свідка ОСОБА_3, який в суді показав, що транспортним засобом під час зупинки керував не ОСОБА_2, а він, то ці доводи є не обґрунтованими, оскільки суд першої інстанції оцінивши такі показання свідка у сукупності з іншим доказами у провадженні, прийшов до вірного висновку про їх неспроможність, оскільки вони повністю спростовані даними з відеозапису, відповідно до якого з місця водія вийшов саме ОСОБА_2

Накладаючи адміністративне стягнення у відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП суд першої інстанції не врахував, що більш серйозним є правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130, санкція якого передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Однак, з урахуванням того, що апеляційну скаргу подано захисником ОСОБА_2 та в ній не ставиться питання щодо погіршення становища ОСОБА_2, суд апеляційної інстанції позбавлений права виправити постанову суду в частині накладеного стягнення шляхом його збільшення.

На підставці зазначеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Гришко Р.В. в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Куйбишевського районного суду Запорізької області від 15 грудня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130, ст. 122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто судовий збір, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Запорізької області В.Я. Рассуждай