АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 33/774/119/17 категорія ст. 124 КУпАП України
головуючий в суді І інстанції суддя Калініченко Г.П.
доповідач в суді ІІ інстанції суддя Коваленко В.Д.
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 січня 2017 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Коваленко В.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, за участю ОСОБА_1 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяціів.

Його визнано винним в тому, що ОСОБА_1 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи своєї вини у вчиненому адміністративному правопорушенні, просить змінити постанову суду першої інстанції в частині накладеного на нього виду адміністративного стягнення, шляхом призначення стягнення у виді штрафу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що постанова суду є необґрунтованою в частині накладеного адміністративного стягнення. Так, апелянт зазначає, що районним судом було допущено цілу низку суттєвих порушень в застосуванні норм матеріального та процесуального права, зроблено висновки, які не відповідають обставинам справи, а призначене адміністративне стягнення не відповідає тяжкості скоєного адміністративного правопорушення.

В апеляційному суді ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, підтвердив доводи викладені в ній і просив задовольнити апеляцію. При цьому, апелянт звернув увагу апеляційного суду на те, що вину у вчиненому правопорушенні визнає та розкаюється, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, послався, що на його утриманні перебуває хвора мати.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_1, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами та апелянтом не оспорюється.

Відповідно ст. 30 КУпАП, позбавлення наданого громадянину права керування транспортними засобами застосовується лише за грубе або систематичне порушення порядку користування цим правом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Аналізом оскаржуваної постанови встановлено, що районний суд в постанові вказав на те, що вчинене апелянтом правопорушення має підвищену суспільну небезпеку, а тому ця обставина позбавляє можливості призначити останньому стягнення у виді штрафу.

Однак, при накладенні на апелянта адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, судом першої інстанції поза увагою залишилися істотні обставини, які відповідно до ст. 34 КУпАП пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення та мають бути враховані при накладенні адміністративного стягнення.

З наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 вину визнав у вчиненому правопорушенні, збитки правопорушенням завдані незначні та одразу, у розмірі 300 гривень відшкодовані. Однак районний суд ці обставини, при накладенні стягнення, не врахував, також не було враховано, що ОСОБА_1 не перевищував швидкості, при виникненні безпечної ситуації застосував гальмування, але через ожеледицю в той день відбулося зіткнення з іншим авто. Але зіткнення було незначним і суттєвих пошкоджень авто не спричинено.

Апеляційним судом враховується те, що ОСОБА_1 вперше притягується, до адміністративної відповідальності, щиро кається відшкодував збитки, потерпілий ніяких претензій не має. Також апеляційний суд враховує скрутне матеріальне становище ОСОБА_1, на йтриманні якого знаходиться хвора мати.

Вищенаведені обставини, відповідно до ч. 2 ст. 34 КУпАП, апеляційний суд визнає такими, що пом'якшують відповідальність ОСОБА_1

Апеляційний суд констатує відсутність обставин, що у відповідності до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність апелянта за адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, конкретні обставини скоєного, незначний характер пошкоджень, а також особу ОСОБА_1, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість пом'якшення йому адміністративного стягнення. На підставі ст. 22 КУпАП вважаю за необхідне звільнити ОСОБА_1 адміністративного стягнення та обмежитись усним зауваженням. На переконання апеляційного суду, таке рішення буде справедливим та співрозмірним скоєному правопорушенню.

Отже, за таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - зміні, в частині виду накладеного адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 22, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2016 року, відносно ОСОБА_1 - змінити, в частині накладення виду адміністративного стягнення.

Вважати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

В іншій частині постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2016 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області В.Д. Коваленко