Номер провадження: 33/785/193/17
Номер справи місцевого суду: 500/5350/16-п
Головуючий у першій інстанції Вергопуло К. В.
Доповідач Толкаченко О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Толкаченко О.О., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 23 грудня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнутий судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп.

Відповідно до оскаржуваної постанови суду, 02 жовтня 2016 року о 18 годині, ОСОБА_2, керував автомобілем «Land Rover», державний номер НОМЕР_1 по вул. Східній кут вул. Лісної в м.Ізмаїл, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, та в порушення п.2.5 «Правил дорожнього руху», відмовився від проходження в установленому порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції в присутності двох свідків.

Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 «Правил дорожнього руху України» чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 23 грудня 2016 року, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, винесеним без всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин події, яку визнано правопорушенням.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує на те, що суд першої інстанції дослідив відеозапис невідомого походження, який не було заявлено як доказ, а його клопотання про витребування доказів суд грубо проігнорував, чим порушив вимоги ст.268 КпАП України та статей 55, 62 Конституції України.

Як стверджує ОСОБА_2, під час судового засідання в суді першої інстанції він неодноразово наголошував на тому, що транспортний засіб, власником якого він є, знаходився на узбіччі та в момент того, як до нього під'їхали працівники поліції автомобіль не пересувався. В задоволенні клопотань ОСОБА_2 про допит свідків та про витребування доказів суд безпідставно відмовив, чим порушив його право на справедливий та всебічний розгляд справи. Наголошує, що суд першої інстанції не врахував той факт, що адміністративний протокол складався не на місці вчинення правопорушення, а наступного дня в поліцейському відділенні, а акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу було складено з порушенням вимог чинного законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Під час апеляційного розгляду, відповідно до ст.279 КУпАП, ОСОБА_2 були роз'яснені його права, передбачені ст.268 КУпАП та забезпечена можливість надати пояснення та подати докази його невинуватості у вчинені адміністративного правопорушення.

Проте, ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 не скористалися своїм правом надати суду апеляційної інстанції докази на підтвердження доводів апеляційної скарги ОСОБА_2, на пропозицію апеляційного суду, не заявили будь-яких клопотань про повторне дослідження доказів або дослідження доказів, які не були досліджені під час судового розгляду в суді першої інстанції, а обмежилися поясненнями, які є тотожними доводам апеляційної скарги.

Одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення.

Під час апеляційного перегляду апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, відповідно до вимог глави 18 та глави 22 КУпАП розглянув справу про адміністративне правопорушення за ст.130 ч.1 у відношенні ОСОБА_2 та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду дійшов обґрунтованих висновків про подію та склад адміністративного правопорушення, винуватість ОСОБА_2 у його вчиненні, а також з'ясував інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та застосував до ОСОБА_2 адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд першої інстанції обґрунтував висновки, зроблені в оскаржуваній постанові доказами, які були досліджені під час судового розгляду у їх сукупності, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_2 02 жовтня 2016 року о 18 годині в м. Ізмаїл по вул. Східній кут вул. Лісної, керував автомобілем «Land Rover», д/з НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різький запах спиртного в парах видихаємого повітря, нестійка хода). В присутності двох свідків від проходження тесту на алкоголь за допомогою алкотестеру «Drager», а також у медичному закладі відмовився. (а.с.3);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.5-6), відповідно до яких вони працюють охоронцями в охоронній агенції «Олімп Юг». 02 жовтня 2016 року близько 18 години надійшов виклик з магазину «Продукти», який розташований в місті Ізмаїл на вулиці Первомайській, 174 про те, що невідома особа вчинила дебош. Прибувши на місце вони побачили припаркований біля зазначеного магазину автомобіль «Land Rover», д/з НОМЕР_1. В цей час з магазину вийшов чоловік, який знаходився в стані сп'яніння, оскільки сильно хитався, сів за кермо зазначеного автомобіля та почав керувати ним.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 почали переслідувати автомобіль «Land Rover», д/з НОМЕР_1 та по телефону сповістили відділ поліції про факт керування автомобілем громадянином, який знаходиться в стані сп'яніння.

В подальшому на розі вулиць Східної та Лісної співробітники поліції заблокували автомобіль «Land Rover», д/з НОМЕР_1 та перевірили документи водія, яким виявився громадянин ОСОБА_2

На вимогу співробітників поліції ОСОБА_2 від проходження тесту на алкоголь за допомогою алкотестеру «Drager», а також у медичному закладі відмовився в присутності цих свідків. Крім того, ОСОБА_2 відмовився давати пояснення та підписувати протокол, а також отримати його копію. В подальшому автомобіль «Land Rover», д/з НОМЕР_1 за допомогою евакуатора було переміщено на спец майданчик.

-актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу (а.с.7).

Також суд першої інстанції під час судового розгляду дослідив два відеозаписи, відповідно до яких співробітник поліції роз'ясняв ОСОБА_2 причини зупинки його транспортного засобу, опитував його щодо причин, через які він керує транспортним засобів у стані алкогольного сп'яніння, та запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння із використанням спеціального технічного засобу на місці або у лікувальному закладі, на що ОСОБА_2 підтвердив, що він знаходиться в стані алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження обстеження у присутності 2 свідків.

Доводи ОСОБА_2 про те, що він не керував транспортним засобом, а під час приїзду співробітників поліції його автомобіль не рухався та він намагався викликати знайомого з метою відігнати автомобіль спростовуються зазначеними вище доказами.

Більш того, на запитання апеляційного суду з якою метою співробітники поліції сфальсифікували матеріали справи відносно нього та чому його обмовляють двоє свідків, як то стверджує ОСОБА_2, останній не зміг дати логічної відповіді.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дав правильну оцінку доводам ОСОБА_2 про недопустимість відеозаписів, як доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є буд-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що досліджені відеозаписи цілком відповідають визначенню доказу, наданому статтею 251 КУпАП, а саме - показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Доводи ОСОБА_2 та його захисника про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотань про витребування доказів є також необґрунтованими.

Так, в матеріалах справи наявні два клопотання ОСОБА_2 про витребування доказів, а саме витребування з підприємства, яке надає охоронні послуги «Олімп-Юг» інформації про те, чи дійсно свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є співробітниками даного підприємства, чи укладено договір охорони між охоронною фірмою «Олімп-Юг» та магазином «Продукти», який розташований по вул. Першотравневій, 174 в м.Ізмаїл, витребування інформації з серверу тривожних викликів ОФ «Олімп-Юг», витребування з Ізмаїльського ВП інформації про комплектування відділу поліції технічного засобу «Drager» та технічних засобів для відео фіксації правопорушень та інше.

Суд першої інстанції розглянувши зазначені клопотання обґрунтовано відмовив у їх задоволенні, пославшись на те, що зазначена інформація може бути витребувана та надана суду стороною захисту.

Крім того, апеляційний суд визнає зазначені клопотання надуманими, оскільки така інформація не має істотного значення для встановлення обставин адміністративного правопорушення, що розглядається та встановлення вини ОСОБА_2 у його вчиненні.

Також в матеріалах провадження містяться клопотання ОСОБА_2 про закриття провадження по справі, а також визнання доказів недопустимими.

Зазначеним клопотання ОСОБА_2 суд дав оцінку в нарадчій кімнаті під час винесення рішення по справі.

За таких обставин, апеляційний суд визнає правильними висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_2 є необґрунтованою, а оскаржена постанова була винесена судом першої інстанції відповідно до вимог діючого Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому не підлягає скасуванню або зміні.

Керуючись статями 130, 245, 251, 266, 268, 279, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 23 грудня 2016 року - залишити без задоволення.

Постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 23 грудня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десяти тисяч двісті) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області О.О. Толкаченко