Справа № 131/2302/16-п
Провадження № 33/772/109/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач: Гончарук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 р. м. Вінниця

Суддя Апеляційного суду Вінницької області Гончарук М.М., розглянувши апеляційну скаргу із змінами ОСОБА_2 на постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 10.01.2017 року про притягнення:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, Вінницької олбласті АДРЕСА_1,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

за участю: секретарів: Ганзюк Л.О., Міхневич І.А.,

правопорушника: ОСОБА_2,

представника за дорученням: ОСОБА_3,

адвоката: ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

Постановою Іллінецького районного суду Вінницької області від 10.01.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 320 гривень на користь держави.

З постанови суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_2 19 листопада 2016 року о 00 год. 05 хв. в м. Іллінці по вул. Незалежності керував транспортним засобом марки «BMW Х-6» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, огляд на стан спяніння проводився в Іллінецькій ЦРЛ.

Зазначеними діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Не погодившись з постановою суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу із змінами, в яких ставить питання про скасування постанови від 10.01.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закриття провадження, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши доводи ОСОБА_2, представника за дорученням ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_4, які просили задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі, розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши докази по справі та допитавши свідків, вважаю, що апеляційна скарга обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова судді, згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до ст. 268 КУпАП на особу, яку звинувачують у скоєні правопорушення не покладається обовязок доказування, цей обовязок покладається на органи та посадових осіб, які складають протокол та розглядають справу. Це право особи закріплено у ст. 62 Конституції України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

Судом в порушення вищезазначених вимог не вжито належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

В судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_2 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнав та пояснив, що з 18 на 19.11.2016 року близько 23.30 він перебуваючи за кермом автомобіля, якій стояв, а не перебував в русі по вул. Незалежності. Підїхав автомобіль працівників поліції, зразу за ними підїхали два автомобіля з активістами, до нього підійшов поліцейський та майор поліції, разом з ними підійшли активісти, почали права кувати, знімати на відео, намагались витягнути з машини та чіплялись за відкрите скло. Коли він вийшов з авто, його відразу майор та поліцейський, знову ж в оточенні активістів почали примусово тягнути до службового автомобіля та вимагали проїхати в лікарню для перевірки на стан спяніння. На місці дихати у Драгер ні хто не пропонував. ОСОБА_2 погодився поїхати своїм автомобілем , але працівники поліції заборонили та пригрозили одягнути кайданки, тому він подзвонив ОСОБА_5 який прибув забрати автомобіль.

По прибуттю до ЦРЛ ОСОБА_2 виконував недоречні вимоги лікаря робив вправи на координацію рухів, йому міряли тиск, який склав 130/90. На його вимогу здати аналіз сечі, крові, лікар відмовив та видав висновок, що він пяний. ОСОБА_2 цьому заперечив та просив поліцейських вести його у Вінницю до наркодиспансеру, на що також отримав відмову. Вважає, що відносно нього відбулась провокація, грубо порушена процедура адміністративного переслідування та медичного освідування. Лікар не міг написати інше, тому що було дуже багато активістів, які тиснули на поліцейських, медперсонал та на нього. Тому вказаний лікар та інспектора поліції поговорили та вирішили написати висновок про стан алкогольного сп'яніння ніби для зняття суспільної напруги.

Згідно статі 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини пом'якшуючі або обтяжуючі відповідальність, чи заподіяна шкода, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення накладається на особу у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Порядок огляду на стан сп'яніння встановлений статтею 266 КУпАП, відповідно до ч.2 якої, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків.

У відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 року № 1452/735 огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп'яніння є: а )запах алкоголю з порожнини рота; б) порушення координації рухів; в) порушення мови; г) виражене тремтіння пальців рук; ґ) різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; д) поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є наявність однієї чи декількох ознак алкогольного сп'яніння( крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, в протоколі у ОСОБА_2 не зазначено жодної ознаки алкогольного сп'яніння.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що ОСОБА_2 на місці зупинки транспортного засобу відмовився від проходження на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Хоча п.6 вищезазначеної інструкції зазначає, що огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використання спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.; лікарем закладу охорони здоров'я.

Слід зазначити, що лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Однією та єдиною підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного, наркотичного та іншого сп'яніння у медичному закладі є лише відмова останнього від огляду працівником поліції із використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами.

Відповідно до п.22 вище зазначеної Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складенні з порушенням вимог Інструкції, вважаються недійсними.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушенн ОСОБА_2 був доставлений до Іллінецької ЦРЛ для проходження огляду на стан сп'яніння, де останній пройшов лише візуальне обстеження лікарем.

Відповідно до п. 3 Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.03.2010 № 33, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.03.2010 за № 262/17557 спеціальними технічними засобами для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння є:

газоаналізатор "AlcoQuant 6020"; газоаналізатор "Alcotest 6510"; газоаналізатор "Alcotest 6810"; газоаналізатор "Alcotest 7410 Plus com";

прилад спеціалізований визначення концентрації парів етанолу в повітрі, що видихається, "Алконт 01".

Крім того, відповідно до Наказу від 09.11.2015 року №1452/735 п.9 використання в закладах охорони здоров'я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Тобто використання таких засобів є обовязковим.

Візуальний метод обстеження не є професійним приладом вимірювальної техніки, як того вимагає даний наказ, а тому висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складені з порушенням вимог зазначеної Інструкції, вважається недійними.

В спільному наказі МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованого в Мін'юсті України за № 1413/27858 від 11.11.2015 року. Відповідно до вказаного наказу, п.З. розділу 2: «поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки»; п.9. розділу 3: «використання в закладах охорони здоров'я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки».

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Також відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються : дата, місце його складання , посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, прізвища свідків і потерпілих.

В порушення вимог ст.256 КУпАП при заповненні протоколу працівником поліції допущено безліч граматичних помилок, що впливають на зясування суті правопорушення, а також міститься безліч механічних виправлень, що суперечить наявним документам у матеріалах адміністративної справи і загалом не представляється за можливе зясувати час, місце та дату правопорушення, а саме:

Зазначено, що протокол складено 19.11.2016 року, однак видно, що друга цифра є «0» виправлений грубо, виходячи за межі відведеної графи на «9» та цифра «1» взагалі вписана знову ж поза межами відведеної графи. Викладене не дає фактично можливості з огляду на основний документ встановити точну дату адміністративного правопорушення.

Зазначений час складання протоколу 00 годин 53 хвилини, а місце складання м.Ілінці, вул. Незалежності. Але такого населеного пункту, як Ілінці, що пишеться з однією літерою «л» не існує у нашій Державі, а за змістом всього протоколу саме у такому місці скоєне правопорушення.

Щодо складання протоколу саме по вул. Незалежності, саме об 00 годин 53 хвилини, то це не відповідає дійсності, тому що об 00 годин 50 хвилин в м. Іллінці, Вінницької області, за адресою вул. Енгельса, 48, що унеможливлює фактично перебування в двох місцях ОСОБА_2, в приймальному відділенні ЦРЛ складався (заповнювався) ОСОБА_6 медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного чи іншого спяніння №81 на трьох аркушах (а.с. 25-27).

Що стосується часу вчинення правопорушення, якій зазначений у протоколі «02.год.05 хв.», то стає очевидним, що протокол складений заздалегідь до виявлення обставин адмінправопорушення за одну годину та 12 хвилин. .що стосується службової особи, яка складала протокол, зазначено поліцейський Д І І І роти ДІ І І м. Вінниці, такий підрозділ Національної поліції не існував. Крім того, повноваження інспектора ДПС м. Вінниці не поширюються на сферу забезпечення безпеки дорожнього руху на території Вінницької області, у тому числі за умови, що у м. Іллінці діє Іллінецьке відділення поліції УНП України у Вінницькій області, та інспектор капітан поліції ОСОБА_7 надавав до суду довідку за вих.8991/210-2016 від 05.12.2016 року по реєстраційним даним «НАІС», «АРМОР» на ОСОБА_2 (а.с. 9), тобто наявний підрозділ НП уповноважений на здійснення адмінпрактики. За вказаних обставин, адміністративний протокол складений не уповноваженою на те особою.

Окрім особу ОСОБА_2, як зазначено в графі «по базі НАІС» встановлено , такі обставини не відповідали дійсності, оскільки особа ОСОБА_2 не встановлювалась, витяг з бази НАІС до матеріалів не доданий в підтвердження зазначеного в протоколі і тому суд витребував таку інформацію. Однак у даній адміністративній справі ані працівниками НП, черговим лікарем, а згодом і судом першої інстанції особа ОСОБА_2 згідно паспорту громадянина України не встановлювалась, копія до матеріалів не долучена, при накладенні на останнього штрафу, копія ідентифікаційного коду не долучалась. Так само й не встановлювались обставини чи наявне у ОСОБА_2 посвідчення водія, чи не вчиняв він протягом року аналогічні правопорушення, тому що такі обставини мають значення для кваліфікації дій правопорушника та додаткової кваліфікації за іншими статтями КУпАП у сфері додержання ПДР.

Що стосується запису «центр ДАЇ 0541» в графі місце обліку, станом на листопад 2016 року такого державного органу не існувало, що виключає обєктивність таких записів і відомостей.

Що стосується запису у протоколі « керував т/з у стані алкогольного спяніння», не вказано по яким ознакам працівник поліції дійшов такого висновку, адже у відповідності до пунктів 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України 19.11.2015 року № 1452/735, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп'яніння є: а )запах алкоголю з порожнини рота; б) порушення координації рухів; в) порушення мови; г) виражене тремтіння пальців рук; ґ) різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; д) поведінка, що не відповідає обстановці.

Що стосується запису у протоколі « керував т/з у стані алкогольного спяніння. Висновок Ілінецького ЦРЛ куди гр. ОСОБА_2 було доставлено для встановлення факту вживання спиртних напоїв», встановлено, що адміністративний протокол складений не на місці зупинення транспортного засобу, як цього вимагає ст. 9 та ст. 266 КУпАП, а після. Також у протоколі не зазначено з яких підстав та чому поліцейський не провів огляд ОСОБА_2 на місці (наприклад відмова від огляду чи непогодження і незгода з результатами огляду поліцейським). При цьому, поліцейський зазначає у протоколі двох свідків, які фактично не приймали участі у огляді поліцейським на стан спяніння, тому що такого огляду не відбувалось.

Згідно п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 N 14 « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що в розділі «чим порушив вимоги», не конкретизовано якій підпункт пункту 2.9 ПДР нібито порушив ОСОБА_2, оскільки за порушення кожного підпункту настає окремий склад адміністративного правопорушення, чим також підтверджується некомпетентність та неналежність службової особи у притягненні громадян до відповідальності.

Зі змісту протоколу, а також враховуючи свідчення ОСОБА_2 та аналізуючи підписи, у графах, які нібито виконав ОСОБА_2, поліцейським порушені вимоги ст.. 254 КУпАП щодо складання протоколу у двох примірниках та обовязкового вручення копії протоколу ОСОБА_2. Копія протоколу ОСОБА_2 отримана останнім лише за його вимогою 22.11.2016 року.

Крім того, зі змісту протоколу ОСОБА_2 не розяснені права та обовязки передбачені ст. 63 Конституції України, а також права, передбачені ст. 268 КУпАП в частині заявляти клопотання, подавати докази, користуватися правовою допомогою захисника, хоча з показів ОСОБА_2 вбачається, що він наголошував на місці знаходження транспортного засобу що бажає скористатися правовою допомогою представника ОСОБА_8 з яким постійно укладений договір про правову допомогу.

Що стосується свідків, зазначених поліцейським у протоколі ОСОБА_9 та ОСОБА_10, поліцейський, в порушення пункту 6 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 року № 1452/735, залучив осіб, щодо неупередженості яких є сумніви. Оскільки дані зацікавлені особи мешканці м. Вінниці об 12 години ночі чомусь перебували на відстані 60 км. від місця проживання і не змогли пояснити мети такого знаходження поблизу автомобіля ОСОБА_2. Так само залишається незрозумілим яким чином на місці знаходження автомобіля ОСОБА_2 знаходились інші громадяни м. Вінниці та журналісти.

Що стосується розділу пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення дослівно «сидів в машині за кермом, під'їхала машина ДАЇ і я вийшов. Запитали чи я вживав горілку, я сказав, що да. Після цього мене...» запис приривається, що вказує, що ОСОБА_2 не надали можливість дати повні та вичерпні пояснення. Поряд з цим, з аналізу даного протоколу, інших матеріалів адміністративної справи взагалі відсутні будь-які докази, що саме ОСОБА_2 керував транспортним засобом БМВ Х6 д/н НОМЕР_2, що саме його зупиняли під час руху.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення, винесений з порушенням ст. 256 КУпАП та не відповідає "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", оскільки бланк протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №908158, складений поліцейським не відповідає бланку протоколу, зазначеного в додатку № 1 зазначеної Інструкції.

Враховуючи зазначені порушення допущені працівниками поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №908158 щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений з істотним порушенням норм КУпАП, і він не може слугувати як належний та допустимий доказ по справі.

Згідно п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 N 14 « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного сп'яніння. Стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією. Керування транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Крім того, акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №81 від 19.11.2016 року суперечить вимогам ст. 266 КУпАП, розділу III Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 року № 1452/735, оскільки:

Іллінецька Центральна районна лікарня не входить до переліку закладів охорони здоровя, яким надається право проведення огляду на стан спяніння водіїв, та не затверджена Міністерством охорони здоровя України, начальником структурного підрозділу з питань охорони здоровя Вінницької області (пункт 1).

Наявні документи у матеріалах справи, надані головним лікарем Іллінецької ЦРЛ за вих. №01-35/22 від 05.01.2017 року не відповідають вимогам діючого законодавства, оскільки стосуються виконання нормативних документів за період 2002 рік, які втратили чинність. Навіть посада лікаря, якій проводив огляд зазначена «травматолог», а ОСОБА_11 на день проведення огляду обіймав посаду травматолога .

Огляд у закладах охорони здоровя щодо виявлення стану спяніння проводиться лікарем закладу охорони здоровя, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством, а в матеріалах відсутні відомості про проведення таких удосконалень та підпису, якій підтверджує цей факт саме лікар ОСОБА_11. (пункт 3)

Пунктом 4 та 7 та 8 визначено, що метою огляду є встановлення наявності чи відсутності стану спяніння в обстежуваної особи. Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обовязкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан спяніння.

Тобто запис лікаря «перебуває у стані алкогольного спяніння» не може породжувати юридичних наслідків для ОСОБА_2, тому що обовязкове використання в закладах охорони здоровя для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. (пункт9). Також пунктом 10 визначено, що зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів.

Враховуючи вищевикладене, висновок та акт відносно ОСОБА_2, щодо результатів медичного огляду на стан спяніння, вважаються недійсними, оскільки складені з порушенням вимог зазначеної Інструкції. Такі самі вимоги й визначені у абзаці 5 ст. 266 КУпАП.

Як вбачається з постанови суду першої інстанції, в оцінку доказів винуватості ОСОБА_2 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, поклав протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначені свідки подій, які на місці зупинки транспортного засобу не приймали участь у перевірці ОСОБА_2 на стан спяніння.

Доводи ОСОБА_2 про те, що він не перебував в стані алкогольного спяніння підтверджуються показами свідків, які були допитані в суді апеляційної інстанції.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що приблизно в листопаді- грудні 2016 року він на підставі розпорядження свого керівника Афанасєвої був відкомандерований до м. Іллінці для проведення репортажу про роботу працівників поліції. До м. Іллінці приїхав з активістами та працівниками поліції, та був присутній під час того, коли відносно ОСОБА_2 складали протокол про адміністративне правопорушення, однак дати, коли відбувалися зазначені події він не памятає. На місце події приїхав у той час, коли автомобіль «BMW Х-6» стояв на місці та був заблокований автомобілями працівників поліці. За кермом автомобіля «BMW Х-6» сидів ОСОБА_2 та відмовлявся надавати працівникам поліції посвідчення водія, однак через деякий проміжок часу посвідчення водія ОСОБА_2 знаходилося у поліцейських. Від проходження огляду на стан сп'яніння ОСОБА_2 відмовився, після чого працівником поліції щодо останнього застосовувалася сила. Біля автомобіля ОСОБА_2 зібралося близько 20 людей, які заважали йому проводити відео зйомку. Під час освідування ОСОБА_2М.в медичному закладі він перебував разом з працівниками поліції та лікарем. Після проведення огляду відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення, однак він не бачив хто і коли складав зазначений протокол.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що він був безпосереднім свідком подій, які сталися 19.11.2016 року, оскільки їхав в автомобілі разом з ОСОБА_2 Під час того, як автомобіль ОСОБА_2 стояв на узбіччі, до них підїхали працівники поліції та заблокували авто, та до них підійшли кореспонденти з камерами. ОСОБА_2 неодноразово заявлялися вимоги про надання йому послуг адвоката або юриста, однак працівники поліції залишали їх без задоволення. Потім працівники поліції силою змусили ОСОБА_2 проїхати до лікарні, при цьому він громадський порядок не порушував. Коли і ким було складено протокол відносно ОСОБА_2 він не бачив, як і не бачив, щоб йому розяснювалися права. ОСОБА_2 не перебував у стані алкогольного сп'яніння, а всі запахи алкоголю могли бути від нього з товаришами, оскільки перед тим вони вживали алкогольні напої.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що 18.11.2016 року близько 12 години ночі до нього подзвонив ОСОБА_2 та просив приїхати забрати автомобіль, оскільки у нього проблеми. Коли він приїхав до місця, де було залишено вказаний автомобіль, йому стало відомо, що ОСОБА_2 забрали працівники поліції до лікарні. Приїхавши до лікарні, він побачив 10 чи більше працівників поліції, які були з автоматами та в бронежилетах. Пройшовши повз натовп, він став свідком того, як проводилося освідування ОСОБА_2, при цьому в кабінеті перебували ОСОБА_2 три працівники поліції, кореспондент з камерою та медперсонал. ОСОБА_2 при цьому перебував в тверезому стані, однак був знервований. Під час проведення освідування ОСОБА_2 пропонувалося торкнутися пальцем до кінчика носу, пройти по прямій лінії та вимірювався тиск, який показав 130 на 90. Запаху алкоголю від ОСОБА_2 чути не було. Після того, як лікарем було надано висновок, працівники поліції склали протокол на капоті автомобіля. Застосувавши до ОСОБА_2 психологічний тиск заставили останнього підписати даний протокол, повідомивши, що в разі відмови в нього конфіскують автомобіль. ОСОБА_2 хотів забрати копію протоколу про адміністративне правопорушення, однак йому було відмовлено. Крім того, під час проведення освідування ОСОБА_2 просив надати йому змогу скористатися послугами юриста, однак лікар йому відповів, що він і так знає ,що за чим потрібно робити. Також ОСОБА_2 просив, щоб у нього взяли аналізи для тестування, однак йому було відмовлено.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 18.11.2016 року перебував в кафе, де грав у більярд. Вийшовши з даного закладу побачив велике скупчення людей, підійшов подивитись, що там сталося. Побачив , що на ОСОБА_2 хочуть скласти протокол. ОСОБА_2 попросив, щоб хтось побув біля його автомобіля на що ОСОБА_6 погодився. Під час подій, які розвивалися ОСОБА_2 не заперечував проти того, щоб його відвезли на освідування, але просив для початку дати змогу подзвонити юристу та дочекатися, поки заберуть його авто, однак працівники поліції силоміць садили його до свого автомобіля. ОСОБА_2 вів себе адекватно, в стані алкогольного сп'яніння не перебував. Після того, як ОСОБА_2 працівники поліції забрали та автомашиною повезли у лікарню , йому не було зрозуміло в чому ОСОБА_2 звинувачували. ОСОБА_2 характеризує з позитивної сторони .

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у звязку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв'язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Відповідно до ч.З ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ст. б Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж, розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом

Підсумовуючи викладене, обставини, які викладені в протоколі серії АП1 №908158 від19.11.2016 року не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при цьому суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому слід дійти до висновку щодо відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку із чим провадження в даній справі підлягає закриттю.

Враховуючи вище зазначене апеляційний суд вважає , що апеляційна скарга з доповненням ОСОБА_2 на постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 10.01.2017 року підлягає задоволенню .

Керуючись ст. ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу із змінами та доповненнями ОСОБА_2на постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 10.01.2017 року - задовольнити.

Постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 10.01.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати, провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Вінницької області

ОСОБА_14