П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.04.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Феєра І.С., при секретарі Головець М.А., за участю правопорушника ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду від 20.01.2017.

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець АДРЕСА_1, громадянин України, непрацюючий, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 275,60 грн..

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 092878 від 30.10.2016 та постанови судді від 20.01.2017 вбачається, що 30.10.2016, о 05 год. в м. Ужгороді по вул. Грушевського, 39, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного спяніння: порушення мови, координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного спяніння, у встановленому законодавством порядку, водій відмовився в ЗОНД (Закарпатському обласному наркологічному диспансері), що підтверджується актом медичного огляду № 434 від 30.10.2016. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, скасувати таку, а провадження по справі закрити. Зазначає, що суд не взяв до уваги заяву адвоката ОСОБА_2, написану від імені ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи та розглянув таку за його відсутності, чим порушив право останнього на захист. У звязку з тим що, суд своєчасно не надіслав йому копію постанови від 20.01.2017 року, ОСОБА_1 отримав копію такої лише 09.02.2017 року,що є поважною причиною пропуску строку

-2-

на апеляційне оскарження та є підставою такий строк поновити. Суд першої інстанції не взяв до уваги те, що в протоколі ОСОБА_1 написав, що не відмовляється проходити медогляд в наркодиспансері на ознаки наркотичного спяніння, хотів пройти після перезмінки лікаря з 11:00 год., однак працівники поліції склали щодо нього протокол у 07 год. 50 хв. 30.10.2016 року. На цей час не було складено акту медичного огляду. Зазначає, що в п.10 висновку Закарпатського обласного наркологічного диспансеру №434 від 30.10.2016 року зазначено, що ОСОБА_1 не перебуває в стані спяніння в звязку із чим протокол про адміністративне правопорушення щодо нього є незаконним та безпідставним. Зазначає, що поліцейські не розяснювали йому положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що передбачено відповідною Інструкцією. Працівники поліції не опитали та не занесли до протоколу пояснення батька апелянта, який був очевидцем події. Суд не перевірив наявність у ОСОБА_3 повноважень на складання протоколу. Працівники поліції не питали дозволу в ОСОБА_1 на проведення відео фіксації.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, допитавши свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що строк на апеляційне оскарження постанови судді підлягає поновленню, як пропущений із поважних причин, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ст. 294 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом, а відповідно до ст. 268 цього Кодексу, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце, і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ці вимоги закону суддею не дотримано.

Так, з постанови судді вбачається, що ОСОБА_1не приймав участі в розгляді справи. У матеріалах справи також відсутні дані про те, що відповідно до вимог до вимог ст.285 КУпАП, останньому вручена копія постанови судді, або така протягом трьох днів йому надіслана. З наявного в матеріалах справи супровідного листа (а.с.30) вбачається, що копія постанови була надіслана ОСОБА_1 03.02.2017, тобто з порушенням строку, передбаченого КУпАП.

-3-

За таких обставин, суд апеляційної інстанції визнає поважними причини пропуску строку для оскарження постанови судді першої інстанції від 20.01.2017, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1у частині поновлення строку для оскарження постанови суду такими, що знайшли своє підтвердження, і такий строк поновлюється.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й обєктивне зясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

З матеріалів справи вбачається, що суд повно та всебічно дослідив обставини вчинення правопорушення, наявні в справі докази, а тому висновок, викладений у постанові судді, про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові обставин є правильним.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 092878 від 30.10.2016, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 434 від 30.10.2016, що видані Закарпатським обласним наркологічним диспансером; рапортом інспектора роти №2 батальйону УПП у містах Ужгороді та Мукачеві лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 30.10.2016; технічним носієм (диском) з відеозаписом вчиненого правопорушення.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що в протоколі останній написав, що не відмовляється проходити медогляд в наркодиспансері на ознаки наркотичного спяніння, хотів пройти такий, після перезміни лікаря з 11 год., оскільки відповідно до вимог ст. 266 КУпАП такий огляд здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин із моменту встановлення підстав для його здійснення.

Як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 30.10.2016, серії АП2 №092878, 30.10.2016, о 05 год. у м. Ужгород по вул. Грушевського, 39, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного спяніння: порушення мови, координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного спяніння, у встановленому законодавством порядку, водій відмовився в ЗОНД (Закарпатському обласному наркологічному диспансері), що підтверджується актом медичного огляду №434 від 30.10.2016. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Указаним доказам суддя першої інстанції дав належну оцінку та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діяннях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

-4-

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційного суду показав, що є працівником поліції та здійснює несення служби в м. Ужгороді. 30.10.2016, близько 05 год., під час несення служби разом з ОСОБА_6, ними на вул. Грушевського в м. Ужгороді було зупинено автомобіль «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_1, який порушив правила дорожнього руху України.Під час спілкування з водієм ОСОБА_1, у них виникла підозра, що останній перебуває в стані наркотичного спяніння, оскільки поведінка останнього не відповідала обстановці. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про національну поліцію» було проведено поверхневий огляд транспортного засобу, де під сидінням водія було виявлено коробку із сухою подрібненою речовиною схожою на марихуану, а у водія ОСОБА_1, у кишені виявлено паперовий згорток, у якому знаходились кристалічна речовина, схожа на метамфетамін. Після чого, на місце події було викликано слідчу оперативну групу. Згодом, ОСОБА_1 було доставлено в Закарпатський обласний наркологічний диспансер для проходження медичного огляд на стан алкогольного та наркотичного спяніння. Черговий лікар, провівши огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння, який виявився негативним, запропонував останньому пройти медичний огляд на стан наркотичного спяніння, однак останній відмовився, про що лікарем було складено відповідний протокол.

Свідок ОСОБА_6, яка є інспектор поліції, надала апеляційному суду аналогічні показання, надані свідком ОСОБА_3. Крім того, підтвердила, відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного спяніння. Лікар нарколог ОСОБА_5, будучи допитаною апеляційним судом у якості свідка, показала, що з ОСОБА_1 не знайома, і підстав оговорювати останнього не має. Так, 30.10.2017, о 07 год. 45 хв. перебуваючи на чергуванні, працівниками поліції на медичне освідування до диспансеру було доставлено ОСОБА_1. Нею було спочатку проведено огляд останнього на стан алкогольного спяніння, однак результат був негативним. Після чого, вона почала провіряти ОСОБА_1 на стан наркотичного спяніння. Оскільки, із часу підозри працівниками поліції про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного спяніння пройшло майже три години, і клінічні показники могли бути змінені, нею було запропоновано ОСОБА_1 здати зразки сечі та змиви для лабораторного дослідження, однак останній відмовився. Крім того, останній під час проходження медичного огляду повідомив її, що час від часу курить коноплю.

Матеріалами справи про адміністративне правопорушення не встановлено обставин, які б давали обєктивні підстави ставити під сумнів пояснення вищезазначених свідків, оскільки такі пояснення є послідовними та повністю узгоджуються між собою, та з даними, які випливають з інших доказів, що містяться в матеріалах справи.

Допитаний за клопотанням адвоката ОСОБА_2, свідок ОСОБА_7 який є батьком правопорушника, показав, що 30.10.2017, близько 07 год. ранку, йому зателефонував син - ОСОБА_1, і попросив привезти запасні ключі від автомобіля. Коли, підїхав до автомобіля на вул. Грушевського, побачив там працівників патрульної поліції, які повідомили йому про підозру перебування його сина ОСОБА_1 у стані наркотичного спяніння, попросили забрати транспортний засіб, і запропонували останньому пройти медичний огляд у диспансері, на що останній погодився. Після чого, автомобіль доправив на автостоянку, та пішов додому. Близько 09 год. 30 хв., йому знову зателефонував ОСОБА_1, і попросив приїхати в наркологічний диспансер, та повідомив, що у нього на руках висновок про відсутність у нього ознак спяніння, але працівники поліції не відпускають його додому. Приїхавши до диспансеру, працівники поліції повідомили йому, що його син ОСОБА_1 відмовляється пройти освідування на стан наркотичного спяніння.

-5-

Під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного спяніння присутнім не був. Крім того, зазначив, що протокол складений поліцейським о 10 год. 20 хв., тобто через значний проміжок часу.

Показання свідка ОСОБА_7 батька ОСОБА_1, про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан наркотичного спяніння, апеляційний суд оцінює критично, оскільки в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, відсутні належні докази, які б викликали сумніви в щирості та достовірності послідовних показань свідків ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в цій частині, а тому такі показання судом відхиляються, як такі, що направлені на уникнення останнім адміністративної відповідальності.

У звязку з чим, не має підстав вважати, що свідки ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_5, враховуючи їх безсторонність, відсутність навіть попереднього знайомства з ОСОБА_1, оговорюють останнього. Більше того, указані твердження допитаних свідків, повністю узгоджуються з вищенаведеними та дослідженими суддею доказами.

Докази, які б стверджували протилежне в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а так само не надано таких і самим ОСОБА_1 та його адвокатом.

Також, жодним чином не спростовує обставин вчинення правопорушення, посилання ОСОБА_1 на показання свідка ОСОБА_8, оскільки останній безпосереднім очевидцем подій, зупинки транспортного засобу, початком складання процесуальних документів органами поліції та складання медичним працівником акту та висновку медичного огляду не був.

За таких обставин, рішення суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими й підтверджується зібраними по справі доказами та поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 наданими в судовому засіданні апеляційного суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що п. 10 висновку Закарпатського обласного наркологічного диспансеру №434 від 30.10.2016 встановлено, що ОСОБА_1 не перебуває в стані спяніння, не мають значення для вирішення даної справи, оскільки такий висновок стосується алкогольного спяніння, і не спростовує факту відмови останнього від здачі зразків сечі та змивів для виявлення саме ознак наркотичного спяніння.

Апеляційний суд не бере до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не опитали та не занесли до протоколу пояснення батька апелянта, який був очевидцем події, оскільки такі пояснення були б упередженими, і працівники поліції не зобовязані відбирати такі, та вносити їх до протоколу.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол складено в інший час, ніж зазначено в ньому, апеляційний суд відхиляє. Такі доводи спростовані самим протоколом, у якому зазначено час його складання о 07 год. 45 хв., а також поясненнями працівника поліції ОСОБА_3 який показав, що початком часу складання протоколу, був саме той, який зазначено в протоколі.

Не заслуговують на увагу й доводи ОСОБА_1 про не розяснення йому його прав працівником поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки як убачається зі змісту протоколу, останній власноручно посвідчив своїм підписом посилання на розяснення прав і обовязків особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, що підтверджено технічним носієм (диском) наданим працівниками полії, що міститься в справі.

Докази в даній справі про адміністративне правопорушення здобуті відповідно до вимог КУпАП та інших нормативних актів України, і підстави визнання їх недопустимими в апеляційного суду відсутні.

-6-

Під час розгляду справи, апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що інспектор роти №2 батальйону УПП у містах Ужгороді та Мукачеві, лейтенант поліції ОСОБА_3 та лікар нарколог ОСОБА_5 були упереджені при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та акту медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння №434 від 30.10.2017, що в них були підстави фальсифікувати такі, на ці дані в апеляційній скарзі й не вказується. Тому, суд приходить до висновку, що вказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обовязків та лікар нарколог діяли в межах наданих їм повноважень, протокол та акт ними складено згідно вимог «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС та МОЗ України №1395 від 07.11.2015, №1452/735 від 09.11.2015 та ст. 256 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, складено вповноваженою особою, у відповідності з вимогами ст.ст.254-256 КУпАП.

Даючи оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про правильність встановлення місцевим судом фактичних обставин вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього.

При прийнятті рішення враховуються положення нормативно-правових актів про те, що сторони провадження в справах про адміністративні правопорушення є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги надано не було.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1, суддя дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, урахував характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені, а тому, постанова судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.01.2017 є законною, і підстав для її скасування чи зміни не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

клопотання про поновлення строку задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.01.2017 щодо нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.01.2017 щодо нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: