Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №33/778/236/17 Головуючий у 1-й інстанції Богослов А.В.
Єдиний унікальний №329/78/17Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області Гончар О.С., за участі ОСОБА_2 і прокурора Кузіва І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Чернігівського районного суду Запорізької області від 22 лютого 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровану та проживаючу за адресою: пров.Зоряний, 7, смт.Чернігівка, Чернігівський район, Запорізька область, працюючу начальником управління фінансів Чернігівської районної державної адміністрації,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з постановою суду, ОСОБА_2 розпорядженням голови Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області (далі-Чернігівська РДА) №1-к від 09.01.2014 призначена на посаду начальника Управління фінансів Чернігівської РДА із встановленням розпорядженням голови Чернігівської РДА №60-к від 01.06.2016 шостого рангу державного службовця категорії «Б», і відповідно до п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» є субєктом, на якого поширюється дія цього Закону. Також ОСОБА_2 19.06.2015 року ознайомилася із Законом України «Про запобігання корупції», про що свідчать Відомості щодо ознайомлення із Законом України «Про запобігання корупції», в яких наявний підпис останньої.

ОСОБА_2, обіймаючи посаду начальника Управління фінансів Чернігівської РДА, будучи особою, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», на підставі підписаних нею особисто Наказів Управління фінансів Чернігівської РДА «Про преміювання працівників»: від 25.01.2016 №3 самостійно встановила собі премію в розмірі 40% від посадового окладу; від 19.02.2016 №5 самостійно встановила собі премію в розмірі 10% від посадового окладу; від 25.03.2016 №8 самостійно встановила собі премію в розмірі 10% від посадового окладу; від 25.04.2016 №9 самостійно встановила собі премію в розмірі 10% від посадового окладу. В подальшому ОСОБА_2 отримала нараховану на підставі вищезазначених наказів премію: у січні 2016 року в розмірі - 610,44 грн.; у лютому 2016 року в розмірі - 175,50 грн.; у березні 2016 року в розмірі -175,50 грн.; у квітні 2016 року - 159,55 грн.

Однак, в порушення вимог п.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», після підписання нею відповідних наказів, якими самостійно встановила собі розмір відсотка премії, ОСОБА_2 свого безпосереднього керівника, в силу ст.11 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» - голову Чернігівської РДА, про наявність реального конфлікту інтересів не повідомила.

Таким чином, своєю бездіяльністю ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП - неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Крім того, ОСОБА_2 розпорядженням голови Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області (далі-Чернігівська РДА) №1-к від 09.01.2014 призначена на посаду начальника Управління фінансів Чернігівської РДА із встановленням розпорядженням голови Чернігівської РДА №60-к від 01.06.2016 шостого рангу державного службовця категорії «Б», і відповідно до п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» є субєктом, на якого поширюється дія цього Закону. Також ОСОБА_2 19.06.2015 ознайомилася із Законом України «Про запобігання корупції», про що свідчать Відомості щодо ознайомлення із Законом України «Про запобігання корупції», в яких наявний підпис останньої.

ОСОБА_2, обіймаючи посаду начальника Управління фінансів Чернігівської РДА, будучи особою, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», прийняла рішення, в умовах реального конфлікту інтересів, шляхом особистого підписання Наказів Управління фінансів Чернігівської РДА «Про преміювання працівників»: від 25.01.2016 №3, яким самостійно встановила собі премію в розмірі 40% від посадового окладу; від 19.02.2016 №5, яким самостійно встановила собі премію в розмірі 10% від посадового окладу; від 25.03.2016 №8, яким самостійно встановила собі премію в розмірі 10%; від 25.04.2016 №9, яким самостійно встановила собі премію в розмірі 10% від посадового окладу. В подальшому ОСОБА_2 отримала нараховану на підставі вищезазначених наказів премію: у січні 2016 року в розмірі - 610, 44 грн.; у лютому 2016 року в розмірі - 175,50 грн.; у березні 2016 року в розмірі -175,50 грн.; у квітні 2016 року - 159,55 грн.

Однак, в силу положень п.3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_2 зобовязана була не приймати вказаних рішень шляхом особистого підписання Наказів Управління фінансів Чернігівської РДА «Про преміювання працівників» від 25.01.2016 №3, від 19.02.2016 №5, від 25.03.2016 №8, від 25.04.2016 №9, на підставі яких їй виплачена премія.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП - прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

ОСОБА_2 визнано винною за ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення: за ч.1 ст.172-7 КУпАП у виді штрафу в розмірі 150 (сто пятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550 грн., за ч.2 ст.172-7 КУпАП у виді штрафу в розмірі 300 (триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн.

На підставі положень ч.2 ст.36 КУпАП накладено остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн.

Також стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 320 грн.

На вказану постанову суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій вимагала постанову скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП, посилаючись на те, що фактично в неї був відсутній реальний конфлікт інтересів та фактично вона не приймала рішення в умовах реального конфлікту інтересів. Матеріали справи не містять даних, які б свідчили про здійснення нею конкретних дій, які б суперечили її службовим обовязкам та відповідно свідчили про наявність її особистого інтересу, або не вчинення таких дій, які вона повинна здійснювати у межах своїх службових обовязків. Також матеріалами справи не підтверджено і ті обставини, що вона мала намір реалізувати свій особистий інтерес, який би знаходився в суперечності з її посадовими обовязками. Рішення про її преміювання приймалося головою Чернігівської РДА, а вона лише виконувала його.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 наполягала на задоволенні апеляційної скарги з підстав, наведених у ній. Прокурор проти задоволення скарги заперечив.

Заслухавши ОСОБА_2 і прокурора, перевіривши матеріали справи, доводи скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Під час розгляду справи щодо ОСОБА_2 суддею виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно розглянуті обставини справи, дотримані вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Висновки судді про винність ОСОБА_2 в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, відповідають фактичним обставинам та підтверджуються матеріалами справи.

Так, згідно зі ст.172-7 КУпАП адміністративна відповідальність за цією статтею настає в разі неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до примітки ст.172-7 КУпАП суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року з наступними змінами і доповненнями, корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на обєктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

При цьому відповідно до тлумачень «конфлікту інтересів» зміст цього поняття визначають такі дві обовязкові складові:

- конфлікт інтересів - це суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями;

- наявність такої суперечності може вплинути на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Отже, не будь-яка суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями створює конфлікт інтересів, оскільки особистий інтерес особи та її службові повноваження можуть не суперечити один одному.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника.

Заперечення ОСОБА_2 про відсутність в її діях складу адміністративних корупційних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, повністю спростовуються наявними у справі доказами, яким судом надана належна оцінка у їх сукупності.

Зокрема із копій Наказів Управління фінансів Чернігівської РДА «Про преміювання працівників» від 25.01.2016 року №3, від 19.02.2016 року №5, від 25.03.2016 року №8, від 25.04.2016 року №9 встановлено, що в них навпроти прізвища «ОСОБА_2Ю.» проставлені відповідні відсотки розміру премії. Ці накази підписані особисто ОСОБА_2, як начальником Управління фінансів Чернігівської РДА.

Відповідно до копій розрахунково-платіжних відомостей за січень-квітень 2016 року ОСОБА_2 нарахована премія за відповідні місяці.

Із копії особового рахункову №1 на імя ОСОБА_2 вбачається, що остання отримала відповідні премії протягом січня-квітня 2016 року.

Відповідно до листа Чернігівської РДА від 19.01.2017 №01-11/0018 від ОСОБА_2 до Чернігівської РДА повідомлення про конфлікт інтересів не надходили.

Із п.4.2 копії Положення про преміювання працівників Управління фінансів Чернігівської РДА вбачається, що розмір премії працівникам встановлює начальник Управління фінансів.

За таких обставин суд дійшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП як неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а також адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП, як прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Доводи ОСОБА_2 про те, що вона не є субєктом даних адміністративних правопорушень, повністю спростовуються Розпорядженням голови Чернігівської РДА «Про призначення ОСОБА_2Ю.» від 09.01.2014 № 1-к, особової картки, присяги державного службовця та Відомостей щодо ознайомлення із Законом України «Про запобігання корупції».

Разом з тим, апеляційний суд, вирішуючи питання про необхідність притягнення ОСОБА_2 до відповідальності і призначення їй стягнення також приймає до уваги наступні обставини.

Відповідно до п.4.2. Положення про преміювання працівників управління фінансів Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області (надалі Положення) розмір премій працівникам управління при їх виплаті встановлює начальник управління. Начальник управління входить до штату управління, а тому відповідно до даного Положення до посадових обовязків ОСОБА_2, крім іншого, входив також і обовязок, визначати розмір такої премії і на свою користь. Підставами рішення про своє преміювання було не власне рішення ОСОБА_2 про здійснення нарахування і виплати такої доплати, а у відповідності до п 1.4. Положення відповідні щомісячні розпорядження голови районної державної адміністрації. А тому всі накази про преміювання ОСОБА_2 здійснено на підставі відповідних наказів Голови Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області, які долучені до матеріалів провадження і досліджено судом.

Розрахунок розміру такого преміювання, в тому числі й керівника Управління, здійснюється не особисто начальником Управління, а відповідно до п.4.1. Положення головним бухгалтером або іншою уповноваженою особою управління фінансів щомісячно (до 25-го числа).

Відповідно до інформації, наданої суду Головою Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області, щомісяця зазначений у проекті наказу про преміювання можливий відсоток преміювання керівника Управління в обовязковому порядку погоджував Голова Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області, якому підпорядковується ОСОБА_2

Таким чином, хоча в діях ОСОБА_2 і наявні ознаки адміністративних правопорушень, у вчиненні яких її визнано винною, проте з огляду на наведені обставини провадження, а також враховуючи незначний розмір виплачених їй премій, відсутність обставин, які б свідчили про безпідставну виплату цих премій, встановлення факту усного узгодження їх розміру із Головою районної державної адміністрації, враховуючи особу ОСОБА_2, приймаючи до уваги, що скоєні правопорушення не потягли за собою настання тяжких наслідків, суд дійшов висновку, що скоєні ОСОБА_2 адміністративні правопорушення є малозначними, а тому у відповідності до ст.22 КУпАП суд вважає за можливе звільнити її від адміністративної відповідальності оголосивши їй усне зауваження.

Керуючись ст.ст.22, 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Чернігівського районного суду Запорізької області від 22 лютого 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП скасувати.

На підставі ст.22 КУпАП звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності, оголосивши їй усне зауваження, а провадження у справі закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар