АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/199/17 Справа № 707/2270/16-п Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Василенко В. В. Доповідач в апеляційній інстанції Гончарук І. М.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" березня 2017 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Гончарук І. М. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 25 листопада 2016 року якою:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_4, на користь держави судовий збір в сумі 275,60 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АП 1 № 966696 від 01.09.2016 року, ОСОБА_4 01.09.2016 року близько 21:15 год. в с. Червона Слобода, Черкаського району, Черкаської області по вул. Чапаєва, керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 25 листопада 2016 року гр. ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_4, на користь держави судовий збір в сумі 275,60 грн.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції представник ОСОБА_4 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій вказує про те, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, без з'ясування всіх обставин справи, що мають істотне значення для правильного вирішення спору по суті. Просить прийняти до розгляду апеляційну скаргу, задоволити її, та скасувати постанову суду першої інстанції.

В суд апеляційної інстанції з'явився ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_3, які підтримали подану апеляційну скаргу, та просили її задоволити з наведених в ній підстав. Крім того пояснили, що транспортним засобом ОСОБА_4 не керував та судом першої інстанції його не було належним чином повідомлено про місце, день та час слухання справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляції, вважаю що апеляція представника порушника ОСОБА_3, не підлягає до задоволення через наступне.

Місцевий суд правильно встановив фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 правопорушення, довів його провину в ньому і надав належну оцінку його діям із застосування відповідного адміністративного стягнення.

Рішення суду про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності достатньо вмотивоване, обґрунтоване і переконливе. Адміністративне стягнення місцевим судом накладено з дотриманням правил, передбачених вимогами ст. 33, 34, 35 КУпАП з урахуванням всіх обставин справи та особи правопорушника, є розмірним до вчиненого ним правопорушення і справедливим. Також є мінімально можливим, щодо строку позбавлення керування транспортними засобами за ч.1 ст. 130 КУпАП. Враховуючи наведене, посилання представника порушника ОСОБА_3, в своїй апеляції на те, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення, не повністю з'ясував всі обставини, зокрема не звернув уваги на фактичні обставини справи та виниклі правовідносини сторін у справі є надуманими, необґрунтованими та безпідставними.

В своїй апеляційній скарзі представник порушника ОСОБА_3, посилається на те, що ОСОБА_4 відмовився від проходження тесту, оскільки не бачив свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, а також на те, що у поліцейського не було в наявності даного пристрою, після чого у присутності двох свідків було здійснено запис у протоколі про відмову від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку.

Однак, вказані доводи є надуманими, оскільки жодних доказів на підтвердження вказаного факту в матеріалах адміністративної справи немає, а також їх не надано і самим апелянтом. В свою чергу вказані доводи спростовуються показами свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, відповідно до яких ОСОБА_4 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння відповідно до законодавства України на приладі «Драгер», а також в КЗ «ЧОНД» у лікаря нарколога. Вказаний факт також спростовує доводи ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_3, про те, що були відсутні свідки при складені протоколу про адміністративне правопорушення.

Посилання представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 в своїй апеляційній скарзі на порушення порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також на порушення порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння є безпідставними та необґрунтованими, оскільки диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає також відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення складено відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст. 130 КУпАП саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а не за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В своїй апеляційній скарзі представник порушника ОСОБА_3 вказує на те, що судом першої інстанції порушено права ОСОБА_4 передбачені ч.1 ст. 268 КУпАП.

Однак, як вбачається з матеріалів адміністративної справи, слухання справи призначалося на: 09.00 годину 28.10.2016 року; 09.00 годину 25.11.2016 року; що підтверджується копіями повісток про виклик до суду, які відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення поверталися до суду за закінченням терміну зберігання (а.с. 7).

Враховуючи вище викладене, ОСОБА_4 зловживав своїми процесуальними правами, з метою затягування розгляду справи, а в свою чергу судом першої інстанції вжито всіх заходів для унеможливлення порушення процесуальних прав ОСОБА_4, а також здійснено всі дії для розгляду справи в строки передбачені ст. 38 КУпАП.

Посилання ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_3 на те, що ОСОБА_4 не керував транспортним засобом, та не мав статусу водія не відповідають дійсності, та спрямовані на уникнення від відповідальності, оскільки свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в своїх поясненнях вказують, що ОСОБА_4 керував автомобілем НОМЕР_1.

За таких обставин вважаю, що законних підстав для задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 немає, а постанова суду за таких обставин є законною і обґрунтованою.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову судді Черкаського районного суду Черкаської від 25 листопада 2016 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І. М. Гончарук