Справа № 369/42/17 Головуючий у І інстанції Бурбела Ю. С.
Провадження № 33/780/215/17 Доповідач у 2 інстанції Говоруха
Категорія 138 21.03.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 березня 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської області Говоруха В.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5, справу про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами ОСОБА_5. ОСОБА_4, та ОСОБА_3 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 січня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 січня 2017 року, провадження щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресо: вул.. Шевченка, 4, в с. Небилиця, Макарівського району Київської області ,

закрито в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 16 грудня 2016 року серія АБ2№ 029243, ОСОБА_1 26.11.2016 року о 16 год. 40 хв. на автодорозі Київ - Чоп 22 кілометр, с. Стоянка, керуючи автомобілем НОМЕР_1, перед зміною напрямку руху не переконався в безпечності маневру. Під час перестроювання не надав перевагу автомобілю НОМЕР_2, що рухався в попутному напрямку, та скоїв зіткнення. В результаті чого автомобіль НОМЕР_2, зіткнувся з автомобілем НОМЕР_3. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.. ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 січня 2017 року провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП закрито в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Свою постанову суд першої інстанції обґрунтував тим, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення залишається недоведеною. Схема ДТП від 16 грудня 2016 року незрозуміло складена, працівник поліції ОСОБА_6, що складав схему не зміг відповісти на питання поставлені судом.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову районного суду , постановити нову, якою визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти стягнення в межах санкції.

Свою апеляційну скаргу апелянти обґрунтовують тим що, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Mercedes Benz Е220», рухався в сторону Києва по другій смузі та мав намір перестроїтись в четверту смугу - за транспортним засобом «Ford Focus» (у відповідності до письмових пояснень від 26.11.2016 р. на місці ДТП та письмових пояснень від 14.12.2016 p.). Перед початком маневру, а саме перестроювання на іншу смугу - ліворуч, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, різко почав перестроюватись (оскільки перестроювався не на сусідню смугу, а через смугу ліворуч, тобто з другої на четверту смугу), безпосередньо перед транспортним засобом «Mazda 626», під керуванням ОСОБА_4, який рухався у попутному напрямку по третій смузі, чим спричинив зіткнення зазначених транспортних засобів, порушивши п. 10.1, п. 10.3 ПДР України, після чого останній транспортний засіб відкинуло на четверту смугу де знаходився транспортний засіб «Ford Focus» під керуванням ОСОБА_3 Внаслідок чого всі транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Динаміка руху транспортних засобів до ДТП (яка відображена в протоколі про адміністративне правопорушення, в схемі ДТП що складена на місці події та підписана всіма учасниками і понятими, пояснення всіх учасників ДТП та яка жодним чином не піддавалась сумніву жодною зі сторін в суді першої інстанції), статичне їх взаємне розташування після ДТП (яке відображено на в схемі ДТП, що складена на місці події) свідчить про те, що дані схеми ДТП повністю відповідають фотознімкам зробленим на місці ДТП. Коли водій ОСОБА_1 під час керуванням транспортним засобом «Mercedes Benz Е220», почав перестроюватись в четверту смугу - ліворуч, при цьому не надавши дорогу транспортному засобу, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися порушив п. 10.3 ПДР України. Пояснення ОСОБА_1 надані в судовому засіданні спростовуються схемою ДТП, характером пошкоджень транспортних засобів та поясненнями всіх учасників ДТП. Також апелянти не погоджуються із висновком суду першої інстанції про те, що слідчий ОСОБА_6 не надав відповіді на постановлені судом питання. Судом не надано оцінки відеозапису з відео реєстратора, та показам слідчого ОСОБА_6., які повністю спростовують покази ОСОБА_1 Судом першої інстанції при розгляді справи та винесенні оскаржуваної постанови зроблено ряд хибних висновків, які грунтуються виключно на припущеннях суду та особи яка притягується до адміністративної відповідальності, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права, а саме п. 10.1, п, 10.3 Правил дорожнього руху України та порушено норми процесуального права, а саме ст. 245, 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв'язку з чим незаконна постанова - підлягає скасуванню.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 також подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову районного суду , постановити нову, якою визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим що, суд першої інстанції при винесенні постанови неправильно застосував та істотно порушив норми процесуального права, а саме вимоги Кодексу України про адміністративні правопорушення, що призвело до винесення необгрунтованої та незаконної постанови. Доводи учасників ДТП (ОСОБА_4 та ОСОБА_3.) при встановленні фактичних обставин справи судом першої інстанції не перевірено, розбіжності між показами ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_6 та показами ОСОБА_1 (особа на яку складено протоколу про адміністративне правопорушення), не встановлені та будь-яка оцінка їм не дана. Не зазначено в рішенні першої інстанції мотивів надання переваги в оцінці доказів (ОСОБА_1.), над доказами, що зазначалися іншими сторонами по справі (ОСОБА_4, ОСОБА_3.). За викладених обставин вважає, що постанова районного суду містить передчасний, необгрунтований та невмотивований висновок про відсутність в діях ОСОБА_1 порушень вимог п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України та підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, просили постанову суду залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення, пояснення ОСОБА_3,ОСОБА_4, ОСОБА_5 в підтримку поданих апеляційних скарг, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, приходжу до наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин справи, підлягають для з'ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчиненні, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як зазначено у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» від 11.06.2004 № 11, згідно зі ст. 245 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об'єктивно з'ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення видно, що суд першої інстанції не дотримався вимог вищезазначених норм закону і навіть встановивши, що дії ОСОБА_1 перебувають у причинному зв'язку з дорожньо - транспортною подією (а.с. 62) прийшов до висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Як убачається з оскаржуваної постанови суд поклав в основу прийнятого рішення щодо недоведеності вини ОСОБА_1 його ж пояснення і фактично відкинув, як необґрунтовані покази потерпілих та слідчого, який приймав участь в огляді місця дорожньо - транспортної пригоди. При цьому обґрунтованих доводів чому їх свідчення не прийняті до уваги суд у своєму рішенні не навів.

Потерпілий ОСОБА_4 як в наданих після ДТП поясненнях, показах в суді 1-ї інстанції так і в суді апеляційної інстанції послідовно показував, що керуючи автомобілем «Mazda 626» рухався по автодорозі Київ - Чоп в напрямку м. Київ, в районі 22 кілометра раптово на його смугу руху виїхав автомобіль, марки «Mercedes-Benz Е 220» з яким і відбулося зіткнення. В результаті його автомобіль в подальшому здійснив зіткнення з автомобілем марки «Ford Focus», який стояв в крайній смузі для розвороту.

Покази потерпілого ОСОБА_4. про механізм та причини зіткнення автомобілів повністю узгоджуються з поясненнями потерпілого ОСОБА_3, підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення АБ2 №029243 ( а.с. 1), схемою ДТП від 26.11.2016 року ( а.с. 7), протоколом огляду місця ДТП від 26.11.2016 року ( а.с. 8-13), поясненнями свідка ОСОБА_7 ( а.с. 23), фотокартками ( а.с. 25-31) та всіма іншими зібраними в матеріалах справи доказами і тому не довіряти їм у суда не має жодних підстав.

В судовому засіданні водій ОСОБА_1, не зважаючи на те, що під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення він стверджував, що при під'їзді до повороту напрям руху не міняв, про що зробив власноручну дописку в протоколі, дав покази , що при під'їзді по повороту став перестроюватись, був впевнений, що у нього достатньо часу для маневру, однак під час здійснення маневру відбулося зіткнення з автомобілем, що їхав в попутному напрямку.

На підставі вимог п. п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, які інкриміновані ОСОБА_1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. У разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Тобто, за будь-яких обставин, водій ОСОБА_1 повинен дати дорогу всім траснспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір та почав перестроюватись.

Таким чином ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz Е 220» та здійснюючи перестроювання вліво не надав перевагу в русі автомобілю, марки «Mazda 626», д.н. НОМЕР_4, що рухався в попутному напрямку, та скоїв зіткнення. В результаті в подальшому автомобіль НОМЕР_2, зіткнувся з автомобілем НОМЕР_3 , при ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження..

Тому в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

У відповідності до ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції позбавлений права повернути справу на новий судовий розгляд, але має право, скасувавши постанову судді місцевого суду, прийняти нову постанову.

Із урахуванням викладеного та дослідивши у повному обсязі докази, апеляційний суд вважає за необхідне прийняти у даній справі нову постанову.

Суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 о 16 годині 40 хвилин на автодорозі Київ - Чоп , 22 кілометр, керуючи автомобілем НОМЕР_1, перед зміною напрямку руху не переконався в безпечності маневру, під час перестроювання не надав перевагу автомобілю НОМЕР_2, що рухався в попутному напрямку, в результаті сталося зіткнення указаних автомобілів, а в подальшому автомобіль НОМЕР_2, зіткнувся ще й з автомобілем НОМЕР_3. , при зіткненні автомобілі отримали механічні пошкодження.

Винність ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії АБ2 №029243, у якому викладені обставини вчинення ним правопорушення, схемою місця пригоди, поясненнями потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_3. свідка ОСОБА_7., протоколом огляду місця пригоди, фотографіями місця ДТП, даними запису відеорегістратора.

Оскільки ОСОБА_1 допустив порушення п. п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього, що призвело до дорожньо - транспортної пригоди та спричинило пошкодження транспортних засобів суд кваліфікує його дії за ст. 124 КУпАП.

Щодо пояснень правопорушника про невинуватість в ДТП, то вважаю, що вони є малопереконливими та суперечить вищезазначеним доказам по справі, ставити під сумнів які у суду немає підстав, оскільки вони отримані у відповідності до вимог закону. На думку суду порушення ПДР, які допустив при здійсненні маневру ОСОБА_1 перебувають в прямому причинному зв'язку з ДТП та наслідками у виді пошкодження автомобілів. Порушення правил дорожнього руху іншими учасниками пригоди, зокрема перевищення швидкості, про що безперечних доказів в матеріалах справи не має, якщо вони навіть і мали місце, на думку суду не звільняють ОСОБА_1 від відповідальності, оскільки не перебувають в прямому причинному зв'язку з наслідками дорожньо - транспортної пригоди.

За змістом ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративне правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 287 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Таким чином, постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням вимог чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню, з ухваленням нової постанови.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги, ОСОБА_5 подану спільно з ОСОБА_4, та ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 січня 2017 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Говоруха