АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/196/17 Справа № 203/167/17 Головуючий у 1 й інстанції - Католікян М. О. Доповідач - Іванова А.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Іванова А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України,

за участю: ОСОБА_2 та його захисника - ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік. Також ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн.

При обставинах, зазначених в оскаржуваній постанові, 20 грудня 2016 р. о 12 год. 10 хвилин водій ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 в районі будинку №20 по вул. Барвінківській в місті Дніпрі, в стані наркотичного сп'яніння, про що інспектором роти №5 батальйону №4 УПП в м.Дніпрі ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити пропущений строк апеляційного оскарження, постанову судді першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що з вказаною постановою не згоден, вважає її незаконною та необґрунтованою, винесену з порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладені в постанові висновки суду є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

ОСОБА_2 вказує, що його огляд проводився за допомогою пристрою «Драгер», відповідний акт огляду стану алкогольного сп'яніння не складався та ОСОБА_2 не надавався, свідки до процедури огляду не залучались, що порушує вимоги Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року.

Крім того, ОСОБА_2 посилається на те, що пристрій «Драгер» не підтвердив наявність алкогольного сп'яніння, а тому невідомо за яких підстав його було направлено на огляд до спеціалізованого медичного закладу, оскільки останній не відмовлявся від огляду спеціальними засобами та не висловлював незгоду з його результатами.

Також ОСОБА_2 звертає увагу, зупинка його транспортного засобу була здійснена 20 грудня 2016 року о 12 год. 10 хв., огляд у КЗ «Дніпропетровський обласний наркологічний диспансер» здійснювався о 01 год. 55 хв. 20 грудня 2016 року, тобто за 10 годин до скоєння правопорушення, що порушує вимоги п.7 Порядку, за яким поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров'я не пізніше протягом 2 годин з моменту виявлення відповідних підстав.

З приводу пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_2 зазначено, що повний текст оскаржуваної постанови отримано ним лише 01 лютого 2017 року, а тому вважає причину пропуску строку на оскарження постанови поважною.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_4 підтримали в повному обсязі вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 не заперечував висновків щодо результатів медичного огляду від 20.12.2016р., що він перебував у стані наркотичного сп'яніння, але пояснював це вживанням ліків від кашлю.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КпАП України, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга подана ОСОБА_2 10 лютого 2017 року з порушенням встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку на оскарження постанови судді. При цьому, згідно наявної в матеріалах справи письмової заяви, копію оскаржуваної постанови суду ОСОБА_2 отримав 01.02.2017 року.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та вважає за необхідне задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності постанови судді та неповноти дослідження усіх обставин справи є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, відповідає фактичним обставинам справи, є законним, обґрунтованим та підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КпАП України; рапортом інспектора, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, з яких вбачається, що в їх присутності водій ОСОБА_2 відмовився підписувати протокол про адміністративне правопорушення; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння від 20 грудня 2016 року, згідно якому ОСОБА_2 перебуває у стані наркотичного сп'яніння.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього, уповноваженою особою, котре полягає в перебуванні у стані наркотичного сп'яніння під час керування транспортним засобом.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КпАП України не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КпАП України, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2017 року - задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.П. Іванова