Справа № 465/5969/16-п Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 33/783/152/17 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2017 року апеляційний суд Львівської області у складі: судді апеляційного суду Партики І.В., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 27 грудня 2016р.

встановив:

Постановою судді Франківського районного суду м. Львова від 27.12.2016р. ОСОБА_1, 11.10.1968р. народження, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 у користь держави судовий збір у сумі 275 грн. 60 коп.

Згідно постанови, ОСОБА_1 09.10.2016р. о 18 год. 45 хв. у м. Жовква, по вул. Дорошенка, 8, керував автомобілем «Форд», н.з. LBL 34991 у стані алкогольного спяніння, що підтвердила перевірка на стан алкогольного спяніння проведена із застосуванням приладу «Drager Alcotest 6810», тест № 1722 у присутності свідків, з результатом 1, 83%о, чим порушив п. 2.9 ПДР України.

Не погоджуючись із даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову судді як незаконну, та закрити провадження у справі у звязку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Заперечує факт керування транспортним засобом, та зазначає, що знаходився у автомобілі на місці водія, а керування здійснював ОСОБА_3, що останній і підтвердив у судовому засіданні. Вказує, що не бачив протокол про адміністративне правопорушення, оскільки такий при ньому не складався, з ним не ознайомлювався, жодного пояснення чи зауваження до змісту протоколу йому не дали внести. Покликається, що жоден із наведених судом доказів не підтверджує факт керування ним транспортним засобам.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу та просили таку задоволити, вивчивши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, з належною повнотою дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення свідків, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у оскаржуваній постанові обставинах, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 383924 від 09.10.2016р. (а.с. 2); результатом тесту на алкоголь № 1722 від 09.10.2016р., який встановлено приладом «Драгер» (а.с. 1); актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 09.10.2016р. (а.с. 5, 6); поясненнями інспектора поліції ОСОБА_6, наданих у суді першої інстанції.

Окрім цього, доводи апелянта про те, що 09.10.2016р. він не керував транспортним засобом спростовуються наявною у матеріалах справи копією постанови інспектора патрульної поліції серії АР № 357067 від 09.10.2016р. з якої вбачається, що ОСОБА_1 09.10.2016р. о 18 год. 45 хв. керував автомобілем, у якого не підсвічувався державний номерний знак (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості), не мав при собі посвідчення водія категорії «В», тобто порушив п.п. 2.1а та 2.9в, 30.2 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 126 КУпАП (а.с. 7). Даною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді 425 грн. штрафу, який, як повідомив ОСОБА_1 суду апеляційної інстанції, він сплатив 24.10.2016р. Даних про те, що наведена постанова інспектора патрульної поліції була оскаржена правопорушником у матеріалах справи немає, і такі дані апеляційному суду не представлені.

Апеляційний суд вважає, що пояснення свідка ОСОБА_3, який у суді першої інстанції зазначив, що саме він керував транспортним засобом, підставно не взято до уваги судом першої інстанції, оскільки такі пояснення спростовуються вищенаведеними доказами.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає подану у справі апеляційну скаргу безпідставною, та не вбачає підстав для скасування постанови судді Франківського районного суду м. Львова від 27.12.2016р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яку вважає законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 27.12.2016р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_7