Номер провадження: 33/785/9/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., за участю ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеса від 24.09.2012 року,-

встановив

Зазначеною постановою судді,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, працюючий експедитором у приватному підприємстві, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, строком на 2 (два) роки.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 08.07.2012 року, близько 21 годині 10 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, на 320 км автомобільної дороги «Київ Одеса», на вимогу працівника міліції про зупинку транспортного засобу, який був поданий жезлом та свистком - не зупинився. Шляхом переслідування службовим автомобілем, на 287 км вказаного автошляху, автомобіль «ВАЗ-2108» під керуванням ОСОБА_2 був зупинений, від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння відмовився.

Водій ОСОБА_2 порушив п.п. 2.4 та 2.9А «Правил дорожнього руху України», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, у звязку з чим, співробітниками ДАІ був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВН1 № 481812 від 08.07.2012 року.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2 зазначив, що застосоване судом стягнення обране із порушенням вимог закону. При цьому вказав, що суд не вказав жодного доводу, на підставі якого обирає саме таке адміністративне стягнення.

Разом з цим, вказує, що він виховує один доньку ІНФОРМАЦІЯ_3, а автомобіль окрім робочих цілей, використовує для належного виховання своєї доньки у звязку із чим вилучення посвідчення водія поставить його родину у дуже скрутне становище, оскільки він не має можливості іншого способу заробітку для існування та забезпечення своєї сім'ї.

Крім того апелянт зазначив, що при розгляді судом справи участі не приймав та судом першої інстанції розглянуто справу відносно нього без його участі. Також апелянт вказує, що копію постанови він і досі не отримав, а про її існування дізнався випадково, що на його думку вказує на поважність причини пропуску строку на оскарження постанови суду.

Просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, постанову Приморського районного суду м. Одеса від 24.09.2012 року - скасувати, а провадження по справі закрити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги підлягає задоволенню, а апеляційна скарга по суті підлягає частковому задоволенню, за наступних підстав:

На обгрунтування поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови районного суду ОСОБА_2 зазначив, що у вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення день, він прибув до районного суду, однак участі в судовому засіданні не приймав, оскільки його повідомили, що розгляд відбудеться за його відсутності. Через певний час, з відділу державної виконавчої служби він отримав постанову про відкриття виконавчого провадження в звязку з несплатою штрафу та вважав, що за вчинення правопорушення по складеному відносно нього протоколу на нього був накладений штраф, який він вчасно сплатив. При цьому зазначив, що копію оскаржуваної постанови не отримав і до цього часу.

Згідно зі ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи був проведений без участі ОСОБА_2 та копія постанови йому не надсилалася.

Враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді районного суду є обгрунтованими, в звязку з чим строк на оскарження постанови районного суду повинен бути поновлений.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що 08.07.2012 року, зі своїм знайомим ОСОБА_3 їхали до м. Вінниця. Під час руху керуючого ним автомобілю, їхній автомобіль декілька разів обгонив автотранспортний засіб «Хонда», який після здійснення обгону гальмував перед їх автомобілем, чим перешкоджав нормальному руху їхнього автомобіля. Надалі, рухаючись у вказаному напрямку, вони проїхали пост ДАЇ, однак ніхто із працівників ДАЇ їх не зупинив. Приблизно через 10 км після проїзду посту ДАЇ, їхнє авто наздогнали працівники ДАЇ, які зупинили його та звинуватили у невиконанні вимог зупинки, який нібито був здійснений працівниками ДАЇ на посту. На цьому грунті, між ними та працівниками ДАЇ виникла суперечка, в звязку з чим їх доставили до Любашівського райвідділу міліції, та в подальшому до лікарні, звинувачуючи при цьому його у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного спяніння. Він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, а надалі зважаючи, що їх тривалий час утримували, за наполяганням ОСОБА_3 підписав протокол, що нібито вжив спиртні напої.

Уточнивши свої апеляційні вимоги, просив не позбавляти його права керування та при цьому вказав, що вважав, що за вчинене правопорушення він сплатив штраф за постановою ДВС, копію якої надав апеляційному суду.

Крім того пояснив, що даний час працює охоронцем та по трудовій угоді підробляє експедитором. У звязком із професійною потребою пройшов курси, які надають право на перевезення «небезпечних» вантажів та після їх проходження, на час отримання відповідного свідоцтва, йому стало відомо, що він позбавлений права керування автотранспортними засобами.

Разом з цим, зауважив, що після смерті дружини, яка померла у 2009 році, він один виховує доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 та на його утриманні перебуває його матір, яка є пенсіонеркою.

В скоєному щиро кається, просить змінити постанову суду та накласти на нього стягнення у виді штрафу, оскільки позбавлення його права керування автомобілем, поставить його у дуже скрутне становище та унеможливить належне забезпечення ним своєї доньки та матері.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, при зазначених у постанові обставинах підтверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, та поясненнями самого правопорушника, який визнав факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, тому його дії кваліфіковані правильно за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

У випадках, коли санкція закону, по якому особа визнається винною, передбачає різні види стягнень, суддя при винесенні постанови, повинний мотивувати застосування того або іншого виду стягнення.

При накладенні на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, суддя не врахував що він уперше притягується до адміністративної відповідальності, працює, на його утриманні перебуває неповнолітня донька - ОСОБА_4, яку він виховує самостійно, в звязку зі смертю своєї дружини, а також те, що на його утриманні перебуває мати, яка є особою похилого віку та ту обставину, що керування ним транспортними засобами є необхідною складовою у його роботі та забезпечення життєдіяльності його родини.

За наявності встановлених апеляційним судом даних, які характеризують особу винного і вказують на відсутність обставин, передбачених ст. 35 КУпАП, що обтяжують його відповідальність, позбавлення ОСОБА_2 права керувати транспортними засобами, не можна визнати справедливим, законним і обґрунтованим, тому йому необхідно обрати більш м'який вид адміністративного стягнення.

При цьому, апеляційний суд приймає до уваги, що на час розгляду апеляції даний про вчинення ним з моменту складання протоколу інших правопорушень не містять, він щиро розкаявся в скоєному, що на думку апеляційного суду свідчить про наявність обставини, яка пом'якшує відповідальність та ту обставину, що ОСОБА_2 завірив апеляційний суд, що не допускав та в подальшому не буде допускати порушень ПДР.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, протесту прокурора суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу чи протест прокурора без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд,-

постановив

Поновити ОСОБА_2 строк на подачу апеляційної скарги на постанову судді Приморського районного суду м. Одеса від 24.09.2012 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеса від 24.09.2012 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки - змінити на штраф в дохід держави в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 3400 гривень.

В іншій частині постанову залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_5.