Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 33/781/95/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Бевз О.Ю.
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Онуфрієв В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2017 року, суддя Апеляційного суду Кіровоградської області Онуфрієв В.М., за участю секретаря Ковальової Н.Д., особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та в його інтересах представника ОСОБА_4, розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 08 лютого 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_3, 20 листопада 2016 року, о 00 год.10 хв. в м. Бобринець по вул. 50 років Жовтня керував транспортним засобом реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, від продуття алкотестеру Драгер відмовився, погодившись на проходження медичного огляду. Прибувши до медичної установи відмовився від проходження медичного огляду, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, а відтак скоїв правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

В апеляції ОСОБА_3 просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування вимог зазначив, що на місці зупинки транспортного засобу йому не пропонувалось пройти огляд за допомогою спеціальних технічних засобів в присутності двох свідків, участь яких у даній дії є обов'язковою. І протокол про адміністративне правопорушення не містять даних про його відмову від проходження такого огляду чи незгоди із його результатами.

Зазначив, що показання лікарів стосовно пропонування йому у лікарні пройти огляд на перебування його в стані алкогольного сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, а саме алкотестера "Драгер" і відмови від проходження медичного огляду вважає, що такі показання не можуть слугувати як доказ у справі із тих міркувань, що в якості свідків не можуть бути працівники лікарні.

До того ж, продуття алкотестеру "Драгер" повинно було бути запропоновано на місці зупинки транспортного засобу, а не в лікарні.

Із доказу - відеозапису, покладеного судом в основу оскаржуваної постанови на підтвердження його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, слідує, що на пропозицію працівника поліції пройти огляд на перебування у стані алкогольного сп'яніння за допомогою технічних засобів, відповіді працівник поліції не отримав, а одразу запропонував пройти огляд у лікарні на, що він погодився. Тобто працівниками поліції не було зафіксовано відмову від проходження огляду за допомогою технічних засобів в присутності двох свідків, як цього вимагають вимоги законодавства.

Отже суд першої інстанції за відсутності відомостей з приводу того, що йому на місці зупинки транспортного засобу пропонувалось пройти огляд за допомогою спеціальних технічних засобів в присутності двох свідків, участь яких у даній дії є обов'язковою перевищив свої повноваження переоцінивши докази по справі.

З'ясувавши обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_3 та в його інтересах представника ОСОБА_4 які підтримали подану апеляцію, зваживши доводи апеляції, а також перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов до висновку, що заява про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_3 у судовому засіданні суду першої інстанції участі не приймав. Постанову про адміністративне правопорушення від 08 лютого 2017 року отримав 22.02.2017 року поштою, а апеляційну скаргу подав 06 березня 207 року із урахуванням що останній день подачі 4-5 березня 2017 припадає на вихідні дні. Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, тому підлягає поновленню.

Разом із тим, згідно диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а так само за відмову осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан такого сп'яніння.

Відповідно до ч. 1 розділу ІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 № 1395, протокол про адміністративне правопорушення (додаток 1) складається відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються:

1) письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності;

2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання;

3) акт огляду на стан сп'яніння у разі проведення огляду на стан сп'яніння;

4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Відповідно до ч. 6 розділу ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 № 1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно ч. 2 та 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення АП2 №461800 від 20.11.2016 року, ОСОБА_3 20 листопада 2016 року, о 00 годині 10 хвилин в м. Бобринець по вул. 50 років Жовтня керував транспортним засобом реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, від продуття алкотестеру Драгер відмовився, погодившись на проходження медичного огляду. Прибувши до медичної установи відмовився від проходження медичного огляду, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, а відтак скоїв правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення підтверджується, і на це правильно послався у своїй постанові суд першої інстанції, зібраними у справі доказами і, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, заперечень на який ОСОБА_3 не надав, та доданим до протоколу письмовими поясненнями двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтвердили дані пояснення в судовому засіданні суду першої інстанції.

Зокрема показали, що ОСОБА_3 був доставлений до Бобринецької ЦРЛ працівниками ГУНП в Кіровоградській області. В присутності них, лікаря та медсестри, від відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння та відмовився від продуття алкотестеру. ОСОБА_3 був з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, мляву мову та хитку ходу (а. с. 5-6). Копією диска С3113Sl17051040L із зйомкою на якому зафіксовано на відео реєстратор, що ОСОБА_3 відмовився від продуття алкотестеру. На переконання апеляційного суду вказані докази є належними та допустимими повністю узгоджуються між собою та відповідають встановленим у судовому суду першої інстанції дійсним обставинам справи.

Доводи ОСОБА_3 щодо неможливості зазначення свідками відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння вищевказаних працівників лікарні є безпідставними та на думку суду є намаганням уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. На переконання апеляційного суду показання вказаних свідків обґрунтовано покладені судом в основу постанови як доказ вини ОСОБА_3, оскільки є об'єктивними, належними та допустимими.

Будь-яких порушень під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 судом апеляційної інстанції не виявлено.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доводи ОСОБА_3 викладені в апеляції стосовно того, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан сп'яніння є необґрунтованими та безпідставними, та повністю спростовуються вищевказаними зібраними у справі доказами, які на переконання апеляційного суду є належними та допустимими взаємоузгодженими між собою та повністю відповідають дійсним встановленим у судовому засіданні суду першої інстанції обставинам справи. Сумніви щодо достовірності, належності та об'єктивності показань свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у апеляційного суду відсутні.

Усні доводи представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 стосовно того, що суддя Бевз О.Ю. підписав постанову не 8 лютого 2017 року, а 09 лютого 2017 року є необґрунтованими та не підтверджуються дійсними встановленими у судовому засіданні обставинами справи. Більше того, як вбачається із матеріалів провадження та аудіо запису та журналу судового засіданні постанова суду першої інстанції була проголошена саме 08 лютого 2017 року.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції доходить до висновку, що в діях ОСОБА_3, і на це правильно послався у своїй постанові суд перший інстанції, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, а тому доводи ОСОБА_3, викладені в апеляційній скарзі є безпідставними. Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_3 відмовився від написання будь-яких пояснень під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, що свідчить про його намагання уникнути відповідальності за вчинене ним правопорушення.

Тому, враховуючи викладене апеляційний суд доходить висновку, що районний суд об'єктивно повно та неупереджено розглянув вказану справу та врахувавши обставини справи, особу ОСОБА_3 характер вчиненого наклав адміністративне стягнення у межах статті КУпАП яке є необхідним і достатнім для попередження вчинення останнім аналогічних адміністративних правопорушень.

Отже, на переконання апеляційного суду постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляції відсутні.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк ОСОБА_3 на оскарження постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 08 лютого 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 08 лютого 2017 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області В.М. Онуфрієв