Справа № 408/1632/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року смт. Біловодськ

Суддя Біловодського районного суду Луганської області Соболєв Є.О., розглянувши матеріал, що з Біловодського ВП ГУНП в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, приватного підприємця, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за ч. 1 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 708698 від 24 лютого 2017 року йдеться, що 24 лютого 2017 року о 10:00 ОСОБА_1 ухилився від виконання передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України обовязків щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2, внаслідок чого останній того ж дня вчинив бійку у Біловодській гімназії.

Зазначені дії ОСОБА_1 працівниками поліції були кваліфіковані за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину не визнав, при цьому пояснив, що належним чином виконує свої батьківськи обовязки щодо виховання сина. У школі відбувся інцидент через дитячі пустощі.

Дослідивши адміністративний матеріал, вважаю необхідним зазначити таке.

З обєктивної сторони правопорушення передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обовязків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Субєктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

З письмових пояснень малолітнього ОСОБА_1 вбачається, що він відштовхнув від себе малолітнього потерпілого ОСОБА_3 після того, як останній його вдарив ногою по нозі, який той здійснив після зупинки його ОСОБА_1

Малолітній ОСОБА_3 у своїх поясненнях підтвердив факт, що бігав коридором школи, після чого ззаду підбіг ОСОБА_1, схопив його за спину і штовхнув, внаслідок чого він впав і вдарився головою о стіну.

Також зі слів ОСОБА_3, очевидцем всього цього була його класний керівник ОСОБА_4. Даний факт також підтвердила у своїх поясненнях ОСОБА_5 бабуся ОСОБА_3, яка вказувала, що про факт побиття її онука вона дізналась саме від класного керівника онука.

З письмової шкільної характеристики малолітнього ОСОБА_1 йдеться, що його батьки належним чином ставляться до виховання сина.

Наведене свідчить, що співробітники поліції, не опитавши очевидця інциденту, що стався між малолітніми ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а саме класного керівника останнього, яка повинна була негайно втрутитись у ситуацію, прийшли до поспішного висновку щодо ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обовязків щодо виховання сина.

В даному випадку очевидним є факт того, що випадок з отримання ОСОБА_3 тілесних ушкоджень у сутичці з ОСОБА_1 є скоріш недоліком в роботі педагогічного колективу Біловодської гімназії, які не забезпечують порядок і безпеку учнів в учбовому закладі, тобто недбало ставляться до виконання ними своїх обовязків щодо навчання і виховання дітей, ніж провиною батьків.

За таких обставин, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на прямий причинний звязок між діями ОСОБА_1 щодо виховання сина та інцидентом, в якому його син завдав ОСОБА_3 у приміщенні Біловодської гімназії легких тілесних ушкоджень, вважаю, що провина ОСОБА_1 в ухиленні ним від виконання ним батьківських обовязків щодо виховання сина не доведена, а тому його дії не містять складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись п. 1 ст. 247, 248, 252, 283, п. 3 ст. 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова може буди оскаржена особою, стосовно якої вона винесена до апеляційного суду Луганської області через Біловодський районний суд Луганської області протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя Є.О.Соболєв