АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Мельник В.В., за участю:

захисника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 13 лютого 2017 року відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП),

в с т а н о в и в:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 13 лютого 2017 року ОСОБА_3визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_327 листопада 2016 року, о 00год. 10 хв., керував автомобілем «ВАЗ», державний номер НОМЕР_1 по вулиці Кільцева дорога, 14-в, в м. Києві, з ознаками наркотичного сп'яніння.Від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 рокуУкраїни (надалі - Правил дорожнього руху), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді місцевого суду скасувати, та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, посилаючись на невідповідність висновків судді місцевого суду фактичним обставинам справи.

Апелянт зазначав, що резолютивна частина постанови судді місцевого суду не містить даних про те, за які саме дії, передбачені диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності. При цьому, описова частина постанови містить вказівку як на керування ОСОБА_3 автомобілем з ознаками наркотичного сп'яніння, так і на відмову останнього від проходження медичного огляду на стан сп'яніння. На думку апелянта, суддя місцевого суду фактично визнав у постанові, що ОСОБА_3 керував автомобілем у стані наркотичного сп'яніння, хоча у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження такого висновку.

Крім того, суддя місцевого суду надав вибіркову оцінку даним відеозапису з нагрудної камери поліцейського, який складався з окремих файлів та кадрів. При цьому у постанові не зазначено, який саме епізод відеозапису було взято судом до уваги.

Також зазначав, що вказані у протоколі свідки не були присутні під час розмови ОСОБА_3 з працівниками поліції, та не приймали участь у складенні протоколу, а тому їх письмові пояснення не можуть бути достатніми доказами у справі.

Не можуть бути належним та допустимим доказом і пояснення інспектора Кошелюка А.М., які також містять вказівку на керування ОСОБА_3 автомобілем у стані наркотичного сп'яніння, оскільки для визначення стану наркотичного сп'яніння у особи встановлено спеціальний порядок проходження медичного огляду. Також апелянт зазначав про наявність у матеріалах справи двох ідентичних за змістом рапортів інспектора Кошелюка А.М., складених щодо ОСОБА_3 та особи на прізвище ОСОБА_4, який не має відношення до справи.

У протоколі про адміністративне правопорушення інспектором зазначені ознаки наркотичного сп'яніння ОСОБА_3, однак інспектор поліції не володіє спеціальними знаннями, достатніми для встановлення стану, в якому перебував ОСОБА_3

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 складено о 00 год. 25 хв., у той час як у постанові судді місцевого суду вказано, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння о 00 год. 10 хв.

Апелянт зазначав, що ОСОБА_3 після зупинки його автомобіля відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у зв'язку із неналежною поведінкою поліцейського та здійснення тиску на нього, а після роз'яснення йому наслідків такої відмови не заперечував проти проходження огляду на стан сп'яніння. Однак суддя місцевого суду не надав оцінку вказаним обставинам, не викликав у судове засідання зазначених у протоколі свідків, не взяв до уваги наявні у справі пояснення, не надав належну оцінку відеозапису з нагрудної камери, чим допустив неповноту судового розгляду та дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

У судове засідання ОСОБА_3повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином. У відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, який просив задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скаргапідлягає залишенню без задоволення, з таких підстав.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.5 Правил, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія з результатами огляду з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Згідно п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_3 у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується даними протоколу по адміністративне правопорушення від 27 листопада 2016 року, у відповідності до якого, 27 листопада2016 року, о 00 год. 10 хв., ОСОБА_3 керував автомобілем «ВАЗ», державний номер НОМЕР_1 по вулиці Кільцева дорога, 14-в, в м. Києві, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, порушення мови. Від проходження медичного огляду для визначення стану сп'яніння, у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху/а.с. 1/;письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 27 листопада2016 року, з яких убачається, що у присутності вказаних осіб 27 листопада2016 року о 00 год. 25 хв. ОСОБА_3відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння /а.с. 2/; рапортом інспектора 8 роти 2 батальйону УПП в місті Києві КошелюкаА.М.,в якому викладені обставини зупинки автомобіля «ВАЗ», державний номер НОМЕР_1по вулиці Кільцева дорога, 14-в, в м. Києві під керуванням водія ОСОБА_3, та його відмови відпроходження огляду на стан сп'яніння /а.с. 3/, даними відеозапису нагрудної камери поліцейського /а.с. 14, 16/.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв'язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_8 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на відсутність у постанові судді місцевого суду конкретних даних про те, за які саме дії, передбачені диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності, ретельно перевірялися під час апеляційного розгляду, але не знайшли свого підтвердження.

Як убачається зі змісту постанови суді місцевого суду, вона відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, містить опис установлених під час розгляду справи обставин щодо відмови ОСОБА_3 від проходження огляду для визначення стану наркотичного сп'яніння, та зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Посилання апелянта на висновок судді місцевого суду про перебування ОСОБА_3 у стані наркотичного сп'яніння, огляд на який не проводився, спростовується даними постанови, у якій вказано про керування особи транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яніння, що у відповідності до п. 2 Розділу І Інструкції, стало підставою для пропозиції ОСОБА_3 пройти огляд на стан сп'яніння.

Наявність у матеріалах справи про адміністративне правопорушення рапорту інспектора 8 роти 2 батальйону УПП в місті Києві Кошелюка А.М. прообставини зупинки автомобіля під керуванням особи на прізвище ОСОБА_4, не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, а тому доводи апелянта у цій частині є безпідставними.

Доводи захисника про те, що зазначені у протоколі свідки не були присутні під час розмови ОСОБА_3 з працівниками поліції, та не приймали участь під час складення протоколу, спростовуються даними досліджених під час апеляційного розгляду протоколу про адміністративне правопорушеннята письмовими поясненнями свідків.

Крім того, зауважень чи заперечень щодо процедури складення протоколу про адміністративне правопорушення, у протоколі ОСОБА_3 не висловлював.

Доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 складено о 00 год. 25 хв., у той час як у постанові судді місцевого суду вказано, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яніння о 00 год. 10 хв., не впливають на доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Посилання захисника на те, що відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського не може бути належним доказом у справі, оскільки містить окремі файли та кадри, серед яких суддя місцевого суду звернув увагу лише на момент відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння, не свідчать про неналежність та недопустимість вказаного доказу.

Наведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суддя місцевого суду неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не надав належної оцінки усім наявним у справі доказам, є необґрунтованими. Як убачається з оскаржуваної постанови, суддя місцевого суду дійшов висновку про винуватість ОСОБА_3у вчиненні адміністративного правопорушення на підставі аналізу усіх наявних по справі доказів у їх сукупності. При цьому, суддя місцевого суду надав оцінку поясненням ОСОБА_3 та навів відповідні мотиви їх відхилення.

Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_3у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення накладено в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скаргивисновків судді місцевого суду не спростовують.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_3немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення,а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 13 лютого 2017 рокувідносно ОСОБА_3 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва Мельник В.В.