АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ігнатов Р.М., за участі:

іншого учасника ДТП (потерпілого) − ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в міста Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 18.10.2016, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 закрито за відчутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням суду інший учасник ДТП (потерпілий) ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної поновити йому строк на апеляційне оскарження зазначеного судового рішення, об'єднати дану апеляційну скаргу в одне провадження з справою про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 за ст.124 КУпАП. Оскаржувану постанову скасувати та визнати винною ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_2 зазначає, що про постанову суду першої інстанції, яка стала предметом оскарження в апеляційному порядку, він дізнався 28.11.2016 при ознайомленні з матеріалами справи, а тому вважає, що строк пропустив з поважних причин. При цьому апелянт вважає таке судове рішення незаконним та необґрунтованим, оскільки суд не врахував, що вимоги постанови від 27.07.2016 не були виконані в повній мірі, оскільки не було проведено разом з експертом та учасниками події відтворення обстановки, скоєної ДТП та не було проведено авто-технічне дослідження, посилаючись при цьому на рапорт інспектора Матвієнко В.С. від 07.09.2016. Основні доводи апеляційної скарги зводяться до того, що саме дії водія ОСОБА_3 знаходяться в причинному зв'язку із настанням ДТП, так як ОСОБА_3 зобов'язана була надати дорогу водію ОСОБА_2, який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку ОСОБА_3 мала намір перелаштуватись. Вказане, на думку апелянта, підтверджується протоколом серії АП1 № 331247 складеним відносно ОСОБА_3, поясненнями водія ОСОБА_3, поясненнями водія ОСОБА_2, поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а також механічними пошкодженнями обох автомобілів, що містяться в матеріалах справи.

Згідно з протоколу про адміністративні правопорушення серії АП1 331247 від 01.07.2016, 01.07.2016 близько о 11 год. 20 хв. в м. Києві по вул. Стеценка, 2 в сторону площі Інтернаціональної водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Шкода» д/н НОМЕР_1 рухаючись в середній смузі для руху, не надала перевагу в русі автомобілю НОМЕР_2, який рухався в крайній смузі і перед перестроюванні здійснила зіткнення, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушила п. 10.1, та п. 10.3 ПДР України.

Заслухавши доповідь судді, доводи особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_2, його пояснення з приводу обставин ДТП та відповіді на запитання суду, дослідивши в присутності учасників процесу матеріали справи щодо обставин ДТП та додатково з'ясувавши питання, які виникли під час дослідження, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд вважає, що така апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

В судове засідання ОСОБА_3 не з'явилась. Про дату, час та місце судового розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 повідомлена належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи зворотнім повідомленням. Клопотань від ОСОБА_3 до суду не надходило, у зв'язку з чим жодних перешкод для розгляду наявної апеляції у суду немає.

Першочергово судом з'ясовано питання щодо вчасності подання апеляційної скарги. Так, ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що лише 28.11.2016 він дізнався про те, що судом постановлено постанову про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, де він є потерпілим.

Враховуючи, що згідно штампової відмітки Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_2 апеляційну скаргу подав 29.11.2016 і таким чином вжив всіх можливих заходів для реалізації свого права, передбаченого ст.269 КУпАП, на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, а також зважаючи, що при постановленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції апелянт не був присутній, − суд вважає за необхідне задовольнити подане в межах апеляційної скарги клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 18.10.2016 та поновити йому такий строк.

Що стосується доводів безпосередньо самої апеляційної скарги, то суд виходить з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 01.07.2016 року за участю автомобіля НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3, працівниками поліції було складено протоколи про вчинення адміністративного правопорушення на обох учасників даної пригоди, зокрема обидва протоколи складено за порушення учасниками дорожнього руху п.п. 10.1, 13.1 ПДР України.

За результатом розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №331246 від 01.07.2016 складеного відносно ОСОБА_2, постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30.09.016 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 12.12.2016 зазначену постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30.09.2016 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП - скасовано та закрито провадження по справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

За результатом розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №331247 від 01.07.2016, складеного відносно ОСОБА_3, постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.10.2016 року провадження в справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності було закрито, за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Вирішуючи питання про невинуватість водія ОСОБА_3 у порушенні нею п.п. 10.1., 10.3. ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд послався на протокол про адміністративне правопорушення, схему ДТП, письмові пояснення учасників ДТП, як на докази невинуватості останньої в порушенні правил дорожнього руху. З таким висновком суд апеляційної інстанції не погоджується, враховуючи слідуюче.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зазначені завдання реалізуються шляхом вчинення низки процесуальних дій органами (посадовими особами), уповноваженими розглядати справи про адміністративні правопорушення. Передусім це з'ясування наявності факту вчинення правопорушення, установлення особи, що вчинила правопорушення, чи винна ця особа і чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Натомість, суд першої інстанції при прийнятті рішення по даній справі не дотримався зазначених вимог закону та дійшов хибного висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що призвело до однобічного та неповного з'ясування обставин справи і як наслідок, прийняття незаконного рішення.

Так, в судовому засіданні від 17.02.2017 ОСОБА_2 пояснив суду, що рух був двосторонній, між полосами руху в протилежних напрямах була сітка. Всього налічувалось 3 полоси руху в одному напряму. ОСОБА_2 рухався по вул. Стеценка в правому крайньому ряду прямо не змінюючи напряму свого руху. Водій «Шкоди» ОСОБА_3 рухалась паралельно в середній смузі в одному напрямі з автомобілем ОСОБА_2 ОСОБА_3 випередила ОСОБА_2, втратила свою смугу, і фактично підрізала останнього, чим спровокувала ДТП.

Відповідно до вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно п. 10.1 вказаних правил, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Таким чином, оскільки водій автомобіля НОМЕР_4 ОСОБА_2, рухаючись по вул. Стеценко у правій крайній смузі руху, не змінював напрямку руху, а також враховуючи місце розташування обох автомобілів-учасників ДТП, відображених на схемі ДТП - крайня права смуга руху, якою згідно пояснень обох учасників рухався автомобіль «Нісан» під керуванням водія ОСОБА_2, вимоги п.п. 10.1, 13.1 ПДР України водієм ОСОБА_3 дотримано не було.

Крім того, наявні в матеріалах справи докази, в їх сукупності, а саме копії пояснень водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 5, 7), свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 (а.с. 4, 6), схема ДТП (а.с. 3), на якій зафіксовано місце зіткнення автомобілів та локалізація механічних пошкоджень на обох автомобілях, свідчать про те, що дії водія ОСОБА_3 не відповідають вимогам ПДР України і перебувають у причинно-наслідковому зв'язку з пошкодженням транспортних засобів.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не знаходить свого підтвердження, поза як не відповідає фактичним обставинам справи, у зв'язку з чим оскаржувана постанова суду першої інстанції не може вважатись законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню.

Щодо прохання ОСОБА_2 про об'єднання матеріалів справи, суд наголошує, що на даній стадії розгляду справи це є неможливим, так як провадження відносно ОСОБА_2 вже розглянуто.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.10.2016 відносно ОСОБА_3.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.10.2016, якою провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, закрито за відчутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124КУпАП, − скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та закрити провадження в справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП − у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУаАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М.Ігнатов

Справа № 33/796/434/2017

Категорія: ст. 124 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Юзькова О.Л.

Суддя в апеляційній інстанції - ІгнатовР.М.