АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 33/790/345/17 Головуючий І інстанції
Категорія: ст. 130 КУпАП Доповідач Міненкова Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_2О, за участю секретаря Михайлюка А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2016 року,-

в с т а н о в и в :

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2016 року -

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, студента ІНФОРМАЦІЯ_2, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік та стягнуто судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 вересня 2016 року о 01 год. 45 хв. водій ОСОБА_3 в м. Харкові по вул. Пушкінська біля буд. 79/1, керував автомобілем марки Skoda Octavia, державний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння, у встановленому законом порядку, зі згоди водія, проводився із застосуванням приладу Drager Alcotest 6810, у присутності двох свідків, результат тесту становить 1, 37 проміле при допустимій нормі 0.2 проміле.

Не погодившись із рішенням суду, водій ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, просить постанову Київського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2016 року скасувати, а провадження у справі закрити па підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 посилається на те, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, неповно зясував обставини справи, не надав належної оцінки доказам.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Враховуючи позицію ОСОБА_3 що він та його захисник були відсутні при розгляді справи у суді першої інстанції копію постанови отримано лише 21.02.2017 року, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску ним строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та, вважаю необхідним задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 яка наполягала на невстановлені факту керування ОСОБА_3 транспортним засобом, посилалась на численні порушення інспекторами патрульної поліцій при складання протоколу серії АП2 № 401516 від 19.09.2016 року та заначила, що дії поліцейських з цього приводу не оскаржує, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 суддею повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з чим погоджується і апеляційний суд.

Так, п. 2.5 ПДР України зобов'язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп'яніння, згідно з п.3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров'я (п.6 розділу І Інструкції). У розумінні вимог п.7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров'я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об'єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 401516 від 19.09.2016 року, складений в установленому законом порядку.

Дані обставини про порушення водієм ОСОБА_3 наведених вимог п.2.5 ПДР України, встановлені судом першої інстанції обґрунтовано.

Посилання ОСОБА_3 про те що він належним чином не повідомлявся про дату та час судового засідання спростовуються матеріалами справи. З матеріалів справи вбачається, що 30.09.2016 року ОСОБА_3 розписався в повідомленні про необхідність зявитися в судове засідання призначене на 12.10.2016 року (а.с. 9).

31 жовтня 2016 року захисник ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 ознайомилась з матеріалами справи та зазначила, що з матеріалами справи ознайомлена в повному обсязі (а.с. 10).

В подальшому в призначені судові засідання ні ОСОБА_3 ні його захисник не зявлялись.

Тобто, ОСОБА_3, рухом справи щодо притягнення його до адміністративної відповідальності не цікавився, маючи захисника - адвоката ОСОБА_4Р мав змогу звернутись за правовою допомогою до свого адвоката.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 про те що він не керував транспортним засобом суд розцінює це як намагання ОСОБА_3 уникнути адміністративної відповідальності, оскільки даний факт спростовується протоколом АП2 № 401516 від 19.09.2016 року який ОСОБА_3 підписав, рапортом ІПП ОСОБА_5 (а.с. 5).

Стосовно доводів апеляційної скарги, про не вилучення водійського посвідчення, апеляційний суд зазначає, що згідно протоколу АП2 № 401516 від 19.09.2016 року у ОСОБА_3 вилучено водійське посвідчення ПВ ВХХ 721743 від 23.05.2015 року, та видано тимчасовий дозвіл серії ТА № 353743 (а.с. 1).

Стосовно пояснень захисника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4, про не розяснення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення його прав та обовязків, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в протоколі АП2 № 401516 від 19.09.2016 року в графі «розяснення права і обовязків» ОСОБА_3 розписався, таким чином дане посилання захисника є безпідставним.

Враховуючи, що ОСОБА_3 є студентом Національного юридичного університету України ім. Ярослава Мудрого, майбутнім магістром у галузі права, повинен розуміти про необхідність суворого дотримання вимог законодавства та недопустимість його порушення.

Враховуючи особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, враховуючи, що дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю та здоровю, та тяжкість ймовірних наслідків.

Враховуючи дані обставини, суд з огляду на матеріали адміністративної справи, обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 287, 288, 293, 294, 295 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Поновити апелянту строк на оскарження як пропущений з поважних причин.

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2016 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_2