П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва Балацька Г.О.,

за участі представника особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, - адвоката Марківа Н.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2, в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2016 року відносно

ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, працюючої на посаді головного бухгалтера ТОВ "Майнау", проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, та провадження у справі закрито у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_3, працюючи на посаді головного бухгалтера в ТОВ "Майнау", вчинила заниження податку на прибуток за період 2014 року на загальну суму 68.083 грн., чим порушила п. 138.1, п.138.2 ст.138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI; вчинила заниження податку на додану вартість на суму 141.312 грн., а саме за березень 2014 року на суму 24.310 грн., за квітень 2014 року на суму 75.648 грн., за квітень 2015 року на суму 41.354 грн.

Отже, своїми діями ОСОБА_3 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Поза межами строку на апеляційне оскарження, від ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 вперше була подана апеляційна скарга на рішення місцевого суду (а.п. 14-16), яка постановою судді судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва від 15 листопада 2016 року була повернута особі, яка її подала, оскільки апеляційна скарга подана ОСОБА_4, яка не наділена правом на подання апеляційної скарги в даному провадженні.

ОСОБА_2 вже сама через поштове відділення зв'язку 25 листопада 2016 року подала апеляційну скаргу, яка надійшла на адресу місцевого суду 29 листопада 2016 року, з проханням щодо поновлення строку на апеляційне оскарження у зв'язку з поважністю причин його пропуску.

В апеляційній скарзі же ОСОБА_2 просить постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2016 року скасувати, а провадження у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП закрити у зв'язку з відсутністю в її діях складу цього адміністративного правопорушення.

При цьому, як зазначає ОСОБА_2, суд першої інстанції свої висновки в оскаржуваній постанові не вмотивував, формально зазначив про доведеність винуватості її у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, не розкривши опис обставин, встановлених при розгляді справи та не надав будь-якої оцінки доказам, на яких ґрунтується висновок суду про вчинення нею-ОСОБА_2 адміністративного правопорушення.

ДФС України ГУ ДФС у м. Києві належним чином повідомлена про дату, час і місце апеляційного перегляду справи, неявка її представника в судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - адвоката Марківа Н.В., який підтримав клопотання про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження та доводи апеляційної скарги про закриття провадження у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, перевіривши доводи клопотання та апеляційної скарги ОСОБА_2, слід прийти до наступних висновків.

Згідно зі ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

На виконання вимог ст. 278 КУпАП, при підготовці справи про адміністративне правопорушення до розгляду орган (посадова особа) вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Як регламентують положення ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи.

Дані вимоги закону під час судового провадження справи за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані, оскільки, як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 про час, дату та місце розгляду справи на 30 вересня 2016 року була повідомлена належним чином (а.с. 8-11), її неявка в судове засідання не перешкоджала розгляду справи.

Проте, всупереч вимогам ст. 285 КУпАП, матеріали провадження зовсім не містять даних щодо надіслання ОСОБА_2 копії постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2016 року, якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, та провадження у справі закрито у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності,

Водночас, не погоджуючись з даним рішенням місцевого суду, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 02 листопада 2016 року подала апеляційну скаргу, в якій було поставлено питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, яка постановою судді Апеляційного суду міста Києва від 15 листопада 2016 року була повернута ОСОБА_4, як особі, яка не має права на подачу апеляційної скарги.

Скориставшись правом на оскарження судового рішення, особисто ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, що надійшла до суду 29 листопада 2016 року, в якій вона заявила клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, обґрунтувавши його тим, що вона не була присутньою в судовому засіданні, а безпосередньо з текстом постанови від 30 вересня 2016 року вона-ОСОБА_2 ознайомилась 12 жовтня 2016 року, яку було оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через поштове відділення зв'язку - 21 жовтня 2016 року.

Оскільки матеріали провадження не містять даних про направлення ОСОБА_2 копії постанови від 30 вересня 2016 року, слід прийти до висновку про можливість поновлення їй строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2016 року.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов'язаний, зокрема, з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_2 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого нормою матеріального права.

А саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АА № 649321 від 05 вересня 2016 року (а.п. 1), актом про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Майнау" (код 35217308) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.03.2016 (а.п. 3), з яких видно, що в порушення п. 138.1, п. 138.2 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, зі змінами, занижено податок на прибуток за період 2014 року на загальну суму 68.083 грн. та в порушення п. 198.3 п. 198.6 ст.198, п. 200.1, 200.2 ст.200 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010, зі змінами, занижено податок на додану вартість на загальну суму 141.312 грн., в т.ч по періодах: за березень 2014 року в сумі 24.310 грн., за квітень 2014 року в сумі 75.648 грн., за квітень 2015 року в сумі 41.354 грн.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 та захисника Марківа Н.В. в суді апеляційної інстанції про те, що питання визначення розміру податку на додану вартість та його заниження не підпадає під дію диспозиції ч. 1 ст. 163-1 КУпАП - на увагу не заслуговують, оскільки зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення порушення ведення головним бухгалтером ТОВ "Майнау" ОСОБА_3 податкового обліку в порушення податкового законодавства, які призвели до заниження податків на прибуток і додану вартість, і тягнуть за собою відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Будь-яких інших підстав чи доказів на спростування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, що визнані доведеними судом першої інстанції, - матеріали провадження не містять, немає на них посилань в апеляційній скарзі ОСОБА_2 та не надано захисником Марків Н.В. в суді апеляційної інстанції, як і не заявлено клопотань про їх витребування чи дослідження.

Отже, за наведеним, доводи сторони захисту про формальне зазначення щодо доведеності винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, без розкриття опису обставин, встановлених при розгляді справи та не надання оцінки доказам, - є явно надуманими та суперечить матеріалам провадження.

Як указують приписи ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративне правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду, то стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення, у зв'язку з чим суд першої інстанції прийняв рішення про необхідність закриття провадження на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Оскільки положення ст. 38 КУпАП не є реабілітуючими, то суд першої інстанції прийшов ґрунтовного висновку щодо визнання ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, застосувавши в подальшому положення ст. 38 КУпАП на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

За наведеним, апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання ОСОБА_2 задовольнити та поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Києва 30 вересня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, та провадження у справі закрито у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва Г.О. Балацька