Справа № 305/1995/16-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.02.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Феєр І.С., при секретарі Головець М.А., за участю прокурора Малицького С.І., Подинської О.М. та її представника - адвоката Бабича В.В., розглянув справу про адміністративне правопорушення за апеляційним поданням прокурора Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури Чічака І. на постанову Рахівського районного суду Закарпатської області від 30.12.2016.

Цією постановою, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканку АДРЕСА_1 громадянку України, українку, касира-рахівника Видричанської сільської ради, депутата Видричанської сільської ради, одружену, не судиму, визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

На підставі ст.22 КУпАП звільнено ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП, з оголошенням їй усного зауваження, а провадження в справі щодо неї закрито.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 275,60 грн. судового збору.

06.01.2017 прокурор, не погоджуючись із рішенням суду, подав апеляційне подання, у якому просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП, та накласти на останню стягнення в межах санкції вказаних частин зазначеної статті. Вимоги обґрунтовує тим, що наведені в постанові суду доводи про малозначність вчиненого ОСОБА_3 діяння є безпідставними, і не відповідають визначеним законодавством у сфері запобігання та протидії корупції вимогам. Окрім того, судом у постанові не наведено жодних ознак малозначності правопорушення, а відтак невірно застосовано положення ст. 22 КУпАП.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду про прийнятність до розгляду апеляційного подання, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційне подання підлягає поверненню особі, яка її подала, з таких підстав.

Згідно рішення Конституційного Суду України №3-рп/2010 від 27.01.2010 апеляційне оскарження судового рішення можливе у всіх випадках, крім тих, коли закон містить заборону на таке оскарження.

Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ (1697-18) внесені зміни до ст. ст.7, 287, 294 КУпАП.

Вказані зміни, відповідно до розділу XII прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» від 14.10. 2014 №1697-VІ (1697-18), набрали чинності з наступного дня після його опублікування, зокрема, з 26.10.2014.

-2-

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП (з врахуванням внесених до неї змін від 14.10.2014) постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Внесеними 14.10.2014 змінами до ч.2 ст.294 КУпАП (підп.2 п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру») прокурора виключено зі складу суб'єктів апеляційного оскарження постанови суду в справі про адміністративні правопорушення, за винятком випадку, визначеного в ч.5 ст.7 КУпАП, а саме коли прокурор здійснює «нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян».

Отже, у вищезазначеній статті КУпАП дано вичерпний перелік суб'єктів, які наділені правом оскаржувати постанову судді в справах про адміністративні правопорушення, і прокурор до цього кола суб'єктів не входить.

Відповідно до ст.250 КУпАП прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення має право: порушувати провадження в справах про адміністративне правопорушення; знайомитися з матеріалами справи; перевіряти законність дій органів (посадових осіб) при провадженні в справі; брати участь у розгляді справи; заявляти клопотання; давати висновки з питань, що виникають під час розгляду справи; перевіряти правильність застосування відповідними органами (посадовими особами) заходів впливу за адміністративні правопорушення; вносити подання, оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення, а також вчиняти інші передбачені законом дії.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що вона передбачає тільки право прокурора перевіряти правильність застосування відповідними органами (посадовими особами) заходів впливу за адміністративні правопорушення. Такими заходами примусового характеру, пов'язаними з обмеженням особистої свободи громадян, фактично є лише адміністративний арешт, але за правопорушення, пов'язані з корупцією, він не застосовується.

Як убачається з постанови суду щодо ОСОБА_3 не застосовувались судом заходи примусового характеру, пов'язаного з обмеженням її особистої свободи.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що прокурор не наділений повноваженнями оскаржувати постанову Рахівського районного суду Закарпатської області від 30.12.2016 щодо ОСОБА_3.

За вказаних обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне застосувати аналогію закону й відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП зобов'язаний повернути апеляційну скаргу, особі яка її подала.

Керуючись ч.5 ст.7, ст.287, ч.2 ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційне подання прокурора Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури на постанову Рахівського районного суду Закарпатської області від 30.12.2016 щодо ОСОБА_3 - повернути прокурору Чічаку І..

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя :