АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/269/17 Головуючий у 1 й інстанції - Гончаренко В.М.
Справа № 201/1272/17 Доповідач - Калініч Н.І.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2017 року м. Дніпро

Суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Калініч Н.І.,за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУаАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в сумі 10200,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто в дохід держави судовий збір в сумі 320,00 гривень,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно постанови суду, 13 січня 2017 року о 12 годині 15 хвилин, керуючи транспортним засобом «Тойота», д/н НОМЕР_1, рухався в районі буд. № 22 по пр. Героїв в м. Дніпрі, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини роту, поведінка, що не відповідає обстановці), після чого, будучи зупиненим співробітником поліції, ухилився від проходження освідчення на стан алкогольного сп'яніння у відповідності до встановленого порядку, шляхом відмови від його проходження на вимогу останнього у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В своїй апеляційній скарзі особа яка притягується до адміністративної відповідальності, просить постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2017 року, відносно ОСОБА_2, якою визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гривень та позбавлення права керування транспортним засобом на 1 рік - скасувати, та провадження закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що вину не визнає, вказує, що не відмовився пройти тест на алкогольне сп'яніння, а неодноразово повідомляв співробітників поліції про своє бажання пройти відповідний огляд у відповідному закладі, а не на місці ДТП.

Вважає, що оскільки співробітники поліції не забезпечили його доставку для проходження огляду у медичному закладі, то відмова у проходженні огляду на стан сп'яніння як і склад порушення за ст. 130 КУпАУ, відсутні.

Заслухавши ОСОБА_2, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та припинити провадження по справі, вислухавши пояснення лейтенанта поліції ОСОБА_3., який вказував на законність складання протоколу про адміністративне правопорушення, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних обставин.

Згідно з ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення та іншими документами.

Таким чином, суддя розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен оцінити докази, одним із яких є протокол, та висловити думку з приводу чому спростовує даний доказ і які наводить докази щодо відсутності адміністративного правопорушення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови судді у справах про адміністративні правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, а саме в них, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про наявність або відсутність складу адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви прийняття або відхилення доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення БР № 105912 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, поясненнями свідків ОСОБА_5 (а.п. 2) та ОСОБА_6 (а.п.3), згідно з якими водій ОСОБА_2 відмовився від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп'яніння та мав всі ознаки перебування у цьому стані, а саме: висловлювався нецензурними словами, відштовхнув поліцейського, ледве тримався на ногах, падав, мав запах алкоголю з порожнини роту.

Факт скоєння адміністративного правопорушення ОСОБА_2 підтверджується також рапортом інспектора ОСОБА_3. від 13.01.2017 року, де вказано, що йому надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду без потерпілих, прибувши на місце події останнім було встановлено, що автомобіль Toyota Fortuner під керуванням ОСОБА_2 скоїв наїзд на припаркований автомобіль BMW 520. Водій ОСОБА_2 був з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, поведінка, що не відповідає обставинам, від пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, на вимоги працівників не реагував, ухилявся від відповіді, реагував неадекватно, відмовився від будь-яких пояснень, ці данні знайшли своє відображення у матеріалах справи.

ОСОБА_3. в апеляційній інстанції підтвердив факт того, що ОСОБА_2. був настільки у стані алкогольного сп'яніння, що заснув за кермом після скоєння ним ДТП, що не спростовано доказами провадження.

Судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини адміністративного правопорушення, та факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується письмовими доказами по справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 105912 від 13.01.2017 року, рапортом інспектора ОСОБА_3., поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, присутніми під час відмови його від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння, що мало місце 13.01.2017 року в м. Дніпро, пр. Героїв, 22.

Вказані докази не спростовані а ні в суді першої інстанції, а ні в апеляційній інстанції.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп'яніння - різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, поведінка, що не відповідає обстановці, виявлені працівниками поліції 13.01.2017 року у ОСОБА_2 в розумінні п.п.2,3 розділу 1, п.1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення працівником поліції огляду на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, на місці зупинки транспортного засобу, або в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови в проходженні огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим в ході розгляду в суді першої інстанції, судом не встановлено жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність у ОСОБА_2 ознак алкогольного сп'яніння в момент його перевірки працівниками поліції 13.01.2017 року, наявність яких є очевидною згідно матеріалів адміністративної справи, тим самим не спростовано правомірності дій інспектора ОСОБА_3. щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього, та відповідно дійсності допущення водієм порушення п.2.5 ПДР України, яким закріплений обов'язок водія на вимогу працівника поліції пройти медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Зазначений висновок, узгоджується і з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, де в п. 27 Постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року зазначено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Та, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на встановлені факти, вважаю що в діях ОСОБА_2, є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме встановленим, що 13.01.2017 року приблизно о 12.15 год. ОСОБА_2 керував автомобілем марки «Тойота», д/н НОМЕР_1, по вул. Героїв, 22 в м. Дніпро, з явними ознаками алкогольного сп'яніння та від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушила п.2.5 Правил дорожнього руху України (обов'язок водія на вимогу працівника поліції пройти медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння).

За результатами перевірки доводів ОСОБА_2, прихожу до висновку, що апеляційні доводи необґрунтовані та покликані уникнути відповідальності.

Враховуючи конкретні обставини правопорушення, дані про особу ОСОБА_2, який не визнає своєї вини у скоєнні правопорушення, також тяжкість скоєного правопорушення, а саме створення небезпеки для життя та здоров'я інших осіб, неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2017 рок відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.І. Калініч