Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №329/77/17 Головуючий в 1 інст. Богослов А.В.
Провадження №33/778/235/17 Доповідач в 2 інст. Гриценко С.І.
Категорія ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Гриценко С.І., за участю особи, відносно якого складено протокол про адміністративне правопорушення- ОСОБА_3., та прокурора выдділу прокуратури Запорізької області Євсюкова Ф.Б., розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за апеляційною скаргою останнього на постанову Чернігівського районного суду Запорізької області від 22 лютого 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 працюючого начальником відділу агропромислового розвитку Чернігівської районної державної адміністрації,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550 гривень, а також визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень. З урахуванням положень ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено на ОСОБА_3 в межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 гривень. Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави в розмірі 320 гривень.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, розпорядженням голови Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області (далі - Чернігівська РДА) №66-к від 23.10.2012 року призначений на посаду начальника Управління агропромислового розвитку Чернігівської РДА із встановленням розпорядженням голови Чернігівської РДА № 60-к від 01.06.2016 року п'ятого рангу державного службовця категорії «Б», і відповідно до п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб'єктом, на якого поширюється дія цього Закону. Також ОСОБА_3 розпорядженням голови Чернігівської РДА №387 від 21.11.2013 року визначений відповідальною особою за проведення роботи із запобігання корупції в Управлінні агропромислового розвитку Чернігівської РДА.

ОСОБА_3, обіймаючи посаду начальника Управлінні агропромислового розвитку Чернігівської РДА, був особою, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», на підставі підписаних ним особисто Наказів Управлінні агропромислового розвитку Чернігівської РДА: «Про преміювання за грудень 2015 року» від 25.01.2016 року № 7 самостійно встановив собі премію в розмірі 40% від посадового окладу; «Про преміювання за січень 2016 року» від 24.02.2016 року № 10 самостійно встановив собі премію в розмірі 40 % від посадового окладу; «Про преміювання за лютий 2016 року» від 25.03.2016 року № 17 самостійно встановив собі премію в розмірі 80% від посадового окладу; «Про преміювання працівників управління агропромислового розвитку» від 25.04.2016 року № 20 самостійно встановив собі премію в розмірі 10% від посадового окладу; «Про преміювання працівників управління агропромислового розвитку» від 26.05.2016 року № 24 самостійно встановив собі премію в розмірі 60% від посадового окладу. В подальшому ОСОБА_3 отримав нараховану на підставі вищезазначених наказів премію: у січні 2016 року в розмірі - 702,00 грн.; у лютому 2016 року в розмірі - 702,00 грн.; у березні 2016 року в розмірі - 1404,00 грн.; у квітні 2016 року - 175,50 грн.; у травні 2016 року - 1053,00 грн.

Однак, в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», після підписання ним відповідних наказів, якими самостійно встановив собі розмір відсотка премії, ОСОБА_3 свого безпосереднього керівника, в силу ст. 11 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», - голову Чернігівської РДА, про наявність реального конфлікту інтересів, не повідомив.

Таким чином, своєю бездіяльністю ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП - неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, розпорядженням голови Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області № 66-к від 23.10.2012 року призначений на посаду начальника Управління агропромислового розвитку Чернігівської РДА із встановленням розпорядженням голови Чернігівської РДА № 60-к від 01.06.2016 року п'ятого рангу державного службовця категорії «Б», і відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб'єктом, на якого поширюється дія цього Закону. Також ОСОБА_3 розпорядженням голови Чернігівської РДА № 387 від 21.11.2013 року визначений відповідальною особою за проведення роботи із запобігання корупції в Управлінні агропромислового розвитку Чернігівської РДА.

ОСОБА_3, обіймаючи посаду начальника Управління фінансів Чернігівської РДА, був особою, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, шляхом особистого підписання Наказів Управління агропромислового розвитку Чернігівської РДА: «Про преміювання за грудень 2015 року» від 25.01.2016 року № 7, яким самостійно встановив собі премію в розмірі 40% від посадового окладу; «Про преміювання за січень 2016 року» від 24.02.2016 року № 10, яким самостійно встановив собі премію в розмірі 40% від посадового окладу; «Про преміювання за лютий 2016 року» від 25.03.2016 року № 17, яким самостійно встановив собі премію в розмірі 80% від посадового окладу; «Про преміювання працівників управління агропромислового розвитку» від 25.04.2016 року № 20, яким самостійно встановив собі премію в розмірі 10% від посадового окладу; «Про преміювання працівників управління агропромислового розвитку» від 26.05.2016 року № 24, яким самостійно встановив собі премію в розмірі 60% від посадового окладу. В подальшому ОСОБА_3 отримав нараховану на підставі вищезазначених наказів премію: у січні 2016 року в розмірі - 702,00 грн.; у лютому 2016 року в розмірі - 702,00 грн.; у березні 2016 року в розмірі - 1404,00 грн.; у квітні 2016 року - 175,50 грн.; у травні 2016 року - 1053,00 грн.

Однак, в силу положень п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_3 зобов'язаний був не приймати рішень шляхом особистого підписання Наказів Управління агропромислового розвитку Чернігівської РДА: «Про преміювання за грудень 2015 року» від 25.01.2016 року № 7; «Про преміювання за січень 2016 року» від 24.02.2016 року № 10; «Про преміювання за лютий 2016 року» від 25.03.2016 року № 17; «Про преміювання працівників управління агропромислового розвитку» від 25.04.2016 року № 20; «Про преміювання працівників управління агропромислового розвитку» від 26.05.2016 року № 24, на підставі яких йому була виплачена премія.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП - прийняття рішень в умовах реально конфлікту інтересів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить вищевказану постанову суду скасувати, а справу закрити за відсутністю складу правопорушення. В обґрунтування своїх вимог вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зазначає, що рішення про призначення йому премії, як начальнику управління агропромислового розвитку, вирішував одноособово голова районної державної адміністрації ОСОБА_4, що підтверджується його розпорядженнями. Підписавши накази він, згідно службових повноважень, лише виконав розпорядження голови рай адміністрації відносно себе. Крім того, посилаючись на ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», вказує на те, що у нього був відсутній реальний конфлікт інтересів та фактично він не приймав рішення в умовах реального конфлікту інтересів, оскільки він не приймав рішення відносно преміювання особисто себе. Вважає, що в матеріалах адміністративної справи відсутні докази, які б підтверджували існування приватного інтересу, у розумінні реального конфлікту інтересів, який би знаходився у суперечності з його службовими повноваженнями, що мав вплив на об'єктивність або неупередженість прийняття рішення при призначення премій у період січень - травень 2016 року, а також про прийняття рішення про преміювання саме ним, а не головою райдержадміністрації в умовах реального конфлікту. Також не вважає себе суб'єктом правопорушення, оскільки він лише добросовісно виконував розпорядження органу вищого рівня про преміювання у межах наявних коштів на оплату праці

Вислухавши ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який вважав постанову суду законною та обгрунтованою, перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи, які викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що остання підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно зі ст. 172-7 КУпАП адміністративна відповідальність за цією статтею настає в разі неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до примітки ст. 172-7 КУпАП, суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року з наступними змінами і доповненнями, корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об'єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

При цьому відповідно до тлумачень «конфлікту інтересів» зміст цього поняття визначають такі дві обов'язкові складові:

- конфлікт інтересів - це суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями;

- наявність такої суперечності може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Отже, не будь-яка суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями створює конфлікт інтересів, оскільки особистий інтерес особи та її службові повноваження можуть не суперечити один одному.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника.

Посилання ОСОБА_3 на відсутність в його діях складу корупційних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, як неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, як вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів, спростовуються наявними у справі наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 7 від 23.01.2017 року, на підставі якого зафіксовані обставини адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП.

- копіями Наказів Управлінні агропромислового розвитку Чернігівської РДА: «Про преміювання за грудень 2015 року» від 25.01.2016 року № 7; «Про преміювання за січень 2016 року» від 24.02.2016 року № 10; «Про преміювання за лютий 2016 року» від 25.03.2016 року № 17; «Про преміювання працівників управління агропромислового розвитку» від 25.04.2016 року № 20; «Про преміювання працівників управління агропромислового розвитку» від 26.05.2016 року № 24, в яких навпроти прізвища «ОСОБА_3.» проставлений відповідний розмір відсотка премії. Ці накази підписані особисто ОСОБА_3, як начальником Управління агропромислового розвитку Чернігівської РДА.

- копіями розрахунково-платіжних відомостей за січень-травень 2016 року, згідно яких ОСОБА_3 нарахована премія за відповідні місяці.

- листом Чернігівської РДА від 19.01.2017 року № 01-11/0020, згідно якого від ОСОБА_3 до Чернігівської РДА не надходили повідомлення про конфлікт інтересів.

- розпорядженням голови Чернігівської РДА «Про призначення ОСОБА_3.» від 23.10.2012 року № 66-к, особової картки, розпорядження голови Чернігівська РДА № 387 від 21.11.2013 року, які підтверджують, що ОСОБА_3 є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення.

- копією Положення про преміювання працівників Управління агропромислового розвитку Чернігівської РДА, в п.3.2 якого зазначено, що розмір премії працівникам визначається начальником Управління агропромислового розвитку.

Суд першої інстанції всебічно та об'єктивно дослідивши в повному обсязі встановлені на підставі поданих доказів обставини у їх сукупності та дійшов правильного висновку, що в діях громадянина ОСОБА_3 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, яке виразилося у неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, яке виразилося у вчиненні дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

При накладенні стягнення суд першої інстанції в своїй постанові зазначив про відсутність обставин, що пом'якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_3 При цьому врахував, що ОСОБА_3 раніше не притягався до адміністративної чи кримінальної відповідальності, має позитивні характеристики.

Разом з тим, суд лише послався на характер вчинееного правопорушення, не розкривши його змісту. Суд апеляційної інстанції враховує, що суспільно шкідливих наслідків від його дій не настало, ступінь конфлікту інтересів незначна, розмір заробітної плати і розмір премії, які були встановлені та виплачені ОСОБА_3, а тому приходить до висновку, що вчинені ним адміністративні правопорушення є малозначними, а тому його у відповідності до ст. 22 КУпАП необхідно звільнити від адміністративної відповідальності за цими законами і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи вищенаведене, вважаю за доцільне постанову Чернігівського районного суду Запорізької області від 22 лютого 2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП змінити, а саме, звільнити ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності за малозначністю та обмежитись щодо нього усним зауваженням

Керуючись ст.ст. 22, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову судді Чернігівського районного суду Запорізької області від 22 лютого 2017 року у відношенні ОСОБА_3 у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, змінити. На підставі ст. 22 КУпАП у зв'язку з малозначністю адміністративного правопорушення обмежитись усним зауваженням ОСОБА_3

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області С.І. Гриценко