Справа № 466/9240/16-п Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 33/783/131/17 Доповідач: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2017 року Апеляційний суд Львівської області у складі:

судді Стельмаха І.О.,

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 20 грудня 2016 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Львів від 20 грудня 2016 року,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. в дохід держави з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 275 грн. 60 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 04 жовтня 2016 року о 03 год. 30 хв. в м. Львові на вул. Ю. Липи, 16 керував автомобілем марки «Citroen Berlingo», д.н.з. «ВС5865СМ» в стані алкогольного спяніння, чим порушив п.2.9(а) Правил дорожнього руху.

На постанову судді Цесьців О.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження у звязку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 покликається на те, що суд в порушення вимог ст.ст. 245, 247, 280 КУпАП виніс постанову лише на показаннях працівників поліції та не врахував його показання, в яких він свою вину заперечував, оскільки він автомобілем не керував, а перебував у ньому як пасажир. Після того як автомобіль був припаркований, він пересів на крісло водія, щоб зігрітися і послухати музику. Судом залишено поза увагою клопотання про допит свідка ОСОБА_2, який був очевидцем події. На відеозаписах, наданих поліцією, не зафіксовано хто керував автомобілем, а сам відеозапис може бути змонтований, оскільки в першому судовому засіданні неможливо було відтворити відеозапис і такий був наданий на двох дисках в наступному засіданні. Працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду на стан алкогольного спяніння, свідків не було, його відразу повезли до медичного закладу, де він повторно відмовився проходити огляд, оскільки його обурювала поведінка працівників поліції, які безпідставно намагалися притягнути його до адміністративної відповідальності. Враховуючи наведене та вимоги ст. 266 КУпАП вважає, що такий висновок є не дійсним. В порушення вимог ч.2, ч.3 ст. 283 КУпАП у постанові не зазначено обставини, які були встановлені під час розгляду справи, дату, час і місце вчинення правопорушення, автомобіль, який був зафіксований в момент вчинення правопорушення, технічний засіб, яким здійснено фото та відеозапис події.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав свою апеляційну скаргу та пояснив, що він дійсно перебував у стані алкогольного спяніння, однак автомобілем не керував.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 на підтримку апеляційних вимог, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність постанови судді, оскільки висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серія АП2 № 396682, складеним щодо ОСОБА_1 04 жовтня 2016 року, відповідно до якого ОСОБА_1 о 03 год. 30 хв. 04 жовтня 2016 року у м. Львові на вул. Ю. Липи, 16, керував автомобілем «Citroen Berlingo», д.н.з. «ВС 5865 СМ»в стані алкогольного спяніння /а.с.1/;

відеозаписами події зафіксованої на відеокамеру поліцейського, які наявні в матеріалах справи /а.с.11,12/.

Покликання апелянта на неповноту з'ясування судом обставин справи та недотримання працівниками поліції нормативних актів, які регулюють порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп'яніння, є безпідставними й суд їх до уваги не бере. Суддею першої інстанції заслухано пояснення ОСОБА_1, досліджено наявні в справі докази, а також витребувано та досліджені інші докази, яким суддя надав належну оцінку й навів у своєму рішенні.

Покликання ОСОБА_1 на те, що він не керував автомобілем у стані алкогольного спяніння, спростовується наявними в справі відеозаписами події, з яких вбачається, що за кермом автомобіля, який рухався, перебував ОСОБА_1, із зовнішніх ознак поведінки якого та висновку медичного огляду вбачається, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного спяніння.

Зокрема, з рапорту екіпажу № 601 інспекторів патрульної поліції роти № 1 батальйону № 3 УПП у м. Львові ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 вбачається, що вони рухалися патрульним автомобілем на вул. Ю Липи, у м. Львові; їх увагу привернув автомобіль «Citroen Berlingo», д.н.з. «ВС 5865 СМ», який припаркувався на перехресті; за кермом перебував ОСОБА_1, який в подальшому переліз до багажного відділення та вийшов на вулицю; під час спілкування з ним було виявлено, що водій знаходився з явними ознаками алкогольного спяніння.

Доводи сторони апелянта про порушення порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння, у звязку з незастосуванням поліцейським спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, як на підставу скасування судового рішення, апеляційний суд до уваги не бере з огляду на те, що ОСОБА_1 пропонувалося пройти огляд на стан спяніння на місці за допомогою спеціальних технічних засобів (що вбачається з відеозапису), однак він відмовився, а тому його було доставлено в медичний заклад.

Жодних даних щодо особи ОСОБА_1, фактичних обставин, які зазначені в протоколі і які б не відповідали дійсності, не має.

Обставини, які б виключали провадження в справі відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік накладене відповідно до вимог ч.1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування чи зміни постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 20 грудня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя І.О. Стельмах