АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №33/774/4/17 Головуючий у першій інстанції - Шклярук Д.С.
Справа № 202/7145/16-п Головуючий у другій інстанції - Кононенко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Шевченко С.В. на постанову судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 29 листопада 2016 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, щодо

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився у с. Чаплине Васильківського району Дніпропетровської області, громадянина України, працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2,

закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_4, складу адміністративного правопорушення у зв'язку з тим, що прийняття останнім рішень, шляхом видачі наказів про особисте преміювання, поза межами його службових повноважень, виключає наявність в його діях ознак об'єктивної сторони пов'язаного з корупцією адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Такими повноваженнями (щодо особистого преміювання) на момент видання наказів, у період з січня 2015 року по грудень 2015 року, ОСОБА_4 наділений не був.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, прокурор Васейко М.Ю., подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати та винести нову постанову, якою ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП внаслідок порушення нею вимог ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції» .

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, постанова судді першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки судом першої інстанції було допущено невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного прийняття рішення у справі.

Адвокат Сироватка С.С. в інтересах ОСОБА_4надав письмові заперечення на апеляційну скаргу прокурора, просив відмовити у задоволенні скарги, а постанову суду залишити без змін.

Вислухавши прокурора, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги прокурора, просив її задовольнити, пояснення ОСОБА_4 та його захисника Сироватка С.С., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили постанову судді першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, про допущення судом невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам адміністративної справи, що призвело до неправильного прийняття рішення у справі. а також стосовно наявного в діях ОСОБА_4 складу інкримінованого йому правопорушення за ч.2 ст. 172-7 КУпАП, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваної постанови судді, більш припущенням та носять характер переоцінки обставин справи та доказів.

Так, висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_4 складу корупційного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що, всупереч тверджень прокурора, суд першої інстанції згідно зі ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини справи, дав належну оцінку доказам у їх сукупності і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

У відповідності до положень ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції", реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Аналіз чинного антикорупційного законодавства України дає підстави для висновку про те, що для терміну реального конфлікту інтересів характерна наявність трьох об'єктивних компонентів, таких як: приватний інтерес; службове повноваження; протиріччя між ними, що впливає на об'єктивність або неупередженість рішення, діяння службової особи.

Судом першої інстанції було правильно встановлено той факт, що в протоколі про адміністративне правопорушення, виключно в межах якого і здійснюється розгляд справи про адміністративне правопорушення, повноважень начальника відділу комунального господарства Індустріальної районної у міси Дніпропетровську ради ОСОБА_4, у відповідності до Положення про порядок і умови преміювання, яке діяло у період видання останнім наказів про особисте преміювання, взагалі не відноситься питання преміювання особисто себе, як керівника структурного підрозділу ради, оскільки такі повноваження (щодо преміювання керівників структурних підрозділів і управлінь, зокрема очолюваного ОСОБА_4 відділу) належать безпосередньо голові районної у місті ради та у вказаний період часу здійснювалося виключно з дозволу на підставі рішення виконкому районної у місті ради або розпорядження голови районної у місті ради, та останній у разі преміювання відповідного керівника самостійного управління, відділу або іншого структурного підрозділу повинен був видати відповідне розпорядження про преміювання.

Згідно розпорядження голови Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради №106/1-рк від 10.04.2013 ОСОБА_4 призначено на посаду начальника відділу комунального господарства Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, шляхом переведення з посади головного спеціаліста відділу комунального господарства Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, як такого, що був зарахований до кадрового резерву та відповідно до ст.15 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування - присвоєно 13 ранг 6 категорії посадової особи місцевого самоврядування та є суб'єктом на якого поширюється дія цього закону .

Пунктом 1.6 Положення «Про преміювання посадових осіб органів місцевого самоврядування та службовців відділу комунального господарства Індустріальної районної у місті ради», затвердженого начальником відділу комунального господарства Індустріальної районної у місті ради 05.01.2015 року (надалі за текстом - Положення) визначено, що преміювання начальника відділу здійснюється за розпорядженням голови районної у місті ради.

Пунктом 1.5 положення визначено, що конкретний розмір премії кожному працівнику відділу здійснюється відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи, а також до державних свят та ювілейних дат (Дня місцевого самоврядування, Дня конституції України. Річниці. Незалежності України, Дня бухгалтера, Дня працівника комунального господарства.)

Вище вказаними положеннями не передбачено конкретних сум чи відсотків щомісячних премій начальнику відділу комунального господарства Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради.

Положенням про порядок та умови преміювання працівників виконавчих органів Індустріальної районної у місті ради затвердженого рішенням виконкому Індустріальної районної ради № 134 від 19.04.2013 року дозволи на преміювання керівників самостійних управлінь, відділів та інших структурних підрозділів районної у місті ради проводиться на підставі рішення виконкому районної у місті ради або розпорядження голови районної у місті ради.

Таким чином, саме посилання в протоколі на прийняття ОСОБА_4 рішень, шляхом видачі наказів про особисте преміювання, поза межами його службових повноважень, виключає наявність в діях ОСОБА_4 ознак об'єктивної сторони пов'язаного з корупцією адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

З врахуванням наведеного та встановлення факту підписання ОСОБА_4 наказів про особисте преміювання при відсутності у нього на це повноважень, є підставою вважати, що це було зроблено поза межами службових повноважень.

З огляду на вказані обставини і матеріали справи, судом першої інстанції правильно встановлено, що за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, відділу комунального господарства Індустріальної районної у м. Дніпропетровську рад, не приймалося рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Матеріалами справи підтверджено, що преміювання ОСОБА_4 здійснювалося з дотриманням Положення про порядок розгляду питань щодо преміювання, затвердженого рішенням виконкому Індустріальної районної у місті ради, № 134 від 19 квітня 2013 року,

Враховуючи наведене, та аналізуючи мотивувальну частину постанови, суд апеляційної інстанції погоджується з твердженням суду стосовно того, що видаючи накази про преміювання особисто себе, ОСОБА_4 був позбавлений будь-якої об'єктивної можливості вплинути на дане питання, оскільки наявність підстав для преміювання ОСОБА_4 визначались та затверджувалися виключно розпорядженнями голови райдержадміністрації, а будь-які інші докази в підтвердження наявності реального конфлікту інтересів у ОСОБА_4 між його діями, які вийшли за межі його повноважень, відсутні.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції згідно з вимогами ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно та об'єктивно з'ясував обставини справи, дав належну оцінку доказам в їх сукупності і виніс законну та обґрунтовану постанову про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_4 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги прокурора без задоволення, а постанови суду першої інстанції, без змін.

Приймаючи таке рішення апеляційний суд керується також вимогами ст. 62 Конституції України, яка закріплює презумпцію невинуватості та передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись саме на користь цієї особи.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Шевченко С.В. - залишити без задоволення.

Постанову судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 29 листопада 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою провадження відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, закрито, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Дніпропетровської області О.М. Кононенко