Справа 350/50/17
Номер провадження 3/350/40/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2017 року смт.Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області Пулик М.В., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла від заступника начальника Управління Держпраці в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ід.код НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого директором ТзОВ «Поліком», громадянина України, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №09-16-0053/630 від 30 грудня 2016 року, ОСОБА_1, який перебуває на посаді директора ТзОВ «Поліком» вчинив триваюче адміністративне правопорушення вимог законодавства про працю, відповідальність за яке передбачено ч.1 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме:

- частини першої статті 32 Кодексу законів про працю України, так відповідно до чинного законодавства про зміну істотних умов праці (систем та - розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочою часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад тощо) працівники повинні бути повідомлені більше ніж за 2 місяці. Однак, в ТзОВ «Поліком» працівників про зміну режиму роботи не повідомляють за 2 місяці. Зокрема, згідно розпорядження від 01.03.2016р. «Про зміну режиму роботи підприємства» у зв'язку збільшенням обсягів виробництва та об'єму роботи на підприємстві затвердили змінний графік роботи, за котрим зведено на підприємстві третю робочу зміну. Безпосередньо перед початком робіт при змінених істотних умовах праці доцільно видати наказ, у якому визначити для кожного працівника нові істотні умови праці, а також ознайомити працівників з новими інструкціями та іншими документами, що визначають умови проведення робіт, якщо вони погрібні. Про ці зміни за 2 місяці, як того вимагає стаття 32 КЗпП України, працівників підприємства не попереджено.

- частини другої статті 30 Закону України «Про оплату праці», оскільки директором ТзОВ «Поліком» не забезпечено ведення достовірного обліку виконуваної працівниками роботи. Так, табелі обліку робочого часу не ведуться відповідно до вимог Наказу Державного комітету статистики України від 05.12.2008 року № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці (із змінами і доповненнями від 25.12.09р.), не відповідають затвердженій типовій формі первинної облікової документації підприємств та не відображають обов'язкові показники, необхідні для заповнення форм державних статистичних спостережень з праці.

- частини п'ятої статті 79 Кодексу законів про працю України, оскільки черговість надання відпусток, у відповідності до вимог ч.4 статті 79 КЗпП України, визначається графіком, затвердженим власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) і доведеним до відома всіх працівників. Директор ТзОВ «Поліком» письмово не повідомляє працівників про дату початку відпустки не пізніше, як за два тижні.

Так, відповідно до наказу від 27.05.2016 р. №43 апаратнику ОСОБА_2 надано чергову щорічну відпустку на 17 к.д. з 01.06.2016 р. по 17.06.2016 р., тобто наказ видано за 5 днів до початку відпустки. Аналогічно відповідно до наказу від 29.07.2016р. №58 складальника обробника виробів з пластмас ОСОБА_3 надане-чергову щорічну відпустку на 14 к.д. з 01.08.2016р. по 14.08.2016р.

Аналогічне порушення має місце і щодо інших працівників підприємства.

- частини шостої статті 95 Кодексів законів про працю України, статті 33 Закону України «Про оплату праці», пункт 4 ПКМУ «Порядок проведення індексації грошових доходів населення», так в індексація заробітної плати - це державна гарантія, що надається кожному працівнику відповідно до законодавства України. Відповідно до п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення затвердженого ПКМУ № 1078, передбачено, що проведення індексації може замінюватись механізмом підвищення доходів працівників випереджаючим шляхом. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (оклади відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового дохоу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахувати розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації розміром підвищення доходу.

В ТзОВ «Поліком» індексація заробітної плати працівникам в межах прожиткового мінімуму у 2014 - 2016 роках проводилась не в повному обсязі, в окремих місяцях взагалі не проводилася.

- частини четвертої статті 115 Кодексу законів про працю України, статті 21 Закону України «Про відпустки», оскільки відпустки виплачується пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Зокрема, відповідно до наказу від 28.09.2016 р. №83 апаратнику ОСОБА_4 надано чергову щорічну відпустку на 30 к.д. з 01.10.2016 р. по 31.10.2016р., згідно до наказу від 28.09.2016 р. №83 слюсарю ОСОБА_5 надано чергову щорічну відпустку на 14 к.д. з 17.10.2016 р. по 30.10.2016 р., однак, виплату заробітної плати за час відпустки працівникам проведено 04.11.2016р. (розрахунково-платіжна відомість від 04.11.2016р. №2610). Згідно наказу від 28.10.2016р. №89 складальника обробника виробів з пластмас ОСОБА_6 надано основну щорічну відпустку на 30 к.д. з 01.11.2016р. по 30.11.2016р. виплату заробітної плати за час відпустки проведено 05.12.2016р. (розрахунково-платіжна відомість від 05.12.2016р. №2672).

- частини першої статті 116 Кодексу законів про працю України так як, в порушення вимог частини першої статті 116 КЗпП України на підприємстві при

звільненні працівників виплата всіх сум, що належала їм від підприємства,

проводилася не в день звільнення. Так, згідно наказу від 22.08.2016р. №70 звільнено з посади токаря ОСОБА_7 з 31.08.2016р., а повний розрахунок з працівником проведено 05.09.2016р. (платіжне доручення від 05.09.2016р. №2083). Відповідно до наказу від 20.09.2016р №79 звільнено з посади складальника обробника виробів з пластмас ОСОБА_8, згідно наказу від 26.09.2016р. №82, однак повний розрахунок проведено 05.10.2016р. (платіжне доручення від 05.10.2016р. №2345).

- частини першої статті 117 Кодексу законів про працю України так як, у ТзОВ «Поліком» в разі невиплати в день звільнення всіх коштів працівнику не виплачується середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Так, ОСОБА_8, складальника обробника виробів з пластмас звільнено з роботи 20.09.2016р. (відповідно до наказу від 20.09.2016р.№79), повний розрахунок проведено 05.10.16р. Проте, середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку йому не виплачено. Аналогічне порушення допущено при виплаті розрахункових коштів іншим працівникам.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що вважає наявний в матеріалах справи протокол не належним доказом, оскільки його складено із значним порушенням законодавства. Крім цього вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.41 ч.1 КУпАП, оскільки вимог трудового законодавства підприємство дотримується в повному обсязі.Надані інспектору для перевірки документи підтверджують це, однак чомусь він вважає інакше, хоч доказів не надає. Пояснення ним, як керівником підприємства, та юристом надавалися інспектору, однак в протоколі зазначено, що він відмовився від дачі пояснень, що не відповідає дійсності.

Щодо зазначеного в протоколі ніби-то не ознайомлення працівників з наступною зміною істотних умов праці, то стверджує, що переведення працівників здійснювалось на підставі наказу директора товариства № 2 від 15 січня 2016 року «Про зміну режиму роботи підприємства», відповідно до п. 2 якого введення нового режиму роботи на підприємстві для окремих працівників, задіяних у виробництві ПВХ - грануляту, доручалось заступнику директора за потреби, з урахуванням потенційного збільшення обсягів виробництва цього продукту у весняно-літній період. Додатками до цього наказу слугували графіки роботи на березень-червень 2016 року, з якими працівники були ознайомлені, як і зі змістом самого наказу, ще 15 січня 2016року.

Зазначення інспектором про порушення ч.2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці», про те, що ним, директором ТзОВ «Поліком», не забезпечено ведення достовірного обліку виконуваної працівниками роботи, то таке твердження не відповідає дійсності. Не заперечує, що табелі обліку робочого часу не ведуться відповідно до вимог Наказу Державного комітету статистики України від 05.12.2008 року № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці (із змінами і доповненнями від 25.12.09р.), не відповідають затвердженій типовій формі первинної облікової документації підприємств, однак вважає, що форма табеля обліку робочого часу в TOB «Поліком» містить усі показники, які є необхідними та достатніми для достовірного обліку виконуваної працівниками роботи.

На заперечення своєї провини у порушенні ч.5 ст. 79 КЗпП України, про письмове не повідомлення працівників про дату початку відпустки не пізніше, як за два тижні, ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що ним затверджений графік відпусток на 2016 рік, в якому за підписом працівників визначено період, у якому планується надання кожному щорічної відпустки. Враховуючи, що при наданні відпустки працівнику враховуються і інтереси виробництва і особисті інтереси працівників, не пізніше як за 2 тижні до можливої для підприємства дати початку відпустки конкретного працівника, його повідомляється про запропоновані дні та дати відпустки, а у разі згоди працівника, за його заявою, така відпустка надається, згідно наказу директора підприємства. Випадками ж неповідомлення працівника про відпустку за 2 тижні до її надання є випадки, коли працівники за власною заявою просять надати їм частину щорічної відпустки, поза межами графіку відпусток, у найкоротші строки. Зі згоди керівника структурного підрозділу, де працює працівник, а також його, як директора товариства, така відпустка надається працівнику у кількості та період за бажанням працівника.

Щодо встановленого перевіркою TOB «Поліком» порушення на підприємстві вимог статті 95 КЗпП України, ст. 33 Закону України «Про оплату праці», п.4 ПКМУ «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» ОСОБА_1 пояснив, що індексацію заробітної плати в TOB «Поліком» у 2016 році проведено в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, а її розмір розраховано як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків, а також дотримано інших правил індексації заробітної плати.

Аналогічно усіх правил проведення індексації було дотримано і у 2015 році.

Порушень вимог ч.4 ст. 115 КЗпП України та ст. 21 Закону України «Про відпустки», про які вказано в п.5 складеного протоколу також не визнав та пояснив, що заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. При цьому, відповідно до параграфа 2 статті 7 Конвенції №132 «Про оплачувані відпустки», ратифікованої Законом України від 29.05.2001 р. № 2481-ІП, суми, що належать до виплати за час відпустки (частину), виплачуються зацікавленій особі до відпустки, якщо інше не передбачене в угоді, що стосується цієї особи і роботодавця. Так, саме на підставі угод між працівником та роботодавцем, відбувалась виплата відпускних працівникам, які йшли у щорічну відпустку, у день виплати заробітної плати за місяць у якому особа перебувала у відпустці. Така домовленість мала форму заяви працівника, завізованої керівником структурного підрозділу та ним, як директором товариства.

Щодо встановлених інспектором в ході перевірки порушення вимог ч.1 ст. 116 КЗпП України, а саме, що на підприємстві при звільненні працівників виплата всіх сум, що належала їм від підприємства, проводилася не в день звільнення, то вважає, що звільнення працівників в TOB «Поліком» відбувається відповідно до вимог законодавства .

Окрім того, ОСОБА_1 просив суд звернути увагу на ст. 14 КУпАП за змістом якої посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв'язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров'я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов 'язків. Водночас, протягом усього часу, за який Управління Держпраці в Івано-Франківській області проводилась перевірка TOB «Поліком» була наявною посада головного бухгалтера та референта. Так, відповідно до посадової інструкції головного бухгалтера саме на ньому лежить обов'язок здійснювати організацію бухгалтерського обліку господарсько-фінансової діяльності підприємства і контроль за використанням у тому числі трудових ресурсів. Відповідно до своєї посадової інструкції, саме референт веде облік особистого складу підприємства, його підрозділів і встановлену документацію щодо кадрів, оформляє прийом, переведення і звільнення працівників відповідно до трудового законодавства, а також веде облік надання відпусток працівникам, здійснює контроль за складанням і одержанням графіків чергових відпусток.

Перелік посадових обов'язків директора TзOB «Поліком» закріплений у Статуті товариства та складається виключно з обов'язків управлінського та організаційного характеру.

За таких обставин вважає, що інспектор повинен був вирішувати питання про ймовірну відповідальність вищезазначених осіб.

Просив закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Оскільки ОСОБА_1 заперечував факт вчинення ним правопорушення та те, що він відмовився від підпису в протоколі , судом вживалися заходи щодо виклику інспектора Туєшин Б.М. в судове засідання, однак остання в судові засідання не прибула, не повідомила суд про причини неявки.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, вислухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол про адмінправопорушення, дослідивши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП виходячи з наступного.

Згідно зі ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

В матеріалах даної справи відсутні докази про те, що ОСОБА_1 будучи директором TзOB «Поліком» в період часу, що допускає накладення адміністративного стягнення здійснив порушення трудового законодавства за які ч. 1 ст. 41 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Так, порушення ОСОБА_1 вимог ст.32 КЗпП України спростовується Наказом № 2 від 15 січня 2016 року «Про зміну режиму роботи підприємства» та розпорядження від 01.03.2016 року ( а.с.30-31), а порушення вимог ст.ст.79,115 КЗпП України, ст.21 Закону України" Про відпустки" спростовується Графіком відпусток за 2016 рік ( а.с.32), Наказом від 27.05.2016 року № 43 ( а.с.33) заявою від 27.05.2016 року( а.с.34), повідомленнями ( а.с.35,38), Наказом від 29 липня 2016 року № 58 ( а.с.36), заявою ( а.с.37), повідомленнями від 18 липня 2016 року ( а.с.38).

Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці» роботодавець зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Інспектором держпраці в протоколі зазначено, що директором ТзОВ"Поліком" не забезпечено ведення достовірного обліку виконуваної працівником роботи, що є порушенням Наказу Держкомітету статистики України від 05.12.2008 року № 489.Однак в протоколі не відображено, які саме показники відсутні в табелях обліку.

Типова форма № П-5 «Табель обліку використання робочого часу» надається Державною службою статистики України як рекомендована для застосування і використовується як формалізований набір показників у складі первинного обліку підприємства щодо використання робочого часу (лист Державної служби статистики України від 12 січня 2012 року № 9/4-10/9). На практиці табель використовується також для інших цілей, тому підприємство при необхідності має право застосовувати й іншу форму табеля, але обов"язковим для респондентів є наявність первинного обліку показників щодо використання робочого часу, явок та неявок працівників.

Табель обліку робочого часу за листопад 2016 року, який надано інспектором, містить показники щодо використання робочого часу, явок та неявок працівників. Зазначеної інформації достатньо щоб стверджувати , що оплата праці проведена у відповідності до вимог чинного законодавства.

Твердження протоколу про порушення ОСОБА_1 вимог ст. 95 КЗпП України, ст. 33 Закону України" Про оплату праці", пункту 4 ПКМУ" Про порядок проведення індексації грошових доходів населення" спростовується поясненнями бухгалтера підприємства ОСОБА_9про те, що індексація заробітної плати проводилася у 2015-2016 роках у повному обсязі та згідно чинного законодавства ( а.с.29).Спростування таких тверджень головного бухгалтера та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протокол не містить.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Наказами від 20.09.2016 року та від 29.08.2016 року підтверджено , що директор підприємства розпорядився здійснити всі виплати належні ОСОБА_8 і ОСОБА_7М в день їх звільнення ( а.с.39,42).

Матеріали даної адміністративної справи не містять доказів про виконання зазначених наказів здійснено з порушенням вимог ст.116 КЗпП України.

Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Матеріали адміністративної справи також не містять доказів про те, що звільненому працівнику не виплачено всі суми, які належать йому на день звільнення.

Крім того, з Статуту товариства ( а.с.49-52) не вбачається, що директор зобов'язаний контролювати виплату працівникам всіх сум, що проводяться при звільненні, навпаки таке входить в посадові обов'язки бухгалтера, що підтверджено копією посадової інструкції головного бухгалтера ( а.с.53).

За таких обставин в діях ОСОБА_1 не вбачається і порушень вимог ст.117 КЗпП України.

Інших доказів на підтвердження винуватості особи, щодо якої складено протокол, матеріали справи не містять.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених вище обставин вважаю, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.41 ч.1 КУпАП.

Керуючись п. 1 ст. 247 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.41 ч.1 КУпАП закрити у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня винесення постанови через Рожнятівський районний суд.

Суддя :