Справа № 163/2947/16-п Провадження №33/773/134/17 Суддя в 1 інстанції: Павлусь О. С.
Категорія:ст.ст. 204-1 ч.2, 185-10 ч. 2 КУпАП Доповідач: Клок О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2017 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області ОСОБА_1, з участю особи, щодо якої складені протоколи, ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, на постанову судді Любомльського районного суду від 22 грудня 2016 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень. Провадження у справі за ч.2 ст.185-10 КУпАП закрито у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_219 листопада 2016 року о 20год. 30хв. перебуваючи спільно з громадянами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на території Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області, в 600м. від лінії ДКУ, в районі прикордонного знаку №1003, здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України поза ППр, з метою переміщення тютюнових виробів з України в ОСОБА_9, чим порушив вимоги ст.ст. 9,12 ЗУ «Про державний кордон України».

Окрім того, ОСОБА_2 ставилось в провину що останній за тих же обставин, на неодноразові законні вимоги прикордонного наряду припинити протиправні дії не реагував, і, з метою уникнення затримання, здійснив спробу втечі з вищезазначеними громадянами, чим порушив вимоги п.12 ст.20 ЗУ «Про Державну прикордонну службу України».

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції в частині визнання винним за ч.2 ст.204-1 КУпАП ОСОБА_2 в апеляційній скарзі вказує на невідповідність постанови вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. Посилається на те, що судом неповно та необ'єктивно з'ясовано обставини справи та вирішено її всупереч вимогам законодавства. Зазначає те, що в його діях відсутній склад правопорушення, оскільки він лише з знайомими допомогав, на його думку, рибалкам доставити речі до річки. Вказує, що під тиском працівників прикордонної служби оговорив себе після затримання. Просить постанову судді Любомльського районного суду від 22 грудня 2016 року скасувати, а справу про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити за відсутності складу інкримінованого правопорушення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення скаржника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, суддя приходить до наступного висновку.

Висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-10 МК України, за обставин вказаних у постанові, ґрунтується на досліджених судом доказах та в апеляційній скарзі не оспорюється.

Висновок суду першої інстанції про вчинення саме ОСОБА_2 адміністративного правопорушення ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку.

Так матеріалами справи підтверджується факт затримання ОСОБА_2 поблизу лінії ДК України. Даний факт не оспорюється і самим ОСОБА_2 в апеляційній скарзі.

Дана обставина поряд з поясненнями правопорушника, які той давав під час складання протоколу, зокрема і з приводу того, що він намагався перемістити цигарки саме через кордон, вказують на те, що ОСОБА_2 дійсно намагався перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску.

Окрім того, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтвердили обставини щодо спостереження та затримання групи осіб, які намагались перетнути державний кордон. Ставити під сумнів пояснення даних свідків в апеляційного суду немає, не наведені такі підстави і в самій скарзі. Також, дані пояснення підтверджуються і письмовими доказами у справі.

Посилання апелянта щодо відсутності в його діях складу інкримінованого правопорушення та пояснення свідків, які разом з ним були затримані, не заслуговують на увагу та обґрунтовано відхилені суддею місцевого суду.

Доводи апелянта про те, що працівники прикордонної служби порушили його права не заслуговують на увагу, оскільки це субєктивне твердження апелянта, яке нічим не підтверджене. Більше того, сам ОСОБА_2 в протоколі вказав про те, що йому розяснено ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Враховуючи те, що суд першої інстанції всебічно, повно та обєктивно дослідив всі обставини справи в їх сукупності, суддя знаходить доводи скаржника про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.204-1 ч.2 КУпАП, необгрунтованими.

Тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції із закриттям провадження в справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, на що вказує останній у своїй апеляції, немає.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду від 22 грудня 2016 року без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Волинської області ОСОБА_1