Справа № 417/3880/17
Провадження № 3/417/101/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2017 р. с. Марківка Луганської області

Суддя Марківського районного суду Луганської області Шкиря В.М., розглянувши адміністративний протокол серії АП1 №904234 від 04.03.2017 та додані до нього матеріали, що надійшли з сектору превенції Марківського ВП ГУНП в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, якому розяснено його права передбачені ст. 268 КУпАП, та ст.10,63 Конституції України,-

ВСТАНОВИВ:

04.03.2017 о 02 годині 30 хвилин по вул. Центральній в с. Марківка Марківського району Луганської області інспектор Марківського ВП ГУНП в Луганській області майором поліції ОСОБА_2 склав протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 №904234 за ч.2 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1

Згідно вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 04.03.2017 о 01 годині 05 хвилин по вул. Центральній, в смт Марківка Марківського району Луганської області керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння.

Стан алкогольного спяніння підтверджується позитивним висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння проведеним о 02 год. 15 хв. 04.03.2017р. відносно ОСОБА_1

Свідками огляду на стан спяніння є ОСОБА_3 та ОСОБА_4

У судове засідання ОСОБА_1 зявився, особу посвідчено паспортом серії ЕН № 666547 виданого Марківським РВ УМВС України в Луганській області та пояснив, що 04.03.2017 він був у стані алкогольного сп'яніння , та через сварку зі своєю дівчиною, зі злості завів машину та поїхав, проте був зупинений інспектором поліції. Вину свою у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння визнає та просить перекваліфікувати правопорушення з ч.2 ст. 130 КУпАП на ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки правопорушення ним вчинено 04.03.2017,

Щиро кається в скоєному та просить не вилучати в нього транспортний засіб, бо тьльки з його продажу він зможе сплатити штраф.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 №904234 від 04.03.2017 та додані до нього матеріали повно, обєктивно зясувавши всі обставини справи, відповідно до ст.252 КУпАП, оцінивши докази в їх совокупності, суд прийшов до наступного.

Згідно вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух» та п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону та п. 1.9 передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до п.1.10 ПДР водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста - машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно довідки Марківського ВП ГУ НП у Луганській області ОСОБА_1 станом на 04.03.2017 мав посвідчення водія, яке йому видавалося 16.03.2010 серії ВАА №319309, яке при складанні відносно нього адміністративного матеріалу 04.03.2017 року в нього було вилучено.

Згідно копії постанови Марківського районного суду Луганської області від 27.02.2017 по справі №417/3753/17 ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушеня передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення в вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Постанова набрала законної сили 10.03.2017.

Диспозицією ч.2 ст.130 КУпАП передбачено, що за повторне протягом року вчинення будь - якого з порушень передбачених частиною першою цієї статті настає відповідальність.

Отже, судом встановлено, що на день вчинення правопорушення ОСОБА_1 - 04.03.2017 повторності за ст.130 КУпАП ще не було, оскільки постанова від 27.02.2017 щодо притягненення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП набрала законної сили тільки 10.03.2017, а до набрання законної сили рішення суду особа вважається такою, що не притягувалася до відповідальності.

Отже висновок : 04.03.2017 ОСОБА_1 був водієм в розумінні п.1.10 ПДР, та вважався таким, що не притягувався до адміністративної відповідальності раніш, а тому дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати з ч.1 ст. 130 КУпАП

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

З урахуванням викладеного суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення у вигляді штрафу в розмірі, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки постанова суду від 27.02.2017, якою його було позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 рік набрала законної сили. Вказане відповідає розясненням що надані у абзаці 3 пункту 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005р. № 14 де вказано, що суди не вправі застосовувати позбавлення права керування транспортними засобами й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Відповідно до ст. 40-1 КпАП України «Судовий збір» у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

У чинність п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь держави у розмірі 320 грн.

Керуючись ст. ст. 33, 130 ч.1, 221, 284, 285, 289, 294,307,308 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушеня передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення в вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок.

На підставі ч.2 ст.308 КупАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня вручення ОСОБА_1 постанови про накладення штрафу, в порядку примусового виконання цієї постанови стягнути з нього подвійний розмір штрафу в сумі 20 400 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 320 гривень 00 копійок в дохід держави (код ЄДРПО 05381372, код класифікації доходів 22030101, № доходного рахунку щодо сплати судового збору 0188, код ОКРО отримувача коштів 38043302, МФО отримувача коштів 804013, банк отримувача коштів ГУ ДКУ у Луганській області).

Строк пред'явлення постанови до виконання - протягом трьох місяців з моменту її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Луганської області через Марківський районний суд Луганської області.

Суддя В.М.Шкиря