Справа 573/18/17
Номер провадження 3/573/5/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2017 року Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді Терещенко О.І.,

з участю секретаря Кислої Ю.М.,

прокурора Андрієвського А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Білопільського районного суду Сумської області справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого на посаді міського голови, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1

- за ч. ч. 1, 2 ст. 1727 КУпАП,

в с т а н о в и в :

05 січня 2017 року до Білопільського районного суду Сумської області надійшли протоколи про адміністративне правопорушення №01/2017, №02/2017 від 04 січня 2017 року, відповідно до яких ОСОБА_1, працюючи на посаді міського голови Білопільської міської ради Сумської області, всупереч вимогам Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив Білопільську міську раду про наявність конфлікту інтересів під час голосування з питання преміювання міського голови 25 грудня 2015 року, чим вчинив правопорушення, передбачені ч. ч. 1, 2 ст. 1727 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість не визнав, пояснивши при цьому, що 25 грудня 2015 року в письмовому вигляді повідомив Білопільську міську раду, що не братиме участь в голосуванні при вирішенні питання про преміювання міського голови, оскільки це рішення стосується його особисто, у звязку з чим наявний конфлікт інтересів.

Заслухавши прокурора Андрієвського А.С., Зарка Ю.В., суд вважає, що в даному випадку відсутні підстави для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, відповідно до рішення І сесії VІІ скликання Білопільської міської ради Сумської області від 17 листопада 2015 року «Про Білопільського міського голову» взято до відома, що у звязку з обранням 25 жовтня 2015 року ОСОБА_1 Білопільським міським головою VІІ скликання, він приступив до виконання повноважень Білопільського міського голови з 17 листопада 2015 року з правом першого підпису.

04 червня 2014 року ОСОБА_1 ознайомлений з посадовою інструкцією міського голови (а. с. 11).

20 березня 2007 року ОСОБА_1 прийнято присягу посадової особи місцевого самоврядування (а. с. 10). 17 листопада 2015 року останнього ознайомлено зі спеціальними обмеженнями, встановленими законами України «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про запобігання корупції» щодо прийняття на службу в органах місцевого самоврядування та проходження служби в органах місцевого самоврядування (а. с. 12).

Рішенням ІХ сесії VІІ скликання Білопільської міської ради Сумської області від 30 червня 2016 року міському голові ОСОБА_1 присвоєно 8 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах четвертої категорії посад та вирішено проводити виплату доплати за ранг, починаючи з 04 червня 2016 року (а. с. 8).

З огляду на положення п.п. в п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» на ОСОБА_1, як на міського голову, поширюється дія вказаного Закону.

У відповідності з абз. 8, 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на обєктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Частинами 1, 2 ст. 1727 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а також за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

У цій статті під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Тобто обовязковою ознакою конфлікту інтересів є наявність суперечностей між особистими інтересами та службовими повноваженнями особи, які можуть вплинути на прийняття рішення чи вчинення дій при виконанні особою службових повноважень.

Згідно з абз. 2 п. 1, абз. 2 п. 6 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09 березня 2006 року №268 умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються органом місцевого самоврядування, виходячи з умов оплати праці, встановлених для державних службовців відповідних категорій і схем посадових окладів.

Преміювання сільських, селищних і міських голів, голів районних і районних у містах рад, їх заступників, встановлення їм надбавок, надання матеріальної допомоги здійснюється у порядку та розмірі, установлених цією постановою, у межах затверджених видатків на оплату праці. Рішення про зазначені виплати приймається відповідною радою.

Рішення щодо преміювання Білопільського міського голови ОСОБА_1 розглядалося на першому пленарному засіданні ІІІ сесії VІІ скликання Білопільської міської ради Сумської області 25 грудня 2015 року та приймалося колегіально шляхом голосування депутатів міської ради у звязку з чим у ОСОБА_1 відсутній конфлікт інтересів, визначений у Законі України «Про запобігання корупції».

Суду не надано доказів, що рішення, яким ОСОБА_1 як голові Білопільської міської ради вирішено виплатити премію, якимсь чином вплинуло чи могло вплинути на його обєктивність або неупередженість при прийнятті рішень, а також на вчинення чи не вчинення ним дій під час виконання наданих йому службових повноважень, при наявності того що до повноважень ОСОБА_1, як голови міської ради, не входило прийняття рішення щодо виплати йому премії, і за результатами голосування було прийняте рішення Білопільської міської ради, а не Білопільського міського голови. При цьому не доведено, що існує звязок між його особистим інтересом у вигляді бажання отримати премію та службовими повноваженнями, які він виконує.

Крім того, суд враховує, що рішення про виплату премії, у тому числі й міському голові, приймалося на сесії колегіального органу Білопільської міської ради, воно є законним і ніким не оспорюється, а у звязку з тим, що ОСОБА_1 особисто не приймалось рішення про преміювання, у нього відсутній конфлікт інтересів.

Також, суд враховує, що на відповідній сесії міської ради інформував про преміювання міського голови ОСОБА_2, а не ОСОБА_1 і з цього питання приймалося окреме рішення.

Крім того, на думку суду, конфлікт інтересів у даному випадку врегульований шляхом процедури винесення на обговорення сесії ради вирішення питання про преміювання міського голови, де вочевидь колегіальний орган приймає до уваги заінтересованість міського голови в отриманні премії.

Доводи про те, що ОСОБА_1 не повинен був голосувати з приводу його преміювання на сесії, суд вважає необґрунтованими. Крім того, голос останнього, виходячи з результатів голосування, не міг вплинути на перебіг голосування.

Також суд звертає увагу на те, що у протоколах про адміністративні правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 приймав участь у голосуванні 25 грудня 2015 року щодо питання про його преміювання. Але в матеріалах справи мається письмове повідомлення ОСОБА_1 від 25 грудня 2015 року третій сесії сьомого скликання Білопільської міської ради про те, що він не буде приймати участь у голосуванні щодо питання "Про преміювання міського голови, секретаря ради, заступників міського голови та секретаря виконкому, встановлення їм надбавок, доплат та надання матеріальної допомоги" (а. с. 81, 105).

Зазначеному документу не надано жодної оцінки під час складання протоколів, не були зібрані та надані суду докази для його спростування.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року (заява №10519/83, п. п. 29, 30), тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява №7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Згідно з вимогами ст. 283 КУпАП постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутні подія і склад адміністративного правопорушення.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 1727 КУпАП.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ч. 1, 2 ст. 1727 КУпАП., а тому провадження в даній справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ч. ч. 1, 2 ст. 1727, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 1727 КУпАП, закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя