Номер провадження: 33/785/1368/17
Номер справи місцевого суду: 522/9596/17
Головуючий у першій інстанції Іванов В. В.
Доповідач Кадегроб А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області - Кадегроб А.І., при секретарі судового засідання Стояновій Л.І., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2, потерпілого водія ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 26.07.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,-

встановив:

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 26.07.2017 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого інженером в санаторії «Одеса», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень на користь держави.

Вищевказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він 14.05.2017 року об 11 годині 20 хвилин, керуючи автомобілем «MAZDA 626», д/н НОМЕР_3, в м. Одесі по проспекту Шевченка 33а, при виїзді з прилеглої території санаторію «Одеса» на проспект Шевченка, не надав дорогу та скоїв зіткнення з автомобілем «SSANGYONG», д/н НОМЕР_4, під керування ОСОБА_3, в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.10.2 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП: порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Не погоджуючись із рушенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі, оскільки вважає постанову суду незаконною та справу вирішено, на його думку, з порушенням принципу всебічного, повного і об'єктивного судового розгляду, зокрема суд не з'ясував обставин справи, не дослідив докази та не дав їм належну правову оцінку.

Апелянт зазначає, що факт перетинання подвійної суцільної смуги судом не встановлено, тому висновки суду не відповідають обставинам справи, вважає, що ДТП сталося з вини водія ОСОБА_3, а суд дійшов помилкового висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на суперечливі свідчення та неналежні докази.

Крім того, апелянт вказує на те, що схема ДТП є неповною, судом не прийнято до уваги надані ним фото з місця ДТП, на яких зафіксовано дійсне розташування транспортних засобів безпосередньо після ДТП, та зазначає, що в постанові невірно відображено пояснення допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_5

Також в апеляції ОСОБА_2 посилається на те, що протокол складено не в день ДТП - 14.05.2017 року та не на місці ДТП, а 23.05.2017 року в приміщенні УПП м. Одеси, що є грубим порушення, у зв'язку з чим не може вважатися доказом у справі.

До апеляційного суду надійшли заперечення ОСОБА_3, в яких він посилається на те, що постанова суду є законною та обґрунтованою, оскільки судом було повно і всебічно досліджені всі обставини справи, а тому просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, у постанову суду - без змін.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити, вислухавши доводи потерпілого ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили постанову суду залишити без змін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що суд першої інстанції під час розгляду справи в повній мірі дотримався вищевказаних вимог КУпАП, повно, всебічно і об'єктивно дослідив обставини справи про адміністративне правопорушення та прийняв законне і обґрунтоване рішення.

Суддя районного суду розглянув справу у відповідності до вимогам КУпАП, дослідив матеріали справи в повному обсязі та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Згідно постанови суду доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, повністю підтверджується долученими до матеріалів справи та дослідженими судом першої інстанції доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №230760 від 23.05.2017 року; схемою місця ДТП, долученої до протоколу; поясненнями водія ОСОБА_3, свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_5, фототаблицями з місця ДТП та іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

В судовому засіданні апеляційного суду, як і в суді першої інстанції ОСОБА_2 своєї вини не визнав, пояснив, що ДТП сталося з вини водія ОСОБА_3, автомобіль якого він, виїжджаючи із санаторію «Одеса» на проїжджу частину проспекту Шевченка, не бачив через припарковані біля тротуару автомобілі та який виїхав на зустрічну смугу. Вважає, що схема ДТП не відповідає дійсності, а протокол про адміністративне правопорушення складено в інший день не на місці ДТП.

В апеляційному суді водій ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 пояснили, що ДТП сталося з вини водія ОСОБА_2, який, виїжджаючи з прилеглої території санаторію «Одеса» на головну дорогу, проїжджу частину проспекту Шевченка, при виконанні маневру, не впевнився в його безпеці, та крім того, намагався перетнути подвійну суцільну смугу, про що свідчить розташування коліс та характер пошкоджень автомобілів «MAZDA 626» та ««SSANGYONG». Також потерпілий пояснив, що він їхав з дозволеною швидкістю, а коли перед ним різко з'явився автомобіль «MAZDA 626», він змушений був виїхати на зустрічну смугу, щоб уникнути прямого удару в двері водія, що могло б призвести до більш тяжких наслідків, зокрема для водія автомобіля «MAZDA 626».

Доводи ОСОБА_2 щодо відсутності в його діях вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційний суд вважає необґрунтованими та до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно з положеннями п. 10.2 ПДР виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з'їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

З матеріалів справи вбачається, що 14.05.2017 року об 11 годині 20 хвилин ОСОБА_2, керуючи автомобілем «MAZDA 626», виїжджав з території санаторію «Одеса» на головну дорогу, проїжджу частину проспекту Шевченка, яка є прилеглою територією у розумінні Правил дорожнього руху України. Він в порушення п. 10.1, п. 10.2 ПДР не переконався у безпечності свого маневру та у тому, що він не створить перешкод або небезпеку іншим учасникам руху, не надав дорогу транспортному засобу, що рухався по проспекту Шевченка, в результаті чого сталося ДТП, за наслідками якого вказані автомобілі отримали механічні пошкодження.

Зазначені обставини підтвердили свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_5, пояснення яких містяться в матеріалах справи (а.с. 9, 10).

Так свідок, ОСОБА_6 в своїх поясненнях підтвердив доводи водія ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_5 в суді першої інстанції підтвердив свої пояснення, надані працівникам поліції на місці ДТП, відповідно до яких він рухаючись у правому ряді по проспекту Шевченка зі сторони площі 10 Квітня, та готувався до правого повороту для заїзду в санаторій «Одеса», але автомобіль «MAZDA 626», який збирався виїжджати, заважав йому заїхати. Коли водій автомобілю «MAZDA 626» почав виїжджати з виїзду санаторію «Одеса» на проїжджу частину проспекту Шевченка, свідок помітив, що зі сторони площі 10 Квітня, зліва від нього у лівій смузі по проспекту Шевченка рухався автомобіль «SSANGYONG», після чого відбулося зіткнення передньої частини автомобіля «MAZDA 626» та правої бокової частини автомобіля «SSANGYONG», допускає, що ДТП сталося через обмежену видимість дороги для обох учасників ДТП.

Разом з тим, посилання апелянта на погану видимість проїжджої частини по проспекту Шевченка через припарковані автомобілі біля санаторію, не звільняє від обов'язку водія виконувати правила дорожнього руху, якими прямо передбачена поведінка водія на дорозі. Зокрема з фото, наявних в матеріалах справи, вбачається, що автомобілі, які були припарковані і знаходилися найближче до виїзду із території санаторію, стояли частково на тротуарі, тобто на дорозі знаходилася тільки ліва частина цих автомобілів. Вказані обставини, на переконання апеляційного суду, свідчили про те, що водій автомобіля «MAZDA 626», який виїжджав із прилеглої території на головну дорогу, повинен був врахувати і приділити більш уваги перед виїздом, для безпеки свого маневру.

Крім того, твердження апелянта про те, що він не збирався повертати вліво та перетинати подвійну суцільну смугу спростовується наявними в матеріалах фототаблицями та поясненнями водія ОСОБА_3 Інших доводів апелянтом не було представлено на підтвердження своїх пояснень.

Відповідно до фототаблиць, які містяться в матеріалах справи (а.с. 13 та 30) чітко видно, що колеса автомобіля «MAZDA 626» вивернуті вліво, які вказують напрямок руху, який водій збирався здійснити до моменту зіткнення. Апелянт апеляційному суду пояснив, що до моменту фотографування та приїзду поліції, його автомобіль не переміщувався, а тому у апеляційного суду немає підстав сумніватися у достовірності матеріалів адміністративної справи.

Разом з тим, доводи апелянта про неповноту схеми ДТП апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки ОСОБА_2 підписав її без зауважень (а.с. 4 об.).

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що протокол складений не тією датою, коли сталося ДТП, апеляційний суд вважає їх неспроможними і такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст. 246 КУпАП передбачено порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке складається із чотирьох стадій: адміністративне розслідування, порушення справи, встановлення фактичних обставин, процесуальне оформлення результатів розслідування, направлення матеріалів для розгляду за підвідомчістю.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вимогами ч. 1 ст. 259 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Аналізуючи зміст вказаних вище норм законодавства, можна дійти висновку, що законодавцем не закріплено обов'язкове складання протоколу про адміністративне правопорушення саме в день його вчинення, а навпаки передбачено час адміністративного розслідування.

Таким чином, доводи апелянта про відсутність його вини у скоєнні ДТП та наявними процесуальними порушеннями при складанні протоколу та при розгляді справи судейю районного суду, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, які були повно та об'єктивно досліджені як судом першої інстанції так і апеляційним судом, а також встановленими під час апеляційного розгляду обставинами, а тому не підлягають задоволенню.

Будь-яких інших доводів, які б свідчили про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови, апеляційному суду надано не було і під час розгляду апеляційної скарги не встановлено.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про необґрунтованість апеляційної скарги, у зв'язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 33, 289, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 26.07.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області А.І. Кадегроб