Справа № 182/3164/17
Провадження № 3/0182/1010/2017
П О С Т А Н О В А
Іменем України
10.07.2017 року м. Нікополь
Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Борисова Н.А., розглянувши матеріал, який надійшов від ТВО командира військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_2 , начальник автомобільної служби 3 дивізіону військової частини НОМЕР_1 , що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №00000035 від 15.06.2017 року, встановлено, що у період з 21 липня 1999 року по цей час капітан ОСОБА_1 проходить військову службу, у військовій частині НОМЕР_1 з липня 2005 року.
Будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, капітан ОСОБА_1 був зобов`язаний додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути дисциплінованим не допускати нешідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців, показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України.
Проте, всупереч наведеним статутним обов`язкам, діючи умисно, всупереч інтересам служби, капітан ОСОБА_1 06 червня 2017 року не виконав законні вимоги командира військової частини НОМЕР_1 , щодо вибуття у відрядження до Військової академії (м. Одеса). Причиною невиконання наказу вказав бажання вибути у відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, документів, що підтверджують правові підстави убути в цю відпустку не надав, у відрядження до м. Одеси у вказаний термін (17.00 07 червня 2017 року) не прибув.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» з моменту оголошення рішення про мобілізацію (Указ Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року №302/2014) в Україні настав особливий період. Скасування особливого періоду буде здійснено окремим Указом Президента України «Про демобілізацію» після стабілізації обстановки на сході України.
Враховуючи зазначене, на даний час в Україні діє особливий період.
Таким чином, будучи військовослужбовцем офіцерського складу, проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам військової служби, на порушення своїх статутних обов`язків, статті 37 Закону України „Про Статут внутрішньої служби Збройних сил України 06 червня 2017 року, відмовився від виконання законних вимог командира військової частини НОМЕР_1 щодо вибуття у відрядження до Військової академії (м. Одеса), чим вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-10 КУпАП.
ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону України „Про Статут внутрішньої служби Збройних сил України про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно. Керуючись цим він після отримання наказу, розуміючи, що не може виконати його, подав начальнику автомобільної служби 3013 дивізіону НОМЕР_3 рапорт про надання йому відпустки для догляду за дитиною, до досягнення нею трирічного віку без збереження грошового забезпечення з 07.06.2017 року, про що свідчить вхідний на рапорті №605 від 06.06.2017 року. Також в подальшому було надано рапорт про звільнення від виконання обов`язків у зв`язку із хворобою дитини з 08.06.2017 року, про що також свідчить вхідний №608 від 08.06.2017 року.
Представник правопорушника адвокат Горох О.В. пояснив, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, оскільки посилання ТВО командира ВЧ НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 на дію в Україні особливого періоду є невірним. Як встановлено ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2016 року особливий період в Україні діяв з 18 березня 2014 року по 2 травня 2014 року, з 7 травня 2014 року по 21 червня 2014 року, з 24 липня 2014 року по 7 вересня 2014 року, з 20 січня 2015 року по 22 серпня 2015 року, а отже на момент вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення особливий період не діяв.
Представник ВЧ НОМЕР_1 Баклан О.О. заперечував проти доводів ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3 пояснивши, що капітан ОСОБА_1 присягав на вірність народу України та відповідно до ст. 11 та ч. 2 ст. 37 Закону України „Про Статут внутрішньої служби Збройних сил України військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. 06.06.2017 року капітану ОСОБА_1 був доведений наказ про те, що він 07.06.2017 року до 17.00 год. має прибути до Військової академії (м. Одеса) на курси перепідготовки та підвищення кваліфікації, однак останній відмовився виконувати вимоги командира ВЧ НОМЕР_1 , що є порушенням. На спростування доказів, щодо відсутності в Україні особливого періоду, суду було надано лист роз`яснення, начальника штабу першого заступника командира ВЧ НОМЕР_4 полковника ОСОБА_4 , лист першого заступника Міністра оборони України Руснак І.С., згідно яких в державі діє особливий період та його наявність поза часом проведення мобілізації було предметом судового розгляду. Також було надано постанову Вищого адміністративного суду України від 16.02.2015 року, згідно якого закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду.
Вивчивши надані матеріали, вислухавши пояснення сторін, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП та адміністративне провадження стосовно останнього має бути закрито на підставі наступного.

Частиною 2 ст. 172-10 КУпАП передбачено, що відмова від виконання законних вимог командира (начальника) в умовах особливого періоду є адміністративним правопорушенням, що тягне за собою накладення штрафу від ста сорока п`яти до двохсот вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від семи до десяти діб.
Визначення "особливого періоду" міститься в абзаці 11 статті 1 Закону України "Про оборону України" від 06.12.1991 року, згідно якого особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У відповідності до статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 року, особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно визначення, мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано (абз. 4 статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію").

Отже, за змістом наведених норм особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, а в разі оголошення стану війни - воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Таким чином, дія особливого періоду, під час якого допускається продовження строку контракту, обмежується строками, встановленими для проведення мобілізації, або часом, протягом якого діє воєнний стан і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В умовах відсутності рішення про оголошення війни або мобілізації, чи закінчення строків, встановлених для проведення мобілізації, особливий період не діє.

Таким чином, особливий період в Україні діяв з 18 березня 2014 року по 2 травня 2014 року; з 7 травня 2014 року по 21 червня 2014 року; з 24 липня 2014 року по 7 вересня 2014 року; з 20 січня 2015 року по 22 серпня 2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на момент вчинення правопорушення, а саме 06 червня 2017 року, особливий період не діяв і тому ОСОБА_1 діяв до вимог Закону України „Про Статут внутрішньої служби Збройних сил України та правомірно подав командиру рапорт про надання йому відпустки для догляду за дитиною, оскільки станом на 06.06.2017 року його дружина ОСОБА_5 не перебувала у відпустці по догляду за дитиною та відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про відпустки» ця відпустка може бути використана повністю або частинами також батьком дитини, бабою, дідом чи іншими родичами, які фактично доглядають за дитиною, або особою, яка усиновила чи взяла під опіку дитину, одним із прийомних батьків чи батьків-вихователів.
Керуючись ст.ст. 124, 283, 247 п.1 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративне провадження стосовно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст. 32 КУпАП.

Суддя: Н. А. Борисова