Провадження № 3/331/1107/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2017 року суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Пивоварова Ю.О. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уроженець м.Запоріжжя, громадянин України, працює державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав на управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 166-23 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

30.05.2017 року об 10 год. 19 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, в приміщенні Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, що знаходиться за адресою : м.Запоріжжя, вул.Олександрівська, 84, всупереч вимогам ч.3 ст.10, ч.1 ст.18, ч.2 ст.24, ч.5 ст.24, п.1 ч.2 ст.27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та п.23,40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого КМУ від 25.12.2015р. №1127, ігноруючи приписи ст.124,129-1 Конституції України, ч.7 ст.13 Закону України Про судоустрій і статус суддів, за результатом подання заявником документів, за відсутності правових підстав прийняв рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 30.05.2017 р. №35429990, а саме: ОСОБА_1 дійшов необгрунтованого та незаконного рішення із зазначенням, що згідно положень ЦПК України, зокрема ч.3-5 ст.154, для скасування заходів забезпечення позову слід звернутись до Ленінського районного суду м.Запоріжжя. Для державної реєстрації заявником було подано ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 17.05.2017 року по справі №334/1346/14-ц. За наслідками таких дій, ОСОБА_1 фактично зупинено виконання ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 17.05.2017 року по справі 334/1346/14-ц, чим порушено права, свободи та інтереси особи, на користь якої воно винесено.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненому правопорушенні заперечував, зазначивши, що в ухвалі Апеляційного суду Запорізької області від 17.05.2017 року не вказано про скасування обтяження, а йде мова лише про скасування ухвали Ленінського районного суду м.Запоріжжя, тому для скасування арешту заявнику необхідно було звернутися до Ленінського районного суду м. Запоріжжя та отримати додаткове судове рішення. Вважає свої дії законними та правильними.

Вирішуючи питання про притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності виходжу з наступного.

Статею 166-23 ч.1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Провина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 07.08.2017 року № 3;

- копією скарги на дії державного реєстратова ОСОБА_1

- протоколом засідання комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації № 95 від 03.09.2017 року;

- копією ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 17.05.2017 року;

- копією ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02.03.2017 року;

- інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- рішенням про відмову у державній реєстрації прав та обтяжень від 30.05.2017 року;

У судовому засіданні правопорушник зазначав про те, що скасування судового рішення судом апеляційної інстанції не тягне за собою автоматичного скасування вжитих судом заходів забезпечення позову. Внесення відомостей про припинення обтяження повинно проводитися за судовим рішенням, де чітко зазначено про таке скасування.

Однак, відповідно до п.2 ч.1 ст.293 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення позову, а також щодо скасування забезпечення позову.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Статею 14 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Таким чином, оцінюючи наведені докази, приходжу до висновку про те, що ОСОБА_1 відмовляючи у державній реєстрації прав та їх обтяжень, дійшов необгрунтованого та незаконного рішення про необхідність додаткового звернення заявники до місцевого суду для отримання ухвали про скасування заходів забезпечення позову, не дивлячись на те, що ухвала місцевого суду була скасована судом апеляційної інстанції, після чого припинила свою дію, що і було підставою для припинення обтяження, накладеного судом першої інстанції, а тому в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 166-23 КУпАП, та він підлягає накладенню адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян .

При обранні розміру стягнення, передбаченого ч.1 ст. 166-23 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та майновий стан.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

За правилом ст. 283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 29, 40-1, 221, 283-285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 166-23 КУпАП.

Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч.1 ст. 166-23 КУпАП у розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень у доход держави на р/р 00003 одержувач ГУДКСУ у Запорізькій області банк ГУДКСУ у Запорізькій області МФО 813015 код класифікації доходів 21081100.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 320 гривень на р/р 0001, одержувач коштів ГУК у м. Києві, , банк ГУДКСУ у м. Києві, код банку 820019, код класифікації доходів бюджету 22030106.

У разі несплати судового збору у добровільному порядку правопорушником, судовий збір стягується примусово, на р/р 0001, одержувач коштів ГУК у м. Києві, , банк ГУДКСУ у м. Києві, код банку 820019, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена учасниками процесса на протязі десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги, а також прокурором у порядку, передбаченому ч.5 ст. 7, ч.1 ст.287 КУпАП.

Суддя: Ю.О. Пивоварова