Справа № 340/481/16-п
Провадження № 33/779/5/2017
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Атаманюк Р. І.
Суддя-доповідач Шкрібляк Ю.Д.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2017 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Шкрібляк Ю.Д., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника адвоката Рашковської Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за його апеляційною скаргою, на постанову судді Верховинського районного суду від 22 листопада 2016 року, -

в с т а н о в и в :

Вказаною постановою ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1

визнаний винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у сумі 275 (двісті сімдесят п'ять ) грн. 60 коп.

З постанови судді вбачається, що водій ОСОБА_2 04.09.2016 року о 20 год. 00 хв. в селищі Верховина по вул. Жаб'євській Верховинського району Івано-Франківської області, керуючи транспортним засобом марки "УАЗ-469", номерний знак НОМЕР_1 , допустив порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, а саме: керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння та від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння в присутності чергового лікаря та двох свідків відмовився.

У своїй апеляційній скарзі (далі АС) ОСОБА_2 покликається на незаконність постанови щодо нього, оскільки суддя неповно дослідив докази, а його висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Просить постанову судді Верховинського міського суду від 22 листопада 2016 року скасувати, закривши провадження за відсутності події адміністративного правопорушення. В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 заперечив свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення і пояснив, що 04.09.2016 року автомобілем марки "УАЗ-469", номерний знак НОМЕР_1 він не керував. Вказаним транспортним засобом керував його брат ОСОБА_4, а він знаходився в даному автомобілі як пасажир. Також зазначив, що працівники поліції автомобіль під керуванням його брата не зупиняли, інспектор поліції ОСОБА_5 підійшов до цього автомобіля, який вже був припаркований на узбіччі дороги в заглушеному стані і заявив, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. Від проходження медичного огляду він відмовився у зв'язку з тим, що не був за кермом автомобіля. Інспектор поліції не пропонував йому пройти огляд на стан сп'яніння на місці, але одразу ж вказав про необхідність такого проходження в медичній установі. Окрім цього, зазначив, що подавав в суд першої інстанції клопотання про перенесення розгляду справи, оскільки знаходився на лікуванні, однак суддя не взяв це до уваги та розглянув справу без його участі, чим порушив його право на захист. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, просить провадження в справі закрити. В засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_5 - інспектор поліції пояснив, що 04.09.2016 року під час несення служби надійшло повідомлення про те, що в селищі Верховина по вул. Жабєвська, невідомі особи вчиняють конфлікт. Після прибуття на місце події, він побачив, що автомобілі були припарковані на узбіччі дороги. Особи, які були на місці події, йому повідомили, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння. Ним було прийнято рішення про доставлення вказаного водія до медичного закладу для огляду на стан алкогольного сп'яніння, однак останній заперечував, що керував транспортним засобом, і відмовився їхати в медичний заклад. Після чого ним було складено протокол про адміністративне правопорушення, оскільки зі слів свідків, ОСОБА_2 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння. Також зазначив, що не бачив, щоб ОСОБА_2 того дня керував автомобілем.

В судове засідання апеляційного суду 06 січня 2017 року ОСОБА_2 та його захисник - адвокат Рашковська Л.О., не з'явилися, хоча про дату і час розгляду справи були повідомлені завчасно належним чином.

Заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Рашковську Л.О., які просять скасувати постанову, а провадження закрити; пояснення свідка - інспектора поліції; перевіривши матеріали справи та додані до справи документи, вважаю, що АС слід задовольнити, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.ст.280 та 283 КУпАП, при розгляді справи про адмінправопорушення суддя зобов'язаний з'ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Вимогами ч.2 ст.279 КУпАП передбачено, що під час судового розгляду суд, окрім іншого, заслуховує осіб, які беруть участь у розгляді справи.

Вказаних вимог закону суддя першої інстанції не дотримався.

Як вбачається з матеріалів справи 24 жовтня та 08 листопада 2016 року ОСОБА_2 подавав до суду заяви про перенесення розгляду справи, у зв'язку з його перебуванням на лікуванні та неможливістю з'явитися в судове засідання і просив перенести розгляд справи щодо нього (а.с. 6,9).

Як вбачається з реєстру відстеження пересилання поштових відправлень Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», повідомлення отримано за довіреністю 24.11.2016 року. Однак, як правильно зазначено в АС, повістку про виклик до суду він не отримував, оскільки перебував в той час на стаціонарному лікуванні, і не міг з'явитися в судове засідання.

Таким чином, на час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 не був належним чином повідомлений, і об'єктивно не міг з'явитися в засідання суду, оскільки знаходився на стаціонарному лікуванні у Верховинській ЦРЛ, що підтверджується ксерокопією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №3777 та ксерокопією листка непрацездатності, які додані АС.

Незважаючи на заяви ОСОБА_2 про перенесення розгляду, суддя, всупереч вимогам ст. 268 КУпАП, не з'ясував дійсної причини його неявки, розглянув справу, чим порушив його право на захист, а тому постанова підлягає скасуванню.

Стосовно апеляційних вимог ОСОБА_2 скасувати постанову та закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, слід зазначити наступне.

Згідно п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 14 « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на транспорті» для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли останній почав рухатися.

Покликання ОСОБА_2 у АС на те, що в його діях відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими.

Приймаючи рішення про визнання винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладенні стягнення на ОСОБА_2, суддя допустив неповноту і однобічність у дослідженні доказів по справі та не розкрив їх суті, не дав їм належної оцінки, а лише формально вказав про них.

В протоколі про адміністративне правопорушення, зазначено тільки про вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, однак, будь-яких пояснень від ОСОБА_2 та інших осіб щодо керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, вказаний протокол не містить. Також в матеріалах справи відсутні будь-які достовірні докази, що підлягають установленню по даній справі.

Окрім цього, згідно п. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного, чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 року № 1452/735) - огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського, уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати , що вони перебувають у стані сп'яніння.

Згідно п. 3 розділу першого цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених МОЗ та Держспоживстандартом.

У п. 7 вказаної інструкції зазначено, що у разі відмови водія від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його не згоди, з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я.

Таким чином, інспектор поліції зобов'язаний самостійно встановити ознаки сп'яніння і запропонувати пройти огляд на місці за допомогою спеціального приладу.

Однак не зважаючи на це, в порушення вимог вказаної інструкції, інспектор поліції ОСОБА_5 не запропонував пройти такий огляд на місці, і одразу вказав ОСОБА_2 про необхідність такого проходження в медичній установі.

Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 №482349 від 04.09.2016 року та в інших матеріалах справи, відсутні будь-які докази, які б свідчили, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом, в тому числі, у стані алкогольного сп'яніння.

Окрім цього, апеляційний суд визнає достовірними показання свідка - інспектора поліції, які дані ним під час апеляційного розгляду про те, що він не бачив щоб ОСОБА_2 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, а склав протокол щодо останнього, оскільки цього вимагали свідки, які були на місці події.

Достовірних доказів при розгляді справи в суді першої інстанції, а саме про те, що ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння керував транспортним засобом не здобуто.

Таким чином, суддя лише формально підійшов до дослідження доказів по справі, об'єктивно їх не оцінив, а тому його висновок про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні зазначеного вище адміністративного правопорушення, є необ'єктивним, тобто таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні достовірні докази про вчинення апелянтом вищезазначеного адміністративного правопорушення і їх не здобуто під час апеляційного розгляду справи, а тому приходжу до висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

За таких обставин, АС ОСОБА_2 підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Верховинського районного суду від 22 листопада 2016 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, тобто на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області Ю.Д. Шкрібляк