Справа № 194/568/17
Номер провадження 3/194/252/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2017 року м. Тернівка

Суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області Соколова Ю.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Тернівського відділення поліції ГУНП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: Дніпропетровська область, м. тернівка, АДРЕСА_1,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Інспектором ВЗС ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 182503 від 02 червня 2017 року відносно ОСОБА_1, про те, що 02 червня 2017 року о 07.45 год. ОСОБА_1 в с. Богданівка на вул. Чкалова керував автомобілем GEELY, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння (різький запах з порожнини рота). Від проходження медичного огляду для визначення стану спяніння на вимогу працівника поліції, водій відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 винним себе у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав, в судовому засіданні пояснив, що 02 червня 2017 року, приблизно о 07.45 годині, він керував автомобілем GEELY, державний номерний знак НОМЕР_1, в с. Богданівка Дніпропетровської області по вул. Чкалова, тверезим, без ознак алкогольного спяніння. Від медичного огляду він не відмовлявся. Працівники поліції не розяснювали йому про порядок проходження огляду на стан спяніння, не запропонували йому пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки автомобіля за допомогою спеціального технічного засобу, тобто алкотестер працівники поліції взагалі не пропонували. Копію протоколу не вручили, від керування транспортним засобом не відстороняли. Техпаспорт, який був наданий працівникам поліції разом із правами, так і не повернули. Вважає, що підстав у працівників поліції направляти його на медичний огляд взагалі не було, так як не було зовнішніх ознак його алкогольного спяніння. Від медичного огляду в закладі охорони здоровя не відмовлявся, оскільки пройти такий огляд працівниками поліції не пропонувалось та він сам в добровільному порядку пройшов такий медичний огляд, про що надав у судовому засіданні відповідний висновок №322 від 02 червня 2017 року, складений о 10.40 год. КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» ДОР», відповідно до якого у нього ознак спяніння не виявлено.

Працівники поліції ОСОБА_2 (посвідчення №004492) та ОСОБА_5 (посвідчення №004000) в судовому засіданні пояснили, що 02 червня 2017 року вони в с. Богданівка Дніпропетровській області на патрульному автомобілі під час відпрацьовування Павлоградського району Дніпропетровської області з метою відшукування свідків ДТП, звернули увагу на автомобіль GEELY, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, який побачивши патрульний автомобіль, різко загальмував. Коли вони підійшли до автомобіля GEELY, від водія ОСОБА_1 було чутно запах алкоголю з порожнини рота. Водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичне освідоцтво для виявлення та встановлення ступеню алкогольного спяніння, на що він відмовився в присутності двох свідків. Також пояснили, що ОСОБА_1 пізніше погодився пройти огляд за допомогою спеціального технічного засобу, але вже був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. З висновком щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння не погоджуються, вважають його недійсним, у звязку з тим, що складений більш ніж через дві години після зупинки автомобіля та виявлення відповідних підстав.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, працівників поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час та за місцем вчинення правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративна відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У статті 251 КУпАП перелічені докази, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП передбачає нормативне правило наступного змісту: «адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного спяніння, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Отже, необхідною умовою для застосування до порушника відповідальності, передбаченої вищевказаною статтею, є, зокрема, наявність доказів, які б безпосередньо свідчили про порушення викладених вище вимог.

Суб'єктом правопорушення за вищевказаною нормою є водій транспортного засобу.

Згідно п.2 розділу 1 Інструкції №1452/735 від 09 листопада 2015 року «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння, згідно з ознаками такого стану.

В пункті 7 розділу 1 вказаної інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення, відповідно до ст. 266 КУпАП.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності працівника поліції. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Пункт 5 розділу ІІ вказаної Інструкції передбачає, що перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

На підставі пункту 6 розділу ІХ наказу МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року "Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі" у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду у закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції передбачає сукупність послідовних дій працівників поліції, а саме:

1) використання спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу,

2) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, проведення такого огляду в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, судом встановлено, що поліцейським не проінформовано ОСОБА_1, який підлягав огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу, не надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки та взагалі використання спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу не здійснювалося, про що свідчать письмові пояснення ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення, а також про що наголошував ОСОБА_1 в судовому засіданні.

В порушення ст.266 КУпАП та вказаної Інструкції огляду на стан сп'яніння взагалі проведено не було.

З пояснень свідків по справі: ОСОБА_4 та ОСОБА_3, написаних поліцейським 02 червня 2017 року, оголошених в судовому засіданні, слідує, що 02 червня 2017 року о 07.50 год. в с. Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області, вони були запрошені працівниками поліції в якості свідків під час відмови громадянином ОСОБА_1 від проходження медичного огляду в установленому законом порядку для визначення стану спяніння.

З їх письмових пояснень не вбачається, що ОСОБА_1 перебував з явними ознаками алкогольного спяніння та те, що водію запропоновано було огляд на стан спяніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Однак, на переконання суду, особи, яких працівник поліції запрошує в якості свідків вчинення водіями адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, зокрема, відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, в своїх письмових поясненнях зобовязані зазначити не лише відмову цієї особи від проходження медичного огляду на стан спяніння, а також стан, в якому перебуває зупинений водій та ознаки цього спяніння.

Інформація про використання спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу для огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції - відсутня.

З урахуванням викладеного та проаналізувавши пояснення свідків, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про те, що дані письмові пояснення не можуть підтверджувати факт того, що у працівника поліції були наявні підстави вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані алкогольного спяніння.

Клопотань щодо виклику цих свідків та інших свідків для надання ними пояснень в судовому засіданні від учасників судового процесу не надходило.

Згідно висновку щодо результатів огляду виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №322, складеного закладом охорони здоровя, де проводився медичний огляд: наркологічне відділення КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» ДОР», станом на 10 годину 40 хвилин 02 червня 2017 року у ОСОБА_1 ознак спяніння не виявлено, що спростовує твердження в протоколі про адміністративне правопорушення, що останній керував автомобілем з ознаками алкогольного спяніння.

Обгрунтовуючи пропущений у відповідності до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, час (більше ніж дві години з моменту складання протоколу) ОСОБА_1 пояснив, що він після складання протоколу, який, як вже було зазначено в цій постанові не був вручений притягаємому, направлявся додому, зрозумів, що у працівників поліції залишився його техпаспорт; повернувшись на місце складання протоколу про адміністративне правопорушення, працівників поліції та їх патрульного автомобілю вже не було, після чого направився до поліції в м. Павлоград для пошуку працівників поліції, щоб вони повернули йому техпаспорт, а також для проходження медичного освідоцтва для спростування факту знаходження його в стані алкогольного спяніння.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Проаналізувавши положення ст. 251 КУпАП, суд зазначає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, які встановлюються, зокрема, іншими документами.

Тому, враховуючи вказані обставини, норми чинного законодавства, суд не може погодитися з твердженнями працівників поліції щодо неприйнятності до уваги висновку КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» ДОР» з посиланнями на невідповідність його отримання згідно Спільного наказу Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України від 09 вересня 2009 року № 400/666 , який, доречі, втратив чинність, оскільки порядок отримання відповідного висновку визначений в Інструкції №1452/735 від 09 листопада 2015 року «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», та яка регламентує порядок і спосіб такого огляду для поліцейських, а тому вказана довідка № 322 від 02 червня 2017 року є іншими документами, які оцінюються судом в сукупності з іншими доказами.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин суд вважає, що надані працівниками поліції докази не свідчать про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене за ч.1 ст.130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі надані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні остаточні дані з доказами об'єктивної сторони правопорушення в діях ОСОБА_1, що є вочевидь недостатнім для здійснення переконливих висновків щодо наявності винуватості, є сумнівним, і повинно тлумачитись на користь особи, у відношенні якої було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку про закриття провадження в справі відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В зв'язку із закриттям справи про адміністративне правопорушення, судовий збір стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.62 Конституції України, ч.1 ст.9, ч.1 ст.130, п.1 ч.1 ст.247, ст.280, ст.283, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Ю.І. Соколова