Справа № 366/1740/17
Провадження №3/366/1098/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2017 року суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Іванківського ВП Вишгородського ВП Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, непрацюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 30 квітня 2017 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин на автодорозі зі сполученням Іванків-Чорнобиль (16 км.) ОСОБА_1 керував автомобілем марки ЗАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 26.06.2017 року зявився в судове засідання та пояснив, що дійсно, 30.04.2017 року він, разом з своїм товаришем ОСОБА_2 на автомобілі марки ЗАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 рухались в с.Прибірськ, при цьому ОСОБА_2 був за кермом, а він сидів на пасажирському сидінні. Вищезазначений автомобіль належить саме ОСОБА_2 В подальшому, під час руху ОСОБА_2 зупинив автомобіль на узбіччі, так як закінчилось паливо в автомобілі та викликав свого знайомого, щоб останній підвіз його до найближчої заправки. Після того, як ОСОБА_2 поїхав він, ОСОБА_1 пересів на сидіння водія, задля власної безпеки та мав намір сидіти там до приїзду ОСОБА_2, однак, через деякий час до нього підїхали працівники поліції, повідомили йому про необхідність надання документів, які б підтверджували право керування та те, що він перебував у стані алкогольного спяніння та здійснював керування транспортним засобом. Він наголошував працівникам поліції на тому, що не керував транспортним засобом та не являється водієм, так як чекає власника автомобіля, який відїхав за пальним, однак ті, не реагували на його заперечення. Пізніше приїхав ОСОБА_2 та повідомив що він є водієм, однак поліцейські заперечували цей факт та склали відносно нього, ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за те, що він у стані алкогольного спяніння перебував за кермом.

У судовому засіданні 10.07.2017 року свідок ОСОБА_2 пояснив, що 30.04.2017 року він, разом з ОСОБА_1 на автомобілі марки ЗАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить йому рухались в с.Прибірськ, він був за кермом, а ОСОБА_1 сидів на пасажирському сидінні. В подальшому, під час руху він зупинив автомобіль на узбіччі, так як закінчилось паливо в автомобілі та викликав свого знайомого, щоб останній підвіз його до найближчої заправки. Після того, він поїхав. Коли приїхав до автомобіля то побачив ОСОБА_1 та працівників поліції, які стояли біля нього та оформляли відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за те, що ніби то ОСОБА_1 керував у стані алкогольного спяніння. У свою чергу ОСОБА_2 повідомляв працівників поліції про те, що водієм є він, а не ОСОБА_1, однак ті, не реагували на його зауваження.

В судове засідання поліцейський РЗС ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 не зявився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, особа, що склала адміністративний протокол зобов'язана надати до суду докази, які б доводили наявність у діях правопорушника складу правопорушення. Поліцейським, який склав даний протокол про адміністративне правопорушення не надано жодних доказів, які б підтверджували факти викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме те, що ОСОБА_1 В,П. керував автомобілем у стані алкогольного спяніння.

Суд, дослідивши всі наявні докази вважає, що вони не містять доказів, які вказують на наявність в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того допитати в судовому засіданні поліцейського, який склав протокол про адміністративне правопорушення та витребувати в нього будь-які фото, відео з доказом того, що ОСОБА_1 саме керував автомобілем у стані алкогольного спяніння не вдалось, через його неявку. Таким чином, доказів в спростування доводів правопорушника та свідка ОСОБА_2 щодо того, що ОСОБА_1 не керував транспортрним засобом у стані алкогольного спяніння до суду не надійшло.

Як вбачається з пояснень, наданих ОСОБА_1 та свідком ОСОБА_2 відомості викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження та не відповідають фактичним обставин справи, так як відповідно до них ОСОБА_1 не керував транспортним засобом у стані алкогольного спяіння, а це свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Частиною третьою ст. 62 Конституції України визначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому, провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 38, 245, 247, 251, 283-286 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення - закрити.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя