П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва Балацька Г.О. за участі:

особи, відносно якої складено протокол про адміністративне

правопорушення, - ОСОБА_1,

іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_2,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 10 лютого 2017 року відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно тимчасової посвідки місце народження - Бєларусь, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

В С Т А Н О В И Л А:

Даною постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, і на нього, на підставі ст. 36 КУпАП, остаточно накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 19.12.2016, о 20 год. 45 хв., керуючи автомобілем "Фольксваген", д.н.з. НОМЕР_1, по Південному мосту в м. Києві, при зміні напрямку руху не впевнився, що це буде небезпечно, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що призвело до пошкодження транспортного засобу. При цьому, будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, не дочекавшись прибуття працівників поліції, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, що призвело до проведення заходів щодо виявлення водія та транспортного засобу.

Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.10 "а", 10.1, 13.3, 2.3 "б" Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачене ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі порушив питання про зміну постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 10.02.2017 з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців на штраф.

При цьому ОСОБА_1 вказує, що судом першої інстанції жодним чином не було аргументовано, на підставі чого до нього було застосований вид адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на такий строк, як і не були враховані положення ст. 33 КУпАП, приписами якої передбачено врахування особи порушника, його майнового стану, пом'якшуючих обставин тощо при обранні виду адміністративного стягнення.

Посилається ОСОБА_1 і на порушення судом першої інстанції вимог ст.ст. 247, 280, 293, 284 КУпАП.

В суді ж апеляційної інстанції ОСОБА_1 змінив апеляційні вимоги, висловивши прохання в частині скасування постанови місцевого суду у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Звертає увагу ОСОБА_1 і на те, що він не порушував Правила дорожнього руху України, які б призвели до пошкодження транспортних засобів, а не залишився очікувати прибуття працівників поліції, оскільки поспішав додому до хворої дружини.

Одночасно, в оновленій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить врахувати те, що автомобіль він використовує у робочих цілях і позбавлення права керування транспортними засобами поставить його у скрутне становище, оскільки у нього не має можливості іншого способу заробітку для існування.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги про скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової постанови про закриття провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що не заперечував ґрунтовності притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП, з накладенням відповідного стягнення, пояснення іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_2, який вважав постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, слід прийти до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколами про адміністративні правопорушення судом першої інстанції в повній мірі дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, за порушення ним п.п. 2.10 "а", 10.1, 13.3, 2.3 "б" Правил дорожнього руху України, що, у тому числі, призвело до пошкодження транспортних засобів - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 26.12.2016, серії АП2 № 049235, ОСОБА_1 19.12.2016, о 20 год. 45 хв., керуючи автомобілем "Фольксваген", д.н.з. НОМЕР_1, по Південному мосту в м. Києві, при зміні напрямку руху не впевнився, що це буде небезпечно, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що призвело до пошкодження транспортного засобу (а.с. 2).

Відносно ОСОБА_1 був складений і протокол про адміністративне правопорушення, серії АП2 № 049236, за те, що він, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, не дочекавшись прибуття працівників поліції, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, що призвело до проведення заходів щодо виявлення водія та транспортного засобу (а.с. 3).

Вказані протоколи за своїм змістом відповідають вимогам ст. 256 КУпАП та складені, в силу ст. 255 КУпАП, уповноваженою на те особою, а саме - старшим інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві майором міліції ОСОБА_3

Як пояснив ОСОБА_1 26.12.2016 (а.с. 6), так і в суді апеляційної інстанції, він залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, оскільки йому терміново було їхати додому, де його з ліками очікувала хвора дружина.

З матеріалів справи та пояснень учасників ДТП - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по суті дорожньо-транспортної пригоди видно, що вони обидва не заперечували обставин того, що в установлений судом першої інстанції час, дату та місці сталася подія дорожньо-транспортної пригоди за участі автомобілів під їх керуванням.

При цьому, водій ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції пояснив, що він, керуючи автомобілем НОМЕР_3, їхав по пр-ту Бажана по головній дорозі, не змінюючи напрямку свого руху. В цей час з правого боку, зі сторони в'їзду на Південний міст, з другорядної дороги мав намір виїхати ОСОБА_1

ОСОБА_4 хотів пропустити ОСОБА_1, але із-за щільності руху транспортних засобів, він не мав змогу цього зробити, а тому автомобіль ОСОБА_1 зачепив автомобіль під його-ОСОБА_2. керуванням, внаслідок чого на його автомобілі було відірвано праве дзеркало заднього виду.

Після того, як він повідомив водія автомобіля "Фольксваген", що він-ОСОБА_2. викликав працівників поліції, водій ОСОБА_1 з місця аварії поїхав, не дочекавшись прибуття поліції.

Зазначив ОСОБА_2 і про те, що в автомобілі під керуванням ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено ліве дзеркало заднього виду, яке, до подій, було причеплено клейкою стрічкою.

Такі ж пояснення були надані ОСОБА_2 на місці оформлення дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 7).

Перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на які вказав ОСОБА_2, та не заперечував ОСОБА_1, знайшов своє підтвердження в схемі місця ДТП, а саме: в автомобілі "Субару" - розбито дзеркало заднього виду (праве) (а.с. 4 зв.).

Локалізація механічних пошкоджень в сукупності з поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди, відібраними 19.12.2016 у ОСОБА_2 та 26.12.2016 у ОСОБА_1, відповідно, дали підстави суду першої інстанції вважати, що саме водієм ОСОБА_1 порушені вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

- п. 2.10 - негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

- п. 10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 13.3 - під час обгону, випередження, об'їзду перешкоди чи зустрічного роз'їзду необхідно дотримуватися безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху;

- п. 2.3 "б" - бути уважним на дорозі, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

З такими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції, надавши всім доказам по справі належну оцінку, у сукупності, обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, за порушення останнім п.п. 2.10 "а", 10.1, 13.3, 2.3 "б" Правил дорожнього руху України, що викладені в протоколах про адміністративні правопорушення від 26.12.2016, що і було предметом дослідження судом.

З огляду на викладене, в сукупності, слід прийти до висновку, що підстав для скасування постанови суду, як про це ставилось питання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 - не має, а тому його апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи - не встановлено.

Не порушено право ОСОБА_1 і на правову допомогу, оскільки йому роз'яснювалися права, передбачені ст. 268 КУпАП, у тому числі право мати захисника за його вибором, чим він не скористався, у тому числі в суді апеляційної інстанції, не дивлячись на надання йому додаткового часу для вирішення цього питання.

Накладене на ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців - не є наближеним до максимального виду стягнення і відповідає меті адміністративного стягнення та загальним засадам його накладення у відповідності до положень ст.ст. 23, 33 КУпАП, як і накладення адміністративних стягнень за вчинення ОСОБА_1 кількох адміністративних правопорушень на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП.

На правильність даних висновків не можуть вплинути дані щодо особи ОСОБА_1, на які він послався в суді апеляційної інстанції, та не вказують на наявність обставин, що пом'якшують його відповідальність за адміністративне правопорушення у відповідності з положеннями ст. 34 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 10 лютого 2017 року щодо ОСОБА_1 за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва Г.О. Балацька