БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1286/17
Провадження № 3/497/396/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2017 року суддя Болградського районного суду Одеської області Кравцова Алла Валентинівна, розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли 31.08.2017 року з Управління захисту економіки в Одеській області ДЗЕ Національної поліції і відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, пенсіонера, місце проживання якого зареєстроване за місцем постійного проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, особу якого встановлено за паспортом КЕ 712969, що був виданий 01.07.1997 року Болградським РВ УМВС України в Одеській області, ІПН НОМЕР_1,

- про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.172 - 6 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

30 липня 2017 року старшим оперуповноваженим Управління захисту економіки в Одеській області ДЗЕ Національної поліції України капітаном поліції ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення №329, згідно яких ОСОБА_1, обіймаючи посаду директора Державного підприємства "Дослідне господарство ім.О.В.Суворова" Національного наукового центру "Інститут виноградарства і виноробства ім.В.Є.Таїрова", будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, скоїв правопорушення, передбачене ст.172-6 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - а саме, - навмисно, у порушення вимог п.1 ч.2 ст.45 ЗУ "Про запобігання корупції", - несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав частково, пояснивши, що погоджується з тим, що порушив вимогу закону України "Про запобігання корупції", проте не погоджується з тим, що він несвоєчасно без поважних причин подав цю декларацію, оскільки він є людиною похилого віку, погано володіє комп'ютером, не мав часу вивчати нове законодавство, оскільки перебував на відповідальній посаді, яка вимагала від нього усього його робочого часу з профільного питання, посада юриста на підприємстві була відсутня, роз'яснення та заняття, що могли б бути організовані його безпосереднім керівництвом щодо вимог законодавства про подання електронної декларації - були відсутні, тому він, в день виходу на пенсію - 07.02.2017р. зі своєї посади директора Державного підприємства, яку обіймав майже 30 років, - не був обізнаний з приводу того, що має подати таку декларацію, тим більш, що підприємство фактично працює на госпрозрахунку - від держави не отримує жодної копійки - заробляє і розпоряджається коштами самостійно, сплачує податки, в разі неврожайного року - працівники отримують мінімальну заробітну плату, тощо. Декларацію він подав лише 04.07.2017 року після нагадування і роз'яснення відповідними органами, що, визнає, є порушенням діючого законодавства.

Вислухавши у судовому засіданні ОСОБА_1, суд, всебічно і об'єктивно дослідивши також у судовому засіданні представлені суду усі письмові матеріали, встановив наступне.

Відповідно до вимог ст.ст.245,251,252,280 КУпАП, суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Як вбачається з матеріалів справи та досліджених судом доказів, ОСОБА_1 обіймав посаду директора Державного підприємства "Дослідне господарство ім.О.В.Суворова та був суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення. станом до лютого 2017року. Наказом директора Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства ім.В.Є.Таїрова» ОСОБА_3 №12 к від 07.02.2017 року ОСОБА_1 було звільнено з посади директора підприємства на підставі заяви за згодою сторін. Таким чином, 07.02.2017 року ОСОБА_1 офіційно закінчив бути посадовою особою юридичної особи публічного права та припив свою діяльність в якості особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно пункту 1 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. На виконання зазначених вимог законодавства ОСОБА_1 був зобовязаний подати електрону декларацію не пізніше дня припинення діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, - тобто, у строк до 07.02.2017 року. Проте ОСОБА_1, в порушення вимог ч.2 ст.4 Закону та рішення Національного агенства з питань запобігання корупції №3 від 11.08.2016 року несвоєчасно подав електронну декларацію особи, уповноважної на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а саме 04.07.2017 року, як він пояснює, з поважної причини.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1, будучи особою, яка припиняє виконувати функції держави, вчинив дії, в яких вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-6 КУпАП, за яке передбачена адміністративна відповідальність за порушення вимог антикорупційного законодавства, а саме, - вимог щодо порушення вимог фінансового контролю за несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Уважно вислухавши у судовому засіданні ОСОБА_1, вивчивши вимоги законодавчих норм, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 дійсно вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 ч.1 КУпАП, оскільки це підтверджується, крім його пояснень суду, також протоколом про адміністративне правопорушення №329 від 30.08.2017 року, поясненнями до протоколу, рапортом ст.о/у УЗЕ в Одеській області ДЗЕ ГУ НП України капітаном поліції ОСОБА_2, іншими матеріалами справи, ретельно дослідженими судом.

Проте, враховуючи пояснення ОСОБА_1, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, відсутність збитків, що могли бути спричинені діями ОСОБА_1, а також потерпілих, - суд дійшов висновку, що правопорушення, скоєне ОСОБА_1 під час перебування його на посаді директора ДП «ДГ ім.О.В.Суворова», не представляє великої суспільної небезпеки, оскільки його діями (бездіяльністю) не заподіяно суттєвої шкоди будь-чиїм інтересам, у тому числі й державним.

Відповідно до ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, визнавши, що в діях (бездіяльності) особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є ознаки складу адміністративного правопорушення в невеликій мірі, без тяжких наслідків і з недоведеною наявністю намірів, направлених на скоєння умисно протиправних дій з корисливих мотивів, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

Узагальненням судової практики визначено, що процеси гуманізації суспільства набирають обертів в Україні, про що свідчить прийняття відповідних законодавчих актів, активізація наукових досліджень у цьому напрямі та накопичення значного масиву судової практики у зазначеній сфері. Одним з прикладів реалізації гуманістичних проявів у правовому регулюванні суспільних відносин в Україні є можливість звільнення правопорушника від юридичної відповідальності на підставі визнання уповноваженими посадовими особами вчиненого ним протиправного діяння малозначним для суспільства. Про актуальність та необхідність дослідження механізму звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності через визнання діяння малозначним свідчить наявна статистика. Так, кількість осіб, звільнених судами від адміністративної відповідальності, відповідно до ст. 22 КУпАП, за малозначністю правопорушення з усним зауваженням на адресу правопорушника, у 2003р. становила 48260 осіб, у 2004р. - зросла, і вже становила 48940 осіб, у 2005р. - кількість осіб, звільнених від адміністративної відповідальності за малозначністю протиправного діяння, склала 91737 осіб, у 2006р. - 92525 осіб, у 2007р. - 103168 осіб. В середньому, кількість осіб, звільнених за підставою малозначності вчиненого протиправного діяння, складала 1,8-1,9% від тих, щодо яких справи розглянуто з ухваленням постанов. Проте, незважаючи на значний прошарок адміністративних справ, при вирішенні яких суд застосовує ст.22 КУпАП та звільняє правопорушника від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення на підставі визнання його малозначним, вітчизняна правова наука не має прикладів комплексних досліджень у сфері адміністративного права щодо сутності інституту малозначності, його ознак, підстав застосування та механізму реалізації. Широке використання у судовій практиці інституту малозначності як підстави звільнення від адміністративної чи кримінальної відповідальності відображається у постановах Пленумів різних судів вищої ланки. Так, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 03.06.2005р. «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» у п.17 зазначено, що згідно зі ст.357 Митного кодексу України (далі - МК) провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до положень МК, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення. Тому суддя вправі вирішувати питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст.22 КУпАП. При цьому слід враховувати не лише вартість, а й кількість предметів правопорушення, а також мету, мотив і спосіб його вчинення. Пункт 21 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 29.06.90р. «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» радить судам брати до уваги, що відповідно до ч.4ст.327 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється за відсутністю в діянні підсудного складу злочину, коли встановлено, що діяння, яке ставилось у вину підсудному, ним вчинено, але кримінальним законом воно не визнається злочинним, зокрема, якщо воно лише формально містить ознаки злочину, але через малозначність не становить суспільної небезпеки.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що матеріали справи містять достатньо обєктивних підстав для висновку, що правопорушення, скоєне колишнім директором ДП «ДГ ім.О.В.Суворова» ОСОБА_1, дійсно мало місце, проте цілком може бути визнаним малозначним, незважаючи на значимість для держави такой категорії справ, оскільки суду не представлено доказів наявності в правопорушника намірів, направлених на скоєння протиправних дій з корисливих мотивів умисно, наслідків та наявність потерпілих, збитків, тому суд дійшов висновку, що правопорушника можливо звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, тобто застосувати відносно нього дію ст.22 КУпАП, що є, в умовах активної боротьби держави Україна з корупційними проявами, - важким, але справедливим рішенням, враховуючи самовіддану та бездоганну 29-ти річну наукову та виробничу працю ОСОБА_1 на благо народу України, а також його позитивну характеристику що підтверджується його відомою позитивною репутацією та відсутність притягнень до будь-яких видів відповідальності протягом усього часу його роботи на підприємстві за серйозні порушення законодавства України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 9-11, 172-6 ч.1, 221, 247, 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.62 Конституції України, ЗУ "Про запобігання корупції", суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.172-6 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та на підставі ст.22 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - звільнити його від адміністративної відповідальності, оголосивши йому усне зауваження у судовому засіданні.

Провадження у справі закрити на підставі ст.284 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником або іншою зацікавленою особою протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя А.В.Кравцова