Провадження № 3/638/122/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2017 року суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Подус Г.С., розглянувши матеріали, які надійшли від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Харкові, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який мешкає за адресою: м. Харків, вул. Ахсарова, 3 Г, кв. 65,

за ст.ст. 124, 130 ч.4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

06.11.2016 року приблизно о 05-10 год.в м. Харків, вул. Ахсарова 3Г, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1 через неуважність допустив зіткнення з припаркованим автомобілем НОМЕР_2, який в свою чергу зіткнувся з припаркованим попереду автомобілем НОМЕР_3, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.

Крім того, 06.11.2016 року приблизно о 05-10 год.в м. Харків, вул. Ахсарова 3Г, водій ОСОБА_1 вживав алкоголь після дорожньо-транспортної пригоди з його участю, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння гр. ОСОБА_1 провадився за допомогою приладу Drager Alcotest в присутності двох свідків. Результат тесту 2.18 % (проміле).

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3.(б) та п. 2.9(а) Правил дорожнього руху України, що підтверджується протоколами серії АП2№099122 від 01.11.2016 року та АП2 №100204 від 06.11.2016 року про адміністративні правопорушення, схемою місця ДТП, поясненнями, результатами дослідження на алкоголь, довідкою щодо відсутності протягом року притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, які містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні правопорушник вину у вчиненні правопорушень не визнав, вказував про те, що за кермом був не він, а його знайомий, який намагаючись припаркувати його машину випадково зачепив автомобіль Volkswagen.

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання зявилися, повністю підтвердили показання ОСОБА_1 та вказали, що не бачили, щоб він керував автомобілем.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що під час зіткнення автомобілів, за кермом був він.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов?язаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з?ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі "О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, оцінивши наведені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 доводи на підтвердження відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, дослідивши усі наявні у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, оскільки обставини скоєння адміністративного правопорушення, що викладені у протоколах про адміністративні правопорушення від 06.11.2016 року по ст. 124 КУпАП та від 06.11.2016 року по ч. 4 ст.130 КУпАП, не підтверджені у судовому засіданні, а також спростовуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, а саме показаннями свідків.

Згідно із п.1 ст. 247 КпАП України розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене вище, суддя приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ст.124, ч.4 ст.130 КпАП України, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, що зумовлює закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247, 284, 290, 291 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 та ч. 4 ст. 130 КпАП України у зв?язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя