Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №336/2145/17 Головуючий в 1 інст. Дацюк О.І.
Провадження №33/778/379/17 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2017 року місто Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі судді Дадашевої С.В.,

за участю захисника - адвоката Помазанової Н.В.,

розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за апеляційною скаргою останнього на постанову Шевченківського районного суду Запорізької області від 28 квітня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який не працевлаштований, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_3 визнано винним в тому, що він 06 квітня 2017 року о 08 годині 54 хвилині, на 341 км автодороги Харків-Сімферополь керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння. Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить вищевказану постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження в справі. В обґрунтування своїх вимог вказує на порушення судом першої інстанції його права на захист, а також права на отримання судової повістки у встановлений законом строк. Крім того зазначає, що у нього взагалі не було ознак сп'яніння, а поліцейський мав можливість забезпечити проведення його огляду у м.Запоріжжя, однак цим не скористався. На думку апелянта, суд не звернув уваги на всі недоліки, не з'ясував з достатньою повнотою обставини справи та прийшов до помилкового висновку про його винуватість.

Вислухавши захисника - адвоката Помазанову Н.В., яка підтримала апеляційну скаргу та просила скасувати оскаржувану ухвалу суду та закрити провадження в справі на підставі ст.38 КУпАП - у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_3 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №173487 від 06 квітня 2017 року, зі змістом якого ОСОБА_3 ознайомився, йому роз'ясненні права та обов'язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, та він був повідомлений про місце та час розгляду справи в суді, про що поставив свій особистий підпис (а.с.4); а також письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили факт відмови водія ОСОБА_3 від проходження медичного огляду на стан сп'яніння (а.с.5-6).

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд допитав самого ОСОБА_3, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, в т.ч. ті, що надані ОСОБА_3, надав цим доказам належну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Також при апеляційному розгляді справи встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії БР №173487 від 06 квітня 2017 року відносно ОСОБА_3, містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує на незаконність дій працівників поліції, однак в матеріалах справи відсутні дані про те, що ним були оскаржені в установленому Законом порядку будь-які дії працівників поліції.

До вищевказаного протоколу від нього зауважень не надійшло. Більш того, у протоколі містяться власноручні пояснення ОСОБА_3, згідно з якими, зранку він прийняв обезболюючи препарати, їхати до лікарні не потребує.

Висновок лікаря №1667 від 06 квітня 2017 року, на який посилається апелянт, як на доказ відсутності у нього наркотичного сп'яніння, на думку апеляційного суду, не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, є порушенням пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, та окремим (самостійним) складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Тим більше, відповідно до вимог ч.4 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан сп'яніння здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Проте, огляд на стан сп'яніння ОСОБА_3 пройдений в медичному закладі лише о 15-00 годині, що свідчить про недотримання вимог вказаної статті.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_3, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

При апеляційному розгляді будь-яких доказів на спростування зазначених висновків суду стороною захисту не надано. Від свого клопотання про виклик свідків, захисник - адвокат Помазанова Н.В. відмовилась.

Твердження апелянта про те, що він не був завчасно повідомлений про день та час судового розгляду, суперечать матеріалами справи.

Так, у самому протоколі про адміністративне правопорушення, копію якого ОСОБА_3 отримав, зазначено, що розгляд справи відбудеться 17 квітня 2017 року у Шевченківському районному суді м.Запоріжжя. Крім того, 18 квітня 2017 року саме у вказаному суді ОСОБА_3 отримав відповідь на свою заяву від 14 квітня 2017 року, в якій йому повідомлялось про те, що справу призначено до розгляду на 09-00 годину /а.с.9/. Проте, угоду про надання правової допомоги ОСОБА_6 уклав з адвокатом Помазановою Н.В. лише 27 квітня 2017 року, яка в той же день звернулась до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи з мотивів її відрядження до м.Києва для участі в судовому засіданні у Солом'янському районному суді м.Києва, з наданням копії посадочного документу ПАТ «Укрзалізниця» від 21 квітня 2017 року. При цьому документи, що підтверджували б факт участі адвоката у будь-якому іншому судовому провадженні в зазначений день та час, стороною захисту не надано ані суду першої ані суду апеляційної інстанції.

Крім того, при апеляційному розгляді ОСОБА_6 мав можливість реалізувати свої процесуальні права, проте, як зазначено вище, будь-яких доказів на спростування висновків суду стороною захисту не надано.

За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду Запорізької області від 28 квітня 2017 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її винесення й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області С.В. Дадашева