СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/6576/17
пр. № 3/759/3396/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2017 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Скорін А.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції Національної поліції України в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, непрацюючого,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

04.05.2017 року в провадження Святошинського районного суду м. Києва з Управління патрульної поліції Національної поліції України в м. Києві надійшла справа про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні встановлено, що 23.04.2017 р. о 21 год. 00 хв., в м. Києві по вул. Григоровича-Барського, 1 в м. Києві, водій ОСОБА_2 керував автомобілем марки «Ваз 2101», державний номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння.

Від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків. А відтак своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 Правил дорожнього рухуУкраїни.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився. До суду надійшли пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та клопотання про витребування відеозапису та допиту свідків.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнов проти України", відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_2

Свідки в судове засідання не з'явились, про його місце, дату та час повідомлялись належним чином.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З наданих пояснень, вбачається що ОСОБА_2 вину не визнає, аргументує тим, що він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, крім того він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння, а лише відмовився пройти огляд за допомогою приладу «Драгер».

Допитаний в судовому засіданні інспектор патрульної поліції ОСОБА_3 пояснив, що 23.04.2017 року патрулював разом з напарником ОСОБА_4 По «102» надійшов виклик, як стверджував заявник - охоронець супермаркету «АТБ», на парковці п'яний водій здійснив наїзд на огорожу. Приїхавши на місце, побачили як за кермом сидів ОСОБА_2, у автомобіля був заведений двигун. Сам водій ОСОБА_2 пояснив, що вживав алкогольні напої, але як стверджував не керував автомобілем. На уточнюючі запитання поліцейських ОСОБА_2 повідомив що сидів за кермом, завів автомобіль, який випадково покотився і здійснив наїзд на огорожу, проте не визнав, що така дія є керуванням (управлінням) транспортним засобом. Від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» та в закладах охорони здоров'я відмовився. Крім того, повідомив, що ОСОБА_2 визнав, що керував у стані алкогольного сп'яніння, проте відмовився пройти огляд та підписати протокол.

Суд зазначає, що під управлінням транспортним засобом розуміється вчинення технічних дій, пов'язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зворушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки, відповідно до призначення і технічними можливостями транспортного засобу.

Дослідивши матеріали справи, відеозапис, заслухавши пояснення ОСОБА_3 суд констатує, що ОСОБА_2 на відеозаписі чітко відповідає, що автомобіль здійснив рух з його вини, та він вживав алкогольні напої.

Також, вина особи, що притягується до адміністративної відповідальності підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 127168 від 23.04.2017 року, поясненнями ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, відеозаписом.

Враховуючи, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості та які підтверджують вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Таким чином, при накладенні адміністративного стягнення, керуючись ч.1 ст. 130 КУпАП та з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, суд вважає, за необхідне застосувати до ОСОБА_2 стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ст.ст. 40-1, 283 КУпАП з правопорушника слід стягнути 320 грн. судового збору.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ст.ст. 40-1,130, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення в сумі 0.2 розміру від прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, який становить 320 гривень.

Строк пред'явлення до виконання - 3 місяці. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва.

Суддя Святошинського

районного суду м. Києва А.В. Скорін