Справа № 645/3943/16-п
Провадження № 3/645/15/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2017 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Горпинич О.В.,

при секретарі судового засідання Денісенко О.І.,

за участю:

захисника ОСОБА_1,

притягуваного ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, про притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2, 03 серпня 2016 року о 12 годині, керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz 100», номерний знак НОМЕР_1, по проспекту Московському, 247, в м. Харкові, під час обїзду перешкоди, а саме: транспортного засобу «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_2, який рухався в попутному напрямку, не дотримався інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з ним.

Транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не визнав, оскільки вважає, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія транспортного засобу «Toyota Corolla» ОСОБА_3

Захисник притягуваного - адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що в своєму поясненні, яке було відібрано в день дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_3 зазначає, що її автомобіль Toyota Corolla в момент зіткнення (з автомобілем НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2Г.) стояв на місці та не рухався, так як вона зупинила автомобіль на повороті, пропускаючи (даючи дорогу) автомобілям, що рухались в лівому ряду. При цьому, ОСОБА_3 зазначає, що автомобіль ОСОБА_2 зіткнувся з її автомобілем, що стояв на місці, проїхав трохи далі після зіткнення, та зупинився.

При цьому, водій ОСОБА_2 стверджує, що зіткнення його автомобіля з автомобілем Toyota під керуванням ОСОБА_3 відбулося внаслідок здійснення ОСОБА_3 маневру.

Крім того, захисник притягуваного адвокат ОСОБА_1 пояснив, що з відеозапису ДТП, наданого ОСОБА_2, випливає, що зіткнення його автомобіля Mercedes-Benz з іншим автомобілем (Toyota) відбулося вже після того, як автомобіль ОСОБА_2 (Mersedes-Benz 100 д.н.з. НОМЕР_5) закінчив маневр повороту направо та після цього продовжив рухатися прямо. В протоколі ж про адміністративне правопорушення вказано, що зіткнення відбулося внаслідок недотримання ОСОБА_2 вимог пункту 13.3 при обїзді перешкоди та недотримання при цьому безпечного інтервалу (відстані між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, за якої гарантована безпека дорожнього руху), за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Суперечливість пояснень водіїв, а також невідповідність схеми ДТП, складеної працівниками поліції, відеозапису з відеореєстратора автомобіля ОСОБА_2, демонструє розбіжності в оцінці обставин ДТП за свідченнями водіїв-учасників, а також складених документів та відеозапису пригоди, не дозволяє в повній мірі встановити механізм ДТП та його елементів, відповідності дій водіїв ТЗ у даній дорожній ситуації, технічним вимогам Правил дорожнього руху.

На підставі викладеного просили закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за відсутністю в діях останнього складу даного адміністративного правопорушення.

По справі було призначено судову автотехнічну експертизу, згідно висновків якої пояснення водія автомобіля ОСОБА_4 про те, що її автомобіль в момент зіткнення знаходився в нерухомому стані з урахуванням слідів, що залишились на автомобілях, учасників ДТП після зіткнення, з технічної точки зору, є неспроможними.

В даній дорожньо-транспортній ситуації, водій автомобіля «Mercedes-Benz 100», номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п.10.1, 10.11 ПДР України.

В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення для водія автомобіля «Mercedes-Benz 100», номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 визначалася виконанням ним вимог п.п. 10.1, 10.11 ПДР України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру.

В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля «Mercedes-Benz 100», номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 10.11 ПДР України, і знаходяться, з технічної точки зору, в причинному звязку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_3, повинна була діяти у відповідності з вимогами п. 12.3 ПДР України. З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку вирішити питання: «Чи відповідали дії водія «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_2 технічним вимогам ПДР? Чи були з технічної точки зору дії водія «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_2 у причинному звязку з виникненням ДТП?», експертним шляхом, з технічної точки зору, не представляється можливим.

Той факт, що в протоколі, складеному у відношенні ОСОБА_2 інспектором зазначено порушення п. 13.3 ПДР України, не вказане порушення водієм ОСОБА_2 п.п. 10.1, 10.11 ПДР України, на думку суду не є підставою для направлення справи на доопрацювання, а також не є підставою для закриття провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до ст. 280 КУпАП, саме на суд покладається обов'язок встановити наявність адміністративного правопорушення та винність (або відсутність вини) в ньому особи.

Згідно п. 1.3. ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, що кореспондується з п. 1.9 ПДР України учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення цих Правил вони несуть відповідальність згідно з законодавством.

Таким чином, як висновком експерта № 10104/1617 від 28.02.2017 року встановлено наявність в діях ОСОБА_2 порушення вимог п.п. 10.1, 10.11 Правил дорожнього руху України.

При цьому, суд бере до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складений саме за порушення п. 13.3 Правил дорожнього руху України, жодного протоколу відносно іншого учасника даної дорожньо-транспортної пригоди матеріали, що надійшли до суду не містять, а тому, в даному випадку, доказуванню підлягає лише наявність чи відсутність в діях безпосередньо ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, яке полягає у порушенні саме Правил дорожнього руху України.

Тобто, в даній ДТП водій ОСОБА_2 перед початком виконання маневру правого повороту повинен був дати дорогу транспортним засобам, які наближалися з правого боку та перед виконанням казаного маневру не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху. Водій ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 10.1, 10.11 ПДР України, а саме:

п. 10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 10.11 у разі коли траєкторії руху транспортних засобів перетинаються, а черговість проїзду не обумовлена цими Правилами, дати дорогу повинен водій, до якого транспортний засіб наближається з правого боку.

Оскільки водій ОСОБА_2 перед початком виконання маневру правого повороту не дав дорогу транспортним засобам, які наближалися з правого боку, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_2.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його чиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

За правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями потерпілих, свідків, тощо.

Факт вчинення порушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 404524 від 03.08.2016 року, схемою дорожньо-транспортної пригоди від 03.08.2016 року, доданою до нього, висновками судової автотехнічної експертизи, диском з відеозаписом, який знаходиться в матеріалах справи.

Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі "О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Стаття ст. 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об'єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, являється порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Відповідно до вимог п. 26 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі, як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

З'ясувавши всі фактичні обставини, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, зокрема всі наявні вихідні дані, висновки проведеного дослідження, оцінивши докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд вбачає в діях водія ОСОБА_2 склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП, тобто порушення водієм правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Однак відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

Відповідно до ст. 247 КУпАП Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;

2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;

3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;

4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;

5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;

6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;

7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або не скасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також порушення по даному факту кримінальної справи;

9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи закінчились строки, передбачені ст. 38 КУпАП.

Із адміністративного матеріалу вбачається, що правопорушення було вчинене 03.08.2016 року.

Як встановлено судом, на момент розгляду справи по суті, закінчились строки, передбачені ст. 38 КУпАП, що відповідно до вимог п. 7 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження в справі.

Керуючись ст.ст. 38, 124, п. 7 ст. 247, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня її вручення шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Суддя -