АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ященко М.А., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 12 грудня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (дві тисячі чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років. Стягнено з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 275 грн. 60 коп.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2 19 листопада 2016 року, о 19 год. 18 хв., по вул. В. Кільцева в м. Києві керував автомобілем марки «Шкода» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9.А ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, так як до цього двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Святошинського районного суду м. Києва від 13 грудня 2016 року скасувати.

На думку апелянта, постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв'язку з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, що потягло за собою однобічне та неповне з'ясування судом усіх обставин справи.

Зокрема, вказує, що суд першої інстанції приймаючи рішення та застосовуючи санкцію ч. 3 ст. 130 КУпАП України не взяв до уваги те, що лише 07.07.2016 року були внесені зміни до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» № 1446- VIII, а тому санкція ч. 3 ст. 130 КУпАП України застосовуватись до нього не може, оскільки він був двічі притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП до вступу в дію вищевказаного закону.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, котрі підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова судді суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, за наведених у постанові суду обставин, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений представленими в матеріалах справи даними протоколу про адміністративне правопорушення № 236594 від 19 листопада 2016 року (а.с. 1), з яким, згідно особистого підпису ОСОБА_2, останній погодився та визнав себе винуватим, роздруківкою результату тестування на приладі «Драгер» АП 1 № 236594 на стан алкогольного сп'яніння з показником 1,19 % проміле (а.с. 2), поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, згідно яких, 19 листопада 2016 року вони були присутні під час проходження алкогольного тесту на приборі «Драгер» відносно ОСОБА_2, який показав вміст алкоголю 1.19 % проміле, розпискою ОСОБА_6 про те, що він взяв на себе зобов'язання доставити транспортний засіб «Шкода» держаний номерний знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2, до його місця проживання за адресою : АДРЕСА_1, при цьому не передаючи керування вищевказаного транспортного засобу іншим особам.

Крім цього, в матеріалах справи наявні картки обліків адміністративних правопорушень та постанови у справах про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2, якими підтверджується, що на підставі протоколу про адміністративне правопорушення № 466641 від 11.02.2016 року він був притягнений до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн., а на підставі протоколу № 347959 від 16.04.2016 року ОСОБА_2 притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на 10 днів (а.с.6-10,14), тобто на час вчинення 19 листопада 2016 року нового адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, ОСОБА_2 до цього двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП України.

Доводи апелянта про те, що санкція ч. 3 ст. 130 КУпАП України до нього застосовуватись не може, оскільки лише 07.07.2016 року були внесені зміни до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» № 1446- VIII, не можуть бути прийняті до уваги, так як у даному випадку не підлягають застосуванню положення ст. 8 КУпАП щодо того, що закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, не мають зворотної сили.

Так, у даному випадку не йдеться про застосування адміністративного стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, вчинені ОСОБА_2 11.02.2016 року та 16.04.2016 року, за які на нього накладені стягнення, передбачені діючим на той час законодавством про адміністративні правопорушення, і про їх перегляд не йдеться.

Частина третя ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за дії передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і саме такі дії були вчинені ОСОБА_2 19 листопада 2016 року, тобто після набрання законної сили Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» № 1446- VIII.

Таким чином, для застосування ч. 3 ст. 130 КУпАП не має значення за яким законом про адміністративну відповідальність особа до цього двічі протягом року піддавалась адміністративному стягненню за дії передбачені ч. ч. 1, 2 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, у судді суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати сумнівним, недостовірним чи необґрунтованим висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП України.

Виходячи з викладеного, апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 12 грудня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (дві тисячі чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.А. Ященко