Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №311/1073/17 Головуючий в 1 інст. Степаненко Ю.А.
Провадження №33/778/418/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Городовенко В.В.,

при секретарі Лопух Ю.О.,

за участю ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 з апеляційною скаргою останнього на постанову Василівського районного суду Запорізької області від 12 травня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який працює у ПП «Вікінг», зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 09 квітня 2017 року о 04-10 год. по вул.Соборній в м.Василівка Запорізької області, керував автомобілем НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, чим порушив п.2.9 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вищевказану постанову суду першої інстанції скасувати, та провадження в справі закрити. В обґрунтування своїх вимог вказує на порушення поліцейським порядку проведення огляду на стан алкогольного спяніння, оскільки на місці зупинки транспортного засобу йому було безпідставно відмовлено у проведенні огляду з використанням спеціального технічного засобу «Драгер». Також зазначає, що медичний огляд у закладі охорони здоровя фактично не проводився, у нього не відбирались аналізи, а висновок лікарем складений без достатніх не те підстав. Крім того вказує на порушення судом його права на захист, оскільки справу розглянуто без його участі, та за вказівкою секретаря ним зі зразка була написана заява про те, що він свою вину визнає, і просить розглянути справу у його відсутність. Окрім цього апелянт зазначає, що висновок лікаря є недійсним, у звязку з тим, що він складений на бланку, який був затверджений спільним наказом МВС та МОЗ від 09 вересня 2009 року, та який втратив чинність на підставі нового спільного наказу МВС та МОЗ від 09 листопада 2015 року.

Вислухавши ОСОБА_2, його захисника адвоката ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 свою вину у вчиненому не визнав, та пояснив, що він керував автомобілем, його зупинили працівники поліції за те, що він не пропустив автомобіль. Від експертизи він не відмовлявся, хотів пройти огляд на місці, оскільки поспішав на роботу, однак працівники поліції йому відмовили, після чого поїхали до лікарні, аналізи в нього не відбиралися.

До вказаних пояснень суд ставиться критично, оскільки вони суперечать наявним в матеріалах справи доказам, та вважає, що ці пояснення надані ОСОБА_2 лише з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №172738 від 09 квітня 2017 року, зі змістом якого ОСОБА_2 ознайомився, його копію отримав, та у власноруч викладених поясненнях зазначив про згоду з результатами огляду (а.с.2); а також висновком щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 з метою виявлення стану спяніння №60 від 09 квітня 2017 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного спяніння (а.с.3).

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі зясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог діючого законодавства, суперечать дослідженим при апеляційному розгляді матеріалам справи, згідно яких, протокол про адміністративне правопорушення серії БР №172738 від 09 квітня 2017 року, містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

Оцінюючи доводи захисника апелянта про порушення при проведенні медичного огляду лікарем ОСОБА_4 п. 10, 12, 15 розділу ІІІ Інструкції

про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2015 р. № 1452/735, суд вважає їх необґрунтованими у звязку з тим, що захисником ставиться під сумнів сама методика проведення медичного огляду, яка відповідно до акту № 60 медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, була повністю дотримана лікарем ОСОБА_4

З таких самих підстав, суд вважає необґрунтованими доводи захисника про відсутність у лікаря ОСОБА_4 відповідної кваліфікації у звязку з відсутністю в матеріалах справи залікових відомостей, інших документів, підтверджуючих проходження занять. Так, з відповіді № 702 від 14.07.2017 року КУ «Василівська центральна районна лікарня» Василівської районної ради Запорізької області, яка відповідно до наказу №103 Управління охорони здоровя Запорізької обласної державної адміністрації від 27.01.2012 р. внесено до переліку лікувально-профілактичних закладів, яким надається право проведення медичних оглядів на стан алкогольного, наркотичного та іншого спяніння прямо зазначені відомості про наявність у лікаря ОСОБА_4 спеціальної підготовки.

Необґрунтовані також доводи про неможливість застосування під час огляду в закладі охорони здоровя приладу для вимірювання концентрації парів алкоголю Алконт 01су, заводський номер 2904-09, оскільки відповідно до свідоцтва № 12-01/2682 від 18.05.2017 про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам експлуатаційних документів.

Крім того, в матеріалах справи відсутні, та ОСОБА_2 у судовому засіданні не надано доказів, що він у встановленому законом порядку оскаржував дії працівників поліції, які він вважає незаконними, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, результати якого відображені у висновку № 60 від 09 квітня 2017 року, і тому інші його доводи з вказаних питань є необґрунтованими та такими, що не підтверджуються доказами по справі.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо порушення судом його права на захист, оскільки справу розглянуто у його відсутність, то вважаю, що вони є безпідставними з огляду на те, що судом розглянуто справу з урахуванням заяви ОСОБА_2, яка міститься в матеріалах справи, та в якій зазначено про те, що він свою вину визнає в повному обсязі, просить його суворо не карати, а також розгляд справи провести у його відсутність (а.с.6).

У звязку з цим, в діях суду першої інстанції порушень вимог ст.268 КУпАП не вбачається.

Також не підтверджено доказами і посилання ОСОБА_2 на те, що він не перебував у стані алкогольного спяніння на момент його зупинки працівниками поліції.

Напроти ОСОБА_2 в протоколі про адміністративне правопорушення власноручно зазначив, що він згоден з результатом медичного огляду.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, і наклав стягнення у межах встановлених цим Кодексом.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2, є безпідставними, та вони правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Василівського районного суду Запорізької області від 12 травня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1