АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/759/17 Головуючий у І-й інстанції - Підберезний Г.А.
Справа № 203/2040/17-п Головуючий в ІІ інстанції - Мазниця А.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців, стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 320 (триста двадцять) грн., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, 25.05.2017 о 09 годині 00 хвилин, на перехресті вул. Половицької та пр. Д.Яворницького в м. Дніпро, ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Toyota Corolla», н.з. НОМЕР_1, здійснюючи поворот на пр. ОСОБА_2, не дотримався безпечної дистанції та спричинив зіткнення з автомобілем «Daewoo Lanos», н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 Внаслідок ДТП транспортними засобами нанесені механічні пошкодження, що призвело до матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції змінити в частині накладення адміністративного стягнення, змінивши його з позбавлення права керування транспортного засобу на штраф як менш суворий вид стягнення.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт зазначає, що судом невірно застосовано норми матеріального права, що потягло за собою однобічне та неповне з'ясування усіх фактичних обставин справи, їх недослідження та ненадання їм належної оцінки. Вказує, що суд формально підійшов до встановлення обставин справи, що мало наслідком необґрунтоване застосування надмірно суворої міри відповідальності як виду адміністративного стягнення за вчинене правопорушення.

Апелянт зазначає, що суд при винесенні даної постанови порушив вимоги КУпАП, зокрема в достатній мірі не встановив обставини, що обтяжують та пом'якшують покарання, тим самим допустивши порушення вимог п. 24 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» щодо неприпустимості спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення, та п. 28 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», згідно яким суддя може визнати пом'якшуючими обставинами і ті, які не передбачені ст. 34 КУпАП, проте не може враховувати обтяжуючі обставини, які не зазначені в ст. 35 КУпАП.

Крім того зазначає, що після ДТП він визнав факт вчинення правопорушення та мав намір скласти "європротокол", що було б підставою для звільнення від адміністративної відповідальності, проте у водія ОСОБА_3 виявився відсутнім дійсний поліс страхування цивільно - правової відповідальності, що є обов'язковою умовою для складання повідомлення про ДТП, в той час як сам він мав поліс страхування цивільно - правової відповідальності і в подальшому сприяв ОСОБА_3 в отриманні всіх страхових виплат.

Вказує, що пошкодження автомобіля Daewoo Lanos внаслідок ДТП є незначними - пошкоджено лише задній бампер, що підтверджується даними, які містяться на звороті схеми ДТП. Крім того зазначає, що з 2006 року має безаварійний водійський стаж, його професійна діяльність тісно пов'язана з наявністю у нього посвідчення водія, також має малолітню дитину, яка хворіє та її потрібно постійно возити на медичні процедури.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та захисник, що представляв його інтереси, апеляційну скаргу підтримали, на її задоволенні наполягали з викладених у ній підстав.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Так, суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, правильним, оскільки він відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами, а також не оспорюється самим правопорушником.

Що стосується доводів апелянта про надмірну суворість застосованого до нього адміністративного стягнення, то вони заслуговують на увагу. Так, згідно ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Санкцією ст. 124 КУпАП передбачені адміністративні стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк від 6 місяців до 1 року. Застосовуючи до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, найбільш суворе за видом, суд першої інстанції не встановив наявності будь-яких обставин з числа передбачених ст. 35 КУпАП, що обтяжують відповідальність останнього за вчинене адміністративне правопорушення, та в цілому не навів будь-якого обґрунтування прийняття такого рішення.

Натомість з матеріалів справи вбачається, що допущене ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху не є грубим і не потягло значних негативних наслідків. Крім того, правопорушник свою провину визнав, у вчиненому розкаявся, що належить віднести до обставин, які пом'якшують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення.

Аналізуючи наведені обставини у сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що застосоване до ОСОБА_1 адміністративне стягнення є надмірно суворим за видом, оскільки воно не відповідає особі цього правопорушника та характеру вчиненого ним діяння, та вважає за необхідне у межах своїх повноважень, визначених п. 4 ч. 8 ст. 294 КК України, оскаржувану постанову суду змінити в частині накладення стягнення, пом'якшивши його.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП - змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.

Вважати накладеним на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у виді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 340 (трьомстам сорока) гривням.

В решті постанову суду - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.А. Мазниця