Номер провадження: 33/785/124/17
Номер справи місцевого суду: 509/4010/16-п
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Толкаченко О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Толкаченко О.О., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 30 листопада 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_2, який народився 08.08.1985 року в м.Сарата, Саратського району, Одеської області, громадянин України, тимчасово не працює, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десяти тисяч двохсот) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнутий судовий збір.

Відповідно до оскаржуваної постанови суду, 24 жовтня 2016 року о 21 год. 20 хв., ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «КІА», державний номер НОМЕР_1, по вул.Мізікевича в смт.Великодолинське, Овідіопольського району Одеської області та будучи водієм вказаного автомобіля, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода, відмовився від проходження в законному порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

Своїми діями ОСОБА_2В порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 30 листопада 2016 року, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі, у звязку з суттєвими порушеннями судом першої інстанції норм матеріального та процесуально законодавства, та відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що постанова була винесена судом першої інстанції з порушенням вимог статей 130, 251, 268, 280 КУпАП: суд визнав причину неприбуття ОСОБА_2 до суду в день розгляду справи не поважною та розглянув справу без його присутності; при винесенні рішення не враховано протиріччя в доказах та деяким з них взагалі не надано правової оцінки; суд не зробив жодних дій для встановлення фактичних обставин справи та залишив поза увагою порушення порядку проведення медичного огляду. На думку ОСОБА_2 суд першої інстанції зробив хибний висновок про те, що його захисник ОСОБА_3 є неналежною процесуальною особою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, дослідивши відеозапис з реєстратора автомобіля ОСОБА_2, який був наданий останнім для дослідження в суді апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Під час апеляційного розгляду, ОСОБА_2 було розяснено його права, відповідно до ст.268 КУпАП та забезпечена можливість надати пояснення та подати докази його невинуватості у вчинені адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2 наполягали на тому, що співробітники поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП у відношенні ОСОБА_2 грубо порушили порядок проведення огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, оскільки транспортний засіб, яким керував ОСОБА_2 був безпричинно зупинений працівниками поліції, а сам ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного спяніння. Більш того, ОСОБА_2 зазначив, що після складення на нього адміністративного протоколу за ст.130 ч.1 КУпАП він за власною ініціативою звернувся до закладу охорони здоровя, де пройшов медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного спяніння, за результатами якого було встановлено, що ознак спяніння в нього не виявлено.

Захисник ОСОБА_3 також підтримав доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 та пояснив, що ОСОБА_2 оскаржує дії службових осіб поліції по обставинам складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. На підтвердження надав суду копію ухвали слідчого судді від 30 листопада 2016 року, якою було зобовязано службових осіб прокуратури Одеської області, уповноважених на прийняття та реєстрацію заяв та повідомлень про злочини, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, що викладені в заяві ОСОБА_2 від 28 жовтня 2016 року про що його повідомити та надали копію витягу з наказу ГУНП в Одеській області від 15 листопада 2016 року про звільнення старшого сержанта поліції ОСОБА_4 у звязку з його службовою невідповідністю.

Апеляційний суд двічі викликав у судові засідання поліцейського Овідіопольского ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5, який склав протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП у відношенні ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з метою відібрання пояснень щодо обставин складання протоколу, однак зазначені особи у судові засідання апеляційної інстанції не зявилися. Про причини неявки суд не повідомили.

У звязку з стислим терміном розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачений ч.4 ст. 294 КУпАП апеляційний суд вважає за можливим розглянути справу, дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи.

Під час апеляційного розгляду був досліджений відеозапис з реєстратора в автомобілі ОСОБА_2, який він надав суду апеляційної інстанції та який був долучений до матеріалів справи.

Відповідно до вказаного відеозапису ОСОБА_2, на вимогу працівників поліції, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння в тому числі в закладі охорони здоровя, оскільки спочатку вимагав від співробітників поліції скласти на нього протокол затримання, а потім провести медичну експертизу.

Слід зазначити, що відповідно до п.1 ч.2 ст.262 КУпАП, підставою для затримання особи є вчинення нею адміністративного правопорушення, перелік яких зазначений у вказаній нормі права. При цьому, в цей перелік не входить адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП.

Крім того, відповідно до ст.273 КУпАП експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях.

Статтею 242 КПК України, передбачені підстави для проведення експертизи у кримінальному провадженні, якими є звернення сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для зясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

В даному випадку співробітники поліції діяли на підставі Кодексу України про адміністративні правопорушення та у спосіб, передбачений статтею 266 КУпАП, якою передбачений порядок проведення огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому у відповідності до зазначеної норми права співробітники поліції запропонували ОСОБА_2 пройти такий огляд, на що останній відмовився. При цьому порушень в діях співробітників поліції апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що вимоги ОСОБА_2 скласти відносно нього протокол затримання та провести експертизу безпідставними.

Диспозиція ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

Таким чином, дії ОСОБА_2, які виразились у відмові від проходження такого огляду, самі по собі складають склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_2 є необґрунтованою, а тому постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 30 листопада 2016 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.266, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 30 листопада 2016 року залишити без задоволення.

Постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 30 листопада 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десяти тисяч двісті) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_8