Справа № 214/3559/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 червня 2017 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи, які надійшли від Саксаганського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що народився в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

21.04.2017 року об 11.23 год. ОСОБА_2, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, вчинив психологічне насильство відносно своїх малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, а саме, знаходячись в стані алкогольного спяніння кричав в присутності дітей, хапав їх. Діти госпіталізовані до КЗ «Криворізька міська дитяча лікарня №4».

ОСОБА_2 неодноразово викликався в судове засідання у встановленому законом порядку, повідомлений належним чином, однак не зявився, повістки про його виклик до суду в поштовому відділенні не отримує, на телефонні дзвінки не відповідає. Постанова суду від 22.06.2017 року про його привід не виконана зв"язку з відстуністю його за місцем проживання, що підтверджується рапортом інспектора Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 30.06.2017 року та поясненнями сусідів.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і ОСОБА_6 ООН від 27.07.2006 року, обєктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обовязків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання субєктами такими права.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення розумного строку розгляду судом справи, уникнення зловживання процесуальними правами особою, яка притягується до адміністративної відповідальності з метою ухилення від відповідальності, суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності ОСОБА_2 на підставі наявних доказів.

Так, вина ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення підтверджується письмовими доказами по справі, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії АА №622834 від 21.04.2017 року, карткою первинного обліку інформації, яка надійшла до Саксаганського ВП, зареєстрованої в ЖЕО за № 8999 від 21.04.2017 року, в яких зазначені обставини вчинення ним психологічного насильства в сімї відносно його малолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4;

-письмовими поясненнями ОСОБА_2, згідно яких він підтвердив факт вчинення ним психологічного насильства в сімї 21.04.2017 року, що було викликало перебуванням його в стані алкогольного спяніння та прибуттям працівників служби у справах дітей, дії яких він розцінив як намір забрати у нього дітей за неналежне виконання батьківських обовязків;

-направленням на проходження просвітницької програми та офіційним попередженням, згідно яких ОСОБА_2 21.04.2017 року було направлено на проходження колекційної програми в Криворізькому міському центрі соціальних служб для сімї, дітей та молоді, а також офіційно попереджено про недопустимість вчинення насильства в сімї.

Долучений до матеріалів справи акт про обстеження житлово-побутових умов проживання дітей ОСОБА_2 суд залишає поза увагою, оскільки в рамках даної справи не вирішується питання про притягнення його до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обовязків щодо забезпечення необхідних житлово-побутових умов для проживання малолітніх дітей.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про попередження насильства в сімї» від 15.11.2001 року, насильство в сім'ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім'ї по відношенню до іншого члена сім'ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім'ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров'ю.

З пояснень ОСОБА_2 та листа Служби у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради вбачається, що він є батьком малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, що знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду, тобто в контексті абз.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про попередження насильства в сімї» є членами сімї та родичами прямої лінії споріднення, тому відповідно до диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП ОСОБА_2 є субєктом даного адміністративного правопорушення.

Суд, виходячи з наведеного, з дотриманням ст.ст.245, 280 КУпАП всебічно, повно та об'єктивно з'ясував всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, дослідив письмові матеріали та дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, за ознаками вчинення насильства в сімї, тобто умисне вчинення будь-яких дій психологічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоровю потерпілого.

Обираючи вид і міру стягнення, суд, керуючись вимогами ст.33 КУпАП, враховує особу ОСОБА_2, який раніше адміністративному стягненню не піддавався, фактично вину визнав, однак правопорушення вчинив в стані алкогольного спяніння відносно малолітніх дітей, тому вважає, що відносно нього необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді громадських робіт, яке відповідно до вимог ст.23 КУпАП суд вважає справедливим, достатнім і необхідним для запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.23, 30-1, 33-35, 40-1, ч.1 ст. 173-2, 245, 283, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді громадських робіт строком 40 (сорок) годин.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 320 (триста двадцять) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником та потерпілим протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Євтушенко