АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.КИЄВА
Справа №33/796/1052/2017 Постанова винесена суддею Бабенко С.Ш.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 16.11.2016 року, щодо

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 16.11.2016 року, по справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито за відсутності в його діях адміністративного правопорушення.

Мотивами прийняття відповідного рішення стало те, що в ході судового розгляду справи суддя не встановив жодних фактичних даних, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_4 об'єктивної сторони правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 16.11.2016 року скасувати та постановити нову, якою визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, суд першої інстанції не більш ніж формально підійшов до встановлення обставин, обмежившись лише прямою вказівкою про їх відсутність у постанові та виклавши лише зміст документів, які не містять жодних об'єктивних даних та доказів, які б могли підтвердити викладені у постанові суду обставини невинуватості.

При цьому вказує на те, що суд першої інстанції розглянув справу у відсутності особи, яка бере участь у справі (потерпілого), не переконавшись в тому, що є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, порушивши при цьому вимоги ч. 2 ст. 2772 КУпАП, які передбачають, зокрема, необхідність виклику потерпілого в судове засідання та забезпечення його прав як учасника судового засідання в якості потерпілого. В матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б свідчили про повідомлення судом його як особи, яка бере участь у зазначеній справі в якості потерпілого про місце і час розгляду справи, зокрема повістки про виклик до суду чи будь-які інші докази про своєчасне повідомлення його судом, внаслідок чого він був позбавлений права взяти участь у розгляді справи стосовно притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, чим було його право на участь у розгляді його справи, а також порушено і інші права, передбачені ч. 2 ст. 269, ч. 1 п. 5 ст. 278 КУпАП, зокрема право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, оскаржити постанову по справі.

Крім того, апелянт стверджує, що за змістом закону підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення, та інші докази, зазначені в статті 251 КУпАП, зокрема, схема місця ДТП.

Як випливає зі змісту оскарженої постанови та письмових документів випливає, що містяться в матеріалах справи, суд першої інстанції не дотримався вимог закону, оскільки обставини у справі, які впливають на об'єктивність та правильність вирішення справи, всебічно і повно судом не досліджувались.

Також ОСОБА_3 зазначає, що аналізуючи схему місця ДТП від 15.09.2016 року, яка міститься в матеріалах справи № 757/46180/16-п, необхідно дійти висновку, що перехрестя, на якому сталось зіткнення є значним по розміру. Від обмежувальної лінії дорожньої розмітки перед світлофором, перед виїздом на перехрестя, до безпосереднього місця зіткнення складає більш ніж 11 метрів як з боку вул. Шота Руставелі та і вул. Саксаганського. Зазначене пояснюється розташуванням автомобілів НОМЕР_1 та «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2, в момент їх зіткнення, в самому центрі перехрестя. Зокрема, в своїх письмових поясненнях ОСОБА_4 зазначає, що він почав рух на зелений сигнал світлофору від обмежувальної лінії дорожньої розмітки перед світлофором з вул. Саксаганського, при цьому затору з його боку руху не було, а як вбачається із схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.09.2016 року та фотознімків, локалізація пошкодження автомобіля «Toyota Camry», яким він керував, відбулась з боку передньої правої його частини (сторони), тобто з боку руху автомобіля «Кіа Cerato». Зазначене, на думку апелянта, безумовно вказує на те, що автомобіль «Toyota Camry» вже знаходився на перехресті, закінчуючи маневр по його проїзду, та був у прямій видимості водія «Кіа Cerato» ОСОБА_4, який виїжджав на перехрестя з вул. Саксаганського, а відтак був перешкодою.

Крім цього, апелянт стверджує, що суд першої інстанції не надав жодної оцінки його поясненням в сукупності із поясненнями самого ОСОБА_4, протоколу про адміністративне правопорушення, схемі місця ДТП тощо, з приводу того, що він, почавши рух на автомобілі «Toyota Camry» на зелений сигнал світлофору, проїхав обмежувальну лінію дорожньої розмітки та світлофор, але одразу побачивши, що перехрестя було завантажено іншими автомобілями зупинився та дочекавшись повного його звільнення, почав закінчувати маневр по його проїзду в сторону вул. Шота Руставелі. Саме проїжджаючи центр перехрестя, побачив автомобіль «Кіа Cerato», який рухався на доволі значній швидкості та який здійснив зіткнення з автомобілем апелянта в праву його частину, а положення автомобілів на перехресті в момент зіткнення виключають його виїзд на нього на червоний сигнал світлофора, оскільки, була значна відстань від світлофора до місця безпосереднього зіткнення, в іншому випадку, локалізація пошкоджень автомобілів була б іншою (не з правої сторони автомобіля «Toyota Camry»).

Апелянт вказує, що наявні у справі докази вказують на те, що на момент ДТП він був у прямій видимості водія «Кіа Cerato»,а тому був для нього перешкодою. Проте, водій «Кіа Cerato», не врахував вимоги п.п. 10.1, 12.1, 12.3 ПДР України, та бачачи перед собою перешкоду, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного об'їзду.

На апеляційну скаргу ОСОБА_3 представник ОСОБА_4 - адвокат Бончева О.В. подала заперечення, в яких зазначає, що фактичні обставин події 15.09.16 року, вірно викладені в постанові Печерського районного суду м. Києва від 16.11.16 року про закриття провадження по справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, судом першої інстанції належним чином застосовано норми законодавства, перевірено обставин вчинення дорожньо-транспортної пригоди та даних, які мають значення для вирішення справи, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, та правильно застосовано судом як норми процесуального гак і матеріального права, в повному обсязі з'ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму рішенні, надано належну оцінку всім доказам, які надавались суду, ґрунтуючись на повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, тому твердження, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_3 є безпідставними, а сама апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення ОСОБА_4 та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість постанови суду, вивчивши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає її такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Враховуючи, що стаття 124 КУпАП є бланкетною, то при розгляді такої категорії справ, необхідно ретельно з'ясовувати і зазначати, у чому саме полягали порушення, норми яких правил, інструкцій інших нормативних актів не додержано, чи є причинний зв'язок між цими порушеннями та наслідками, які настали, на що зокрема було звернуто увагу і в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті".

Так, за вимогами п. 16.5 ПДР України, у разі ввімкнення сигналу світлофору, що дозволяє рух, водій зобов'язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід.

Апеляційним розглядом даної справи встановлено, що судом першої інстанції дотримано наведених норм процесуального та матеріального права.

Висновок судді районного суду про відсутність в діях ОСОБА_4 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, про відсутність в діях вказаної особи будь-яких порушень ПДР та причинно-наслідкового зв'язку між діями ОСОБА_4 та дорожньою пригодою є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам подій та підтверджений матеріалами справи про адміністративне правопорушення, у тому числі поясненнями особи, щодо якої був складений протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_4, даними, що містяться у схемі ДТП та інших доказах, зібраних по справі.

Так, з показань ОСОБА_4 вбачається, що він на автомобілі «Кіа Cerato» рухався по вул. Саксаганського в м. Києві зі сторони вул. Еспланадної. Рухався в третій смузі руху, та зупинився на світлофорі, що встановлений на перехресті вул. Саксаганського та вул. Ш.Руставелі. В цій же смузі руху перед його автомобілем стояв ще один автомобіль. Крім того, на світлофорі стояли автомобілі як лівіше від авто ОСОБА_4, так і в правій від ОСОБА_4 смузі руху. Після включення зеленого для руху їх автомобілів сигналу світлофору, автомобіль, що стояв перед автомобілем ОСОБА_4 розпочав рух, відповідно за ним розпочав рух і ОСОБА_4 При цьому будь - яких автомобілів, котрі б рухались з вулиці Ш.Руставелі на перехресті він не бачив. Під час проїзду перехрестя раптово з вул. Ш.Руставелі з'явився автомобіль ОСОБА_3, побачивши якого ОСОБА_4 застосував гальмування, проте, уникнути зіткнення не вдалось. ОСОБА_4 вважає, що винним в ДТП є водій ОСОБА_3, оскільки він виїхав на перехрестя на забороняючий сигнал світлофора та створив на перехресті аварійну ситуацію.

Зі схеми місця ДТП вбачається, що вул. Саксаганського в м. Києві має 5 смуг руху. Дорожньо - транспортна пригода трапилась в третій смузі руху, тобто смузі руху, в якій рухався ОСОБА_4 При цьому, з замірів, здійснених на місці ДТП працівниками поліції вбачається, що зіткнулися автомобілі на середині перехрестя.

Зворотний бік схеми місця ДТП містить опис отриманих транспортними засобами пошкоджень. Зокрема, автомобіль «Кіа Ceratо» отримав наступні пошкодження: розбита ліва фара, вм'ятина капота з лівої сторони та його деформація, деформація бамперу та вм'ятина з лівого боку та подряпини, а також подряпини та деформація лівої передньої частини крила.

Автомобіль «Toyota Camry»отримав наступні пошкодження: деформація переднього бамперу, вм'ятина та пошкодження ЛФП передньої правої частини крила, передня права фара зірвана з кріплення, зміщення капоту з правої сторони.

Відтак, сукупність вказаних даних щодо характеру отриманих обома транспортними засобами пошкоджень, місця зіткнення транспортних засобів та кінцевого розташування транспортних засобів, спростовує показання апелянта про те, що на момент ДТП він закінчував проїзд перехрестя, та навпаки, підтверджує те, що показання водія ОСОБА_4 щодо механізму ДТП є такими, що відповідають дійсності.

Більш того, постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року щодо ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП, яка набрала законної сили, чого не заперечував і ОСОБА_3, спростовуються доводи апеляційної скарги останнього про його рух на перехресті на дозволяючий сигнал світлофора, адже з постанови суду вбачається, що 15.09.2016 року о 15 год. 30 хв., ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2, та рухаючись на перехресті вул. Шота Руставелі та вул. Саксаганського в м. Києві, виїхав на регульоване перехрестя з вул. Ш.Руставелі на червоний сигнал світлофора та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, який рухався по вул. Саксаганського на зелений сигнал світлофора.

Відповідно до загальних норм ПДР, зокрема, п.п.1.3., 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху зобов'язаний знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил і має право розраховувати на дотримання цих Правил й іншими учасниками, які беруть участь у русі. Це має бути гарантією передбачуваності розвитку ситуації на дорозі. Будь-яке відхилення від вимог та положень ПДР може призвести до порушення встановленого порядку руху дорогами України і створення аварійної ситуації.

Таким чином, суддя районного суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_7 повно, всебічно та об'єктивно з'ясував всі обставини подій та прийшов до обґрунтованих висновків щодо невинуватості ОСОБА_4 у порушенні п. 16.5 ПДР та відсутності в його діях складу адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 з приводу порушення ОСОБА_7 п.п.10.1, 12.1 та 12.3 ПДР України, то апеляційний суд зазначає, що оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення, то апеляційний суд позбавлений повноважень щодо перевірки дотримання ОСОБА_7 вимог наведених пунктів ПДР.

З приводу доводу апеляційної скарги щодо неповідомлення ОСОБА_3 про день та час розгляду судом першої інстанції справи, а також, несвоєчасне вручення останньому копії постанови, то апеляційний суд зазначає, що такі доводи були взяті апеляційним судом до уваги та стали підставою для поновлення ОСОБА_3 строку на апеляційне оскарження. Проте, названі доводи не можуть бути підставою для скасування постанови суду.

Будь-яких інших доводів, які б підтверджували порушення вимог чинного законодавства при розгляді судом першої інстанції даної справи про адміністративне правопорушення у скарзі не наведено та додаткових доказів на спростування висновків судді районного суду Апеляційному суду м. Києва не надано, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід залишити без задоволення, а постанову судді районного суду - без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 16.11.2016 року, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито за відсутності в його діях адміністративного правопорушення - залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва Л.І. Кепкал