АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/15/17 Головуючий у І-й інстанції - Гончаренко В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2017 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 15 грудня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, приватного підприємця, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_2 28 жовтня 2016 року о 18 годині 30 хвилин, керуючи транспортним засобом «Ніссан», д/н НОМЕР_1, рухався по вул. Січеславська Набережна в м. Дніпрі, де перед початком зміни напрямку руху ліворуч, не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого, допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3 Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати та закрити провадження по даній справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що він не порушував ПДР України, а їх порушив водій автомобіля «БМВ». Вказує на те, що при вирішенні питання про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, судом має бути з'ясовано наявність причино-наслідкового зв'язку між виникненням даної ДТП, порушенням цією особою та наслідками, які настали, а саме пошкодження транспортних засобів.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_4 підтримали в повному обсязі доводи та вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити, постанову судді першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В суді апеляційної інстанції, ОСОБА_3, заперечував проти задоволення апеляційної скарги, постанову судді вважав законною та обґрунтованою, просив її залишити без змін.

Вислухавши учасників ДТП, захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є необґрунтованими і такими, що спростовуються матеріалами справи.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_2 в скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення АП2 № 071201 від 24.11.2016 року; схемою місця ДТП, підписаною уповноваженою особою та учасниками ДТП без будь-яких зауважень, в якій зафіксовано місце зіткнення, положення транспортних засобів після їх зіткнення, а також пошкодження, які отримали автомобілі в результаті ДТП; поясненнями ОСОБА_2, згідно яких, він керуючи автомобілем «Ніссан» по вул. Набережна Перемоги, в лівій крайній смузі зі швидкістю 50-60 км/год. та його вдарив автомобіль «БМВ», який здійснював обгін через подвійну розподільну смугу; поясненнями ОСОБА_3, згідно яких, він рухався по вул. Набережна Перемоги, у крайній правій смузі, зі швидкістю 60 км/год.. З крайньої правої смуги, водій автомобіля «Ніссан», став перестроюватися в крайню ліву смугу без показника повороту, внаслідок чого ОСОБА_3 застосував екстрене гальмування і вивернув кермо в ліво, але уникнути зіткнення не вдалось.

Відповідно до пункту 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Порушення зазначеної норми Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_2, підтверджується, зокрема і схемою місця ДТП, та фототаблицею до схеми місця ДТП де відображено перелік видимих пошкоджень автомобілів, локалізація яких свідчить про наявність причинного зв'язку з наслідками, за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Крім того, як вбачається зі схеми місця ДТП, у автомобіля «БМВ», наявний гальмівний шлях на смузі руху на лівій крайній смузі, по якій він рухався.

Таким чином, посилання ОСОБА_2 на не з'ясовність судом наявності причино-наслідкового зв'язку між порушенням ПДР та наслідками, які настали, а саме пошкодження транспортних засобів є безпідставними.

Наданий в суді апеляційної інстанції висновок автотехнічного дослідження від 03.01.2017 року за № 18.10.1-87 захисником ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції не може взяти до уваги, оскільки він не є належним доказом, даний висновок був зроблений після винесення судового рішення яке оскаржується, містить вихідні данні, які були надані тільки стороною ОСОБА_2 і їх з'ясування не проводилося.

Щодо доводів захисника ОСОБА_4 про виклик свідка ОСОБА_5, то не вбачаю необхідності задоволення такого клопотання в апеляційній інстанції, оскільки згідно обґрунтування захисник вказав, що даний свідок підтвердить тільки свої надані нею письмові пояснення, які наявні в матеріалах справи, і які судом першої інстанції були дослідженні і їм надана відповідна оцінка, а тому її пояснення в апеляційному суді з таких обставин не можуть вплинути на висновок викладений в оскаржуваному судовому рішенні.

Підсумовуючи викладене, приходжу до висновку про те, що порушення водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України, а саме вищевказаного пункту п. 10.1 знаходиться в причинно-наслідковому зв'язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Інші докази відсутності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП в матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу, що узгоджується з вимогами ст. 33 КУпАП і є необхідним і достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень.

Порушень вимог закону допущених судом першої інстанції, які б були підставою для скасування рішення суду, не вбачається, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення, а відтак приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду, без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 грудня 2016 року відносно ОСОБА_2, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.М. Кононенко