Справа № 289/1246/17
Номер провадження 3/289/238/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2017 м. Радомишль

Суддя Радомишльського районного суду Житомирської області Сіренко Н.С., за участю: секретаря судового засідання Галькевич Ю.В., прокурора Ревелюка С.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2 та мешканки ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_4, пенсіонерки,

за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права - Радомишльського психоневрологічного інтернату Житомирської обласної ради та, відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, керуючись приватними інтересами, зумовленими перебуванням у сімейних стосунках із ОСОБА_2, з метою приховування суперечностей між особистими приватними інтересами та своїми службовими повноваженнями, наявність яких впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, не вжила заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, не повідомила про його наявність та вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів, чим порушила вимоги, передбачені чинним законодавством України, при наступних обставинах.

Так, засновником Радомишльського психоневрологічного інтернату (надалі - Інтернат) є Житомирська обласна рада. Інтернат внесено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України як юридична особа за ідентифікаційним кодом 03188429, тобто, у розумінні ч. 2 ст. 81 Цивільного кодексу України, Інтернат є юридичної особою публічного права.

29.05.2012 між головою Житомирської обласної державної адміністрації ОСОБА_3, як органом управління, та ОСОБА_1 укладено контракт, відповідно до якого остання призначається на посаду директора Радомишльського психоневрологічного інтернату Житомирської обласної ради. Згідно п.1 вказаного контракту ОСОБА_1, як керівник, зобовязується безпосередньо і через адміністрацію здійснювати поточне управління Інтернатом, забезпечувати його діяльність, ефективне використання і збереження закріпленого за Інтернатом майна та ін.

У відповідності розділу II контракту ОСОБА_1:

1. зобовязується здійснювати поточне (оперативне) керівництво установою, організовує її виробничо-господарську, соціально-побутову та інше діяльність, забезпечує виконання завдань, передбачених чинним законодавством, Положенням про установу та цим контрактом (пункт 6); забезпечувати відповідність рішень, ухвалених керівником, чинному законодавству, Положенню про установу та рішенням обласної ради, розпорядженням голови ради та голови обласної державної адміністрації (пункт 8.3.) та ін.;

2. має право діяти від імені установи, представляти її на всіх підприємствах, в установах і організаціях; укладати від імені установи господарські та інші угоди; заохочувати та накладати на працівників стягнення відповідно до законодавства; у межах своєї компетенції видавати накази та інші акти, давати вказівки, обовязкові для всіх підрозділів та працівників установи тощо.

31 травня 2012 року ОСОБА_1 на підставі розпорядження № 175-к голови Житомирської обласної адміністрації ОСОБА_3 призначено на посаду директора Інтернату з 29.05.2012.

29.05.2012 на підставі наказу № 31-К директора Інтернату ОСОБА_1 приступила до виконання своїх посадових обовязків.

Згідно посадової інструкції, затвердженої начальником Головного управління праці та соціального захисту населення, директора Інтернату має право:

1. пункт 4.1 - діяти від імені Інтернату, представляти його на всіх підприємствах, в установах та організаціях;

2. пункт 4.5 - користуватись правом розпорядження коштів установи, у межах свої компетенції видавати накази та інші акти, давати вказівки, обовязкові для всіх підрозділів та працівників інтернату, визначати структуру виробничих підрозділів і закріплювати за ними будівлі, землю, транспорт, інвентар, затверджувати правила внутрішнього трудового розпорядку, посадові обовязки працівників інтернату і структурних підрозділів, вирішувати питання добору кадрів, вживати заходи заохочення, а в разі порушення трудової дисципліни та невиконання посадових обовязків накладати стягнення на працівників та ін.

Отже, ОСОБА_1 є суб'єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, повязані із корупцією, відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

23.05.2017 відповідно до наказу директора Радомишльського психоневрологічного інтернату ОСОБА_1 від 23.05.2017 № 21-к, ОСОБА_2 призначено на посаду електрозварювальника 4 категорії (господарсько-обслуговуючий персонал).

26.05.2017 відповідно до наказу директора Радомишльського психоневрологічного інтернату ОСОБА_1 від 26.05.2017 № 22-к, ОСОБА_2 електрозварювальника 4 категорії призначено на посаду заступника директора з оплатою згідно штатного розпису та приступити до виконання обовязків 29.05.2017.

29.05.2017 року за наказом директора Інтернату ОСОБА_1, заступнику директора ОСОБА_2 від 29.05.2017 було надано відпустку для огляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Як вбачається із наявних в матеріалах справи Довідки в.о. директора Радомишльського психоневрологічного інтернату Житомирської обласної ради ОСОБА_4 та пояснень ОСОБА_5 - інспектора по кадрам цього ж Інтернату, ОСОБА_1 під час виконання своїх посадових обовязків призначила свого сина ОСОБА_2 заступником директора Радомишльського психоневрологічного інтернату Житомирської обласної ради, а в подальшому надала йому відпустку до догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с.35,38).

Враховуючи, що пряме підпорядкування - це відносини прямої організаційної або правової залежності підлеглої особи від її керівника, в тому числі через вирішення (участь у вирішенні) питань прийняття на роботу, звільнення з роботи, застосування заохочень, дисциплінарних стягнень, надання вказівок, доручень тощо, контролю за їх виконанням (ст. 1 Закону), то усі працівники Інтернату перебувають у прямій організаційній та правовій залежності від директора Інтернату ОСОБА_1.

Таким чином, у ОСОБА_1 наявний приватний інтерес, який зумовлений бажанням поліпшити матеріальне становище члена сімї - сина ОСОБА_2 за рахунок отримання заробітної плати шляхом призначення його спершу на посаду електрозварювальника 4 категорії, а у подальшому на посаду заступника директора Інтернату та наданням ОСОБА_2 відпустки для догляду за дитиною.

Приватний інтерес ОСОБА_1 суперечить із її службовими чи представницькими повноваженнями, відповідно до яких ОСОБА_1 зобовязана забезпечувати відповідність рішень, ухвалених нею як керівником, чинному законодавству, у тому числі антикорупційному законодавству, вирішувати питання добору кадрів, вживати заходи заохочення, а в разі порушення трудової дисципліни та невиконання посадових обовязків накладати стягнення на працівників.

Вище описана суперечність між приватним інтересом ОСОБА_1 та службовими чи представницькими повноваженнями впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання своїх службових повноважень, зокрема щодо вибору осіб, які за своїми діловими та особистими якостями заслуговують призначення на відповідну посаду, накладення на них заохочень та стягнень.

При цьому, ОСОБА_1 письмово (або іншим способом) не повідомила Житомирську обласну раду про наявність у неї реального конфлікту інтересів під час виконання повноважень, чим порушила вимоги, що передбачені ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», крім того, ОСОБА_1, будучи уповноваженою щодо підлеглого ОСОБА_2 приймати рішення про його заохочення та дисциплінарне стягнення, преміювання, переведення на іншу посаду та звільнення, надавати вказівки, контролювати їх виконання, тобто приймати рішення та вчиняти дії, які обумовлені відносинами прямої та організаційної залежності, 23.05.2017 року видає наказ про переведення ОСОБА_2, яким переводить свого сина на посаду заступника директора Інтернату, а в подальшому надає йому відпустку до догляду за дитиною.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяви про перенесення розгляду справи чи інші клопотання до суду не надходили.

Прокурор в судовому засіданні підтримав обставини, викладені в протоколах про адміністративні правопорушення та зазначив, що в діях ОСОБА_1 є ознаки складу адміністративного правопорушення пов'язаного із корупцією передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_1 штраф у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією вказаної статті.

Суд, заслухавши думку прокурора, безпосередньо дослідивши в судовому засіданні докази надані сторонами по справі вважає, що в діях ОСОБА_1 є ознаки складів адміністративних правопорушень пов'язаних із корупцією передбачених ч. 1 та ч. 2 ст.172-7 КУпАП .

Адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 172-7 КУпАП, настає в разі неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а за частиною 2 зазначеної статті за

вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно примітки до статті 172-7 КУпАП, суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Конфлікт інтересів існуватиме у всіх випадках, коли у особи є приватний інтерес, здатний вплинути на об'єктивність чи неупередженість рішення. Навіть тоді, коли прийняті нею рішення за наявності приватного інтересу є об'єктивними та неупередженими і відповідають закону. У цьому випадку буде мати місце втрата суспільної довіри до службової особи та органу, в якому вона працює.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року з наступними змінами і доповненнями, корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Факт вчинення ОСОБА_1 корупційного правопорушення, передбаченого частиною 1 та частиною 2 статті 172-7 КУпАП, підтверджуються наявними у справі доказами, зокрема:

- протоколами про адміністративне правопорушення, які є документом, що офіційно засвідчують факт учинення неправомірних дій, і одним з джерел доказів;

- копією контракту з директором Інтернату ОСОБА_1 та копією посадової Інструкції директора Інтернату;

- копіями наказу та розпорядження про призначення ОСОБА_1;

- копіями заяв ОСОБА_2 про призначення на посаду;

- копіями наказів директора Інтернату ОСОБА_1Г про призначення ОСОБА_2 на посаду директора Інтернату та надання ОСОБА_2 відпустки по догляду за дитиною;

- інформація Житомирської обласної ради від 19.06.2017 року про відсутність повідомлення колишнього директора Радомишльського психоневрологічного інтернату ОСОБА_1 про наявність конфлікту інтересів та наявність повідомлення в.о. директора Радомишльського психоневрологічного інтернату ОСОБА_4, що ОСОБА_2 являється сином ОСОБА_1;

- довідка від 07.07.2017 року в.о. директора Радомишльського психоневрологічного інтернату ОСОБА_4 повідомлення про те, що ОСОБА_1 призначила свого сина ОСОБА_2 заступником директора Інтернату; та іншими матеріалами справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі викладеного суддею встановлено, що ОСОБА_1 вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 та ч. 2 ст.172-7 КУпАП, оскільки, будучи особою, зазначеною в п.1 ст.1 Закону України "Про запобігання корупції", не повідомила у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а також вчинила дії та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Обставин, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 не встановлено.

Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

За обставинами справи, з урахуванням особи ОСОБА_1 і обставин, викладених у ст.ст. 33-35 КУпАП, за відсутності даних про притягнення її до адміністративної відповідальності протягом року, вважаю можливим застосувати адміністративне стягнення у вигляді мінімального штрафу, що забезпечить мету адміністративного стягнення у вигляді належної міри відповідальності за вчинення правопорушення, з метою виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень. Інші розміри адміністративного стягнення є більш суворими, для їх застосування достатніх підстав не убачається.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, стягується судовий збір у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 33-36, 172-7, 252, 280 КУпАП суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 3 400,00 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок. (Рахунки для оплати штрафів та інших санкцій: Судові рішення винесені за постановами. вироками. рішеннями: ККД 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції», р/р: 0519, УК у Радомишльському районі/ 21081100, , МФО 811039).

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий в розмірі 320,00 грн. (Отримувач коштів: ГУК у м. Києві / м. Київ 22030106; Код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: ГУДКСУ у м. Києві; Код банку отримувача (МФО): 820019; Рахунок отримувача: 0001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106; Призначення платежу: судовий збір).

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд Житомирської області протягом 10 діб з моменту її винесення.

Суддя /підпис/ ОСОБА_6

Згідно з оригіналом

Суддя Н. С. Сіренко

"___" __________ 20 __

(дата засвідчення копії)

Постанова набирає законної сили "__"_______ 2017 р.

Строк пред'явлення до виконання "__ "_______ 2017 р.