АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/289/2017 Суддя у І-й інстанції: Курило А.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП Доповідач: Юденко Т.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Юденко Т.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає в АДРЕСА_1,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрито у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 15.10.2015 приблизно о 16 год. 10 хв. керуючи автомобілем «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 по бульвару Праці в напрямку вул. Краківської, на перетині бульвару Праці та вул. Краківської в м. Києві не виконала вимоги знаку 33.2.1 «Дати дорогу», внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «LexusRX» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, що призвело до заподіяння механічних пошкоджень транспортних засобів та матеріальної шкоди і чим порушила п.16.11 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Просить поновити їй строк на апеляційне оскарження, вказуючи, що копію постанови вона отримала 04.10.2016.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суддя у постанові вийшов за межі правової кваліфікації дій правопорушника, яка міститься у протоколі про адміністративне правопорушення, кваліфікувавши її дії за пунктом 16.11 ПДР України.

Також вказує, що суд першої інстанції проігнорував вказівку апеляційного суду про необхідність визначити чи був інспектор патрульної служби ОСОБА_5 станом на 15.09.2015 правомочною особою для складання протоколу.

Крім того, вказує, що на даний момент на розгляді у Вищому адміністративному суді України знаходиться її касаційна скарга на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 01.12.2015, залишену без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.12.2015, якою відмовлено у відкритті провадження у справі за її позовом про визнання дій інспектора патрульної служби ОСОБА_5 протиправними.

Також вказує на порушення судом ч.1 ст. 268 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_4, який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши доводи на обґрунтування апеляційної скарги та матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених у суді доказів, є правильним і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Зокрема, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 345042 від 15.10.2015, згідно якого ОСОБА_2 не виконала вимоги знаку 33.2.1 «Дати дорогу», внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Lexus RX»; письмовими поясненнями інспектора патрульної поліції УПП в м. Києві ОСОБА_5 від 18.08.2016, отриманими заступником начальника УПП в м. Києві ОСОБА_3 під час доопрацювання адміністративного матеріалу, в яких уточнено, що своїми діями ОСОБА_2 порушила вимоги п.16.11 ПДР України, відповідно до яких на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що суд кваліфікував дії ОСОБА_2 за пунктом 16.11 ПДР України незаконно, оскільки вказівка у протоколі про адміністративне правопорушення, що ОСОБА_2 не виконала вимогу дорожнього знаку 33.2.1 ПДР України без зазначення п.16.11 ПДР, не впливає на обставини порушення ПДР, і що після доопрацювання адміністративного матеріалу було уточнено, дослідження яких вказує саме на порушення ОСОБА_2 п.16.11 ПДР, а отже і кваліфікацію її дій за ст. 124 КУпАП.

Окрім того, винуватість ОСОБА_2 підтверджується схемою місця ДТП, на якій розташування автомобілів, місце осипу ґрунту та пошкодження автомобілів свідчать про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, так як вона рухаючись по другорядній дорозі зобов'язана була надати дорогу транспортним засобам, які рухались по головній дорозі, однак цього не зробила, що привезло до ДТП, обставини якої повністю відповідають письмовим поясненням другого учасника ДТП - ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9

Зазначені докази узгоджуються між собою та у сукупності з іншими доказами у справі свідчить про те, що ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Toyota Camry» по бульвару Праці в напрямку вул. Краківської, на перетині бульвару Праці та вул. Краківської в м. Києві, не виконала вимоги знаку 33.2.1 «Дати дорогу», внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Lexus RX» під керуванням ОСОБА_4, заподіявши механічні пошкодження транспортним засобам та матеріальну шкоду, чим порушила п.16.11 ПДР України, і цей висновок суду доводами апеляційної скарги не спростовується.

Отже, суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно дослідивши усі обставини у їх сукупності, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Будь-яких порушень норм КУпАП, які б стали підставою для скасування рішення суду першої інстанції не встановлено, а тому постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року, як законна та обґрунтована, має бути залишена без змін, а апеляційна скарга щодо її скасування, - без задоволення.

Таким чином, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Апеляційного суду міста Києва,

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.М.Юденко