АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2210/17Суддя 1 інстанції Хлистуненко О. В.
Номер провадження 33/774/90/К/17Суддя- доповідач Мажара С. Б.
П О С Т А Н О В А

16 серпня 2017 року

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2017 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мажара С.Б., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина України, працюючого приватним підприємцем, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягненням судового зору в дохід держави в розмірі 320 грн. -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 23 травня 2017 року, о 17 годині 10 хвилин, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_1 в Металургійному районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, по вул. Гетьманська,1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Аlcotest Drager 6820, у присутності двох свідків, що підтверджується тестом № 279 від 23.05.2017 року, результат тесту 2,00%, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачено адміністративну відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягненням судового зору в дохід держави в розмірі 320 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, скасувати її, та ухвали свою постанову якою провадженні у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, ОСОБА_2 зазначає, що матеріали справи не містять достатніх доказів, які б вказували на його винність у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. Так, як зазначає ОСОБА_2, перед проведенням його огляду на стан сп'яніння його не було проінформовано про застосування відносно нього спеціального технічного засобу газоаналізатор «Драгер 6820» та не надано свідоцтва про державну реєстрацію цього спеціального технічного засобу. Крім того, даний газоаналізатор не є спеціальним технічним засобом, дозволеним до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом, а тому на думку апелянта. Огляд, проведений з його використанням є незаконним. Крім того, як зазначає апелянт, матеріали справи не містять акту огляду за результатами його огляду на стан сп'яніння, який повинно було бути складено працівником поліції і копія якого повинна була бути йому вручена. Також йому не було роз'яснено його право на проходження медичного огляду на встановлення стану сп'яніння в найближчому медичному закладі. Крім того, в постанові суду першої інстанції зазначено, що він ніби-то визнав свою провину у вчиненому адміністративному правопорушенні, підтвердив обставини при яких скоїв правопорушення та просив суворо не карати, але насправді в суді першої інстанції він не визнавав себе винним, обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення не підтверджував і просив відкласти розгляд справи для укладання договору з захисником, на що йому було відмовлено і продовжено розгляд справи. Крім того, судом першої інстанції не були допитані свідки, які були присутні при складанні протоколу та інспектор поліції, який і складав протокол про правопорушення відносно нього, а також в його присутності не було переглянуто диск із записом, на який суд послався як на доказ його винуватості.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 просив задовольнити його апеляційну скаргу, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП., при цьому ОСОБА_2 пояснив, що дійсно 23 травня 2017 року вживав спиртні напої - пиво.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, переглянувши в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції, який долучено до матеріалів справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляції скарги виходячи з наступного.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дана вимога закону при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 судом першої інстанції була дотримана

Так, викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим і повністю узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП в якому ОСОБА_2 погодився із протоколом, про що власноручно зазначив( а.с.1); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 з яких вбачається, що в їх присутності водій ОСОБА_2 пройшов огляд за допомогою газоаналізатора «Драгер» на встановлення стану алкогольного сп'яніння, який виявив вміст в його крові алкоголю -2.00% проміле ( а.с.2-5); - показаннями приладу «Drager Alcotest 6820», в яких зазначену назву та номер приладу, яким проводились вимірювання вмісту алкоголю в повітрі, яке видихнув ОСОБА_2 із зазначенням дати останнього калібрування - 14.09.2016 року, відповідно до якого результати огляду на стан сп'яніння ОСОБА_2 - 2.00 проміле, що посвідчено особистими підписами патрульного поліцейського ОСОБА_5 та правопорушника ОСОБА_2 Отже, вказаний доказ є належним і допустимим в розумінні положень ст.251 КУпАП (а.с7); актом огляду на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів ( а.с.7); розпискою про передачу іншій особі транспортного засобу, яким керував ОСОБА_2.( а.с.8) відеозаписом, долученим до матеріал справи( а.с.9).

Як вбачається із відеозапису нагрудної камери поліцейського інспектора, яка долучена до матеріалів справи та оглянута в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції в присутності ОСОБА_2 останній 23 травня 2017 року, добровільно, в присутності двох свідків пройшов огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою газоаналізатора за результатами якого у ОСОБА_2 встановлено позитивну пробу -2.00% проміле. Будь-яких зауважень щодо сертифікації прибору не заявляв, документів щодо сертифікації для огляду не вимагав, оскільки такі надаються на його вимогу, згідно з вищезазначеної Інструкції від 09 листопада 2015 року №1452/735, результати огляду не оскаржував, погодився з ними, а тому доводи його апеляційної скарги в цій частині не знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає і разі керування особи транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, згідно з якими водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_2 на чинний Перелік технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення фіксування порушень правил дорожнього руху, що затверджений наказом МВС від 01 березня 2010 року №33 є необґрунтованим, оскільки дія наказу стосується підрозділів Державтоінспекції МВС, тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в цій частині суд апеляційної інстанції вважає такими, що не заслуговують на увагу.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 про порушення судом першої інстанції його права на захист, невірного викладення в постанові суду першої інстанції його позиції з даного адміністративного правопорушення, та розгляді справи без допиту свідків та поліцейського інспектора, то на думку суду апеляційної інстанції ці доводи апелянта теж слід вважати необґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять письмових клопотань щодо виклику свідків та відкладення розгляду справи для укладання договору із захисником, а також не містять доказів на спростування пояснень ОСОБА_2, викладених в постанові суду першої інстанції.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об'єктивно і в повній мірі підтверджують факт керування ОСОБА_2 автомобілем 23 травня 2017 року у стані алкогольного сп'яніння.

При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області С.Б.Мажара