Єдиний унікальний номер 243/8444/16-п Номер провадження 33/775/25/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2017 року місто Бахмут

Суддя апеляційного суду Донецької області Круподеря Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Донецької області апеляційну скаргу захисника особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, на постанову судді Краматорського міського суду Донецької області від 26 грудня 2016 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Краматорська Донецької області, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200, 00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду, 08 жовтня 2016 року о 11 годині 10 хвилин в м. Слов'янськ по вул. Донська біля будинку № 5 водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом, автомобілем DAEWOO Lanos, державний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме характерний запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, порушення мови. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газаналізатора «Alcotest-6820» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України та тим самим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 26 грудня 2016 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200, 00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На вказану постанову суду захисником особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, в якій він просить постанову Краматорського міського суду Донецької області від 26 грудня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким справу відносно нього закрити. Зазначає, що судом першої інстанції були порушені конституційні права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності та базові права людини. Вказує, що під час судового засідання свідки, заперечували обставини, викладені в протоколі, та давали пояснення протилежні тим, які містились у письмових поясненнях, складених поліцейськими. Суд оцінюючи докази виявив явну упередженість та вибірковість. Звертає увагу про те, що стороною захисту не одноразово подавалися заяви про відвід судді, однак суддя першої інстанції повідомила, що за будь яких обставин розглядати їх не буде, оскільки вони не передбачені КУпАП. Також вказує, що у судовому засіданні ОСОБА_2 поставив підпис у поясненні у зв'язку з приступом астми, та не визнає своєї вини.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши захисника та доводи апеляції у сукупності, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова судді скасуванню за таких підстав.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.06. у справі «Білуга проти України», від 28.10.98. у справі «Ветштан проти Швейцарії» тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов'язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Згідно п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, - кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатися за суб'єктивними та об'єктивними критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про безсторонність суду.

У кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала відвід (самовідвід) судді. Проте, діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України передбачають відвід (самовідвід) судді, а тому, при розгляді даної заяви про відвід, слід застосувати аналогію права.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги недовіру до судді, з метою недопущення виникнення будь-яких сумнівів в об'єктивності та неупередженості судді у розгляді справи, приходжу до висновку, що заява про відвід підлягала розгляду та вирішенню по суті.

Разом з тим, оскільки зазначені питання суддею першої інстанції не розглядались, вважаю, що постанова суду першої інстанції не може вважатись законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що в діях ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, відмова від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння на місці зупинки та проведення такого огляду у медичному закладі. Даний факт підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення (а.с.3), показами свідків у поясненнях до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 4,5.), та показами цих же свідків під час судового засідання у суді першої інстанції. Ці докази об'єктивно узгоджуються між собою та не суперечать матеріалам справи і фактичним обставинам, вказуючи на те, що ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Так як адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає за відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, то в діях ОСОБА_2 є склад даного адміністративного правопорушення.

Однак, відповідно до ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 08 жовтня 2016 року, подія з участю ОСОБА_2 відбулась 08 жовтня 2016 року, тобто цей строк на час розгляду апеляційної скарги сплинув. Таким чином, провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 289, 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу захисника ОСОБА_1 - частково задовольнити.

Постанову Краматорського міського суду Донецької області від 26 грудня 2016 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200, 00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - скасувати.

Постановити нову, якою визнати винуватим ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Провадження по адміністративній справі щодо ОСОБА_2 закрити на підставі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: