АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2017 року суддя Апеляційного суду міста Києва Ковальська В.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 25 січня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 25 січня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Згідно з постановою судді Олексин В.В. 12 грудня 2016 року о 20 год. 00 хв., керував автомобілем «Хонда Цивік» д.н.з. НОМЕР_1, по Кільцевій дорозі, 22 в напрямку станції метро «Академмістечко», з ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності 2 свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить закрити провадження у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

На підтвердження своїх вимог апелянт пояснює, що 12 грудня 2016 року він був зупинений працівниками поліції, йому було запропоновано пройти тест на стан сп'яніння з використанням технічних засобів, проте він побачив, що даний тест втратив герметичну упаковку та йому не було надано документів, які додаються до тесту підприємством-виготовлючем щодо строку придатності та технічних вимог засобу, а тому він відмовився від проходження даного тесту в присутності двох свідків та запропонував працівникам поліції пройти обстеження на стан сп'яніння у КМКНЛ «Соціотерапія», але працівники поліції, грубо порушуючи вимоги Інструкції, не доставили його до медичного закладу.

В апеляції зазначено що згідно з висновком щодо результатів медичного огляду ознак сп'яніння у апелянта не було виявлено. Дане медичне обстеження, на думку апелянта, доводить той факт, що під час керування транспортним засобом він перебував у тверезому стані, своєчасно пройшов медичний огляд, жодної норми закону не порушив, а тому не міг бути притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Апелянт зауважує, що він не відсторонювався від керування транспортним засобом, що також підтверджує те, що він не перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, не звернув уваги на те, що в матеріалах справи відсутні пояснення свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, на які послався у постанові суддя. Свідок ОСОБА_2 був присутнім, але не при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Судом були порушені права особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, оскільки справа була розглянута без участі ОСОБА_1, який 25 січня 2017 року о 09 годині 36 хвилин телефонограмою повідомив суд про те, що не може з'явитись в судове засідання та прохав перенести розгляд справи.

Таким чином, ОСОБА_1 був позбавлений можливості давати пояснення, надавати суду докази, заявляти клопотання.

Окрім того, апелянт вважає, що суд не з'ясував всіх обставин, які підлягають врахуванню при накладенні адміністративного стягнення відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, а також наявність обставин, що пом'якшують відповідальність, та застосував надто суворе адміністративне стягнення, що не відповідає особі правопорушника.

Зокрема, судом не враховано, що робота ОСОБА_1 повністю пов'язана з керуванням транспортним засобом, з постійними поїздками, а тому позбавлення права керування транспортними засобами призведе до втрати нормальних життєвих зв'язків його та його родини.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Святошинського районного суду м. Києва від 25 січня 2017 року провинність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 130 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: данимим протоколу про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3, поясненнями свідка ОСОБА_2 в судовому засіданні, розпискою ОСОБА_4 про обов'язок перевезення транспортного засобу, даними про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року.

Наведеними доказами підтверджується, що ОСОБА_1, будучи притягнутим на підставі постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 12 грудня 2016 року о 20.00 годині керував автомобілем «Хонда Цівік» д.н.з. НОМЕР_1, по Кільцевій дорозі, 22 в м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в присутності двох свідків.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння лише із застосування технічних засобів, оскільки засумнівався у цілісності технічного засобу, та пропонував пройти огляд у медичному закладі, спростовуються поясненнями свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3

Так, свідки ОСОБА_2 і ОСОБА_3 дали письмові пояснення про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння та ухилявся під проходження огляду, в тому числі відмовився від проходження огляду у медичному закладі (а.с. 2, 3). При цьому свідок ОСОБА_2 підтвердив свої пояснення в судовому засіданні, про що зазначено у постанові судді.

Посилання апелянта на те, що він не відсторонювався від керування транспортним засобом, спростовуються даними розписки ОСОБА_4, який зобов'язувався перевезти транспортний засіб «Хонда Цівік» д.н.з. НОМЕР_1, тобто автомобіль, яким керував ОСОБА_1, за адресою вул. Велика Кільцева 4 Б (а.с. 4).

Обґрунтовуючи доводи апеляції про те, що 12 грудня 2016 року він не перебував у стані алкогольного сп'яніння, ОСОБА_1 послався на висновок щодо результатів медичного огляду, без зазначення закладу, який видав цей висновок, а також без зазначення номеру та дати висновку.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 додано, як зазначено в апеляційній скарзі, оригінал висновку КМНКЛ "Соціотерапія" № 003784 від 12.12.2016 (а.с.13,14).

З доданого до апеляційної скарги висновку № 003784 убачається, що ОСОБА_1 був оглянутий лікарем КМНКП "Соціотерапія" 12 грудня 2016 року о 21 годині 03 хвилині та у нього не було виявлено ознак алкогольного сп'яніння.

Суддя апеляційного суду звертає увагу на те, що у доданому до апеляційної скарги ОСОБА_1 висновку не зазначено його номер відповідно до вимог Інструкції та є інформація, яка суперечить поясненням апелянта щодо проходження ним огляду у медичному закладі, а саме: у висновку вказано про те, що ОСОБА_1 був направлений на огляд працівником поліції ОСОБА_5, у той час, коли апелянт стверджував, що працівники поліції не направляли його на такий огляд.

Окрім того, 23 лютого 2017 року до Апеляційного суду м. Києва із Святошинського районного суду м. Києва надійшов запит суду до КМНКЛ "Соціотерапія" щодо видачі висновку за № 003784 від 12.12.2016 року та відповідь КМНКЛ "Соціотерапія", згідно з якою ОСОБА_1 12.12.2016 медичний огляд на стан алкогольного та наркотичного сп'яніння не проводився, в Журналі реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, дані відсутні, а висновок № 003784 зареєстровано в інший час та на іншу людину.

За таких обставин суддя апеляційного суду не може прийняти до уваги доказ, на який посилається апелянт, оскільки з наданої КМНКЛ "Соціотерапія" на запит суду інформації убачається, що ОСОБА_1 не проходив огляд на стан алкогольного сп'яніння у вказаному медичному закладі та йому не видавалась довідка про відсутність ознак алкогольного сп'яніння.

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп'яніння не були підтверджені при розгляді його апеляційної скарги, а тому суддя апеляційного суду не вбачає підстав для скасування постанови судді районного суду та закриття провадження у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

При обранні ОСОБА_1 виду та розміру адміністративного стягнення суддя районного суду врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та обрав адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами у розмірі, передбаченому ч. 2 ст.130 КУпАП, тобто дотримався вимог ст. 33 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не врахував обставин, які пом'якшують відповідальність, а також на те, що позбавлення права керуванням транспортними засобами призведе до втрати нормальних життєвих зв'язків апелянта та його родини, не можуть бути взятими до уваги, оскільки в апеляції не наведені відповідні обставини, які можуть пом'якшувати відповідальність ОСОБА_1 та докази на підтвердження таких обставин, як і докази на підтвердження негативних наслідків позбавлення апелянта права керування транспортними засобами.

Окрім того, санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачено безальтернативне стягнення у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і саме таке стягнення призначено ОСОБА_1

Виходячи з наведеного, у судді апеляційного суду немає підстав для зімни постанови судді районного суду щодо ОСОБА_1 в частині накладення адміністративного стягнення.

Суддя апеляційного суду визнає слушними доводи апеляційної скарги про порушення прав ОСОБА_1 під час розгляду справи суддею районного суду, оскільки за наявності клопотання особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, про відкладення розгляду справи судовий розгляд відбувся без участі цієї особи, що є порушенням вимог ч. 2 ст. 268 КУпАП.

Проте таке порушення не може бути підставою для висновку про відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення та скасування постанови судді районного суду із закриттям провадження у справі у зв'язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Суддя апеляційного суду відмічає, що після подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 не був позбавлений можливості з'явитись в судове засідання апеляційної інстанції та реалізувати права, передбачені ст. 268 КУпАП. Проте на неодноразові виклики до апеляційного суду для участі у розгляді справи за його апеляцією на постанову судді районного суду Олексин В.В. жодного разу не з'явився.

Так, згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 викликався в судові засідання апеляційної інстанції, які призначались на 27 лютого, 27 березня, 12 травня, 09 червня, 03 липня та 21 липня 2017 року, причому виклики в останні судові засідання направлялись поштою та дублювались телефонними повідомленнями, проте в жодне із вказаних судових засідань ОСОБА_1 не з'явився, не повідомив про причини неявки до суду та не подавав клопотань про відкладення розгляду справи.

Отже, ОСОБА_1 не побажав скористатися в судовому засіданні апеляційної інстанції правами на давання пояснень по суті апеляційної скарги та суті правопорушення, заявляти клопотання, подавати докази тощо, тобто можливістю відновити права, передбачені ст. 268 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги щодо порушення його прав у суді першої інстанції хоча і є слушними, проте не можуть бути підставою для скасування постанови судді районного суду та закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

За відсутності підстав для зміни і скасування постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 25 січня 2017 року щодо ОСОБА_1 вказане судове рішення залишається без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 25 січня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1- без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва В.В. Ковальська

Справа №33/796/661/2017 Категорія:ч. 2 ст. 130 КУпАП

Головуючий у першій інстанції Скорін А.В.

Доповідач Ковальська В.В.