ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2017 року Київський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді - Сенаторова В.М.,

при секретарі - Явнюк К.Р.,

за участю прокурора - Волик Є.В,

представника - ОСОБА_1,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, колишнього директора Комунального закладу охорони здоров'я «Харківський обласний клінічний онкологічний центр», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч.1 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 працюючи на посаді директора КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр» не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів, що виразилося у неповідомленні про наявність у нього реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, при укладенні договорів поставки протягом періоду з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року з ТОВ «ПАРАЦЕЛЬС-2002», де 50% статутного капіталу належало його донці ОСОБА_3, яка також працювала на посаді лікаря-стажиста з онкології денного стаціонару КЗОЗ та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, тобто вчинив дії, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 не визнав вину в скоєнні правопорушення, тому просив справу провадженням закрити.

Автор протоколу про вчинення адміністративного корупційного правопорушення майор поліції ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав складений протокол.

В судовому засіданні прокурор просив визнати ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного корупційного правопорушення.

Суд, вислухавши думку ОСОБА_2, його представника ОСОБА_1 яка просила закрити справу на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, прокурора, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, вважає, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП, відносно колишнього директора КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр» ОСОБА_2 підлягає закриттю у звязку з відсутністю в його діях складу правопорушення, з наступних підстав.

Згідно ст. ст. 245, 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відсутність хоча б однієї ознаки складу адміністративного правопорушення, виключає його наявність.

Відповідальність за ч.1 ст.172-7 КУпАП настає в разі неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Згідно примітки до ст.172-7 КУпАП суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закону), а під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Об'єктивна сторона даного правопорушення полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які можуть вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, привести до невиконання або неналежного виконання своїх посадових обов'язків, тому зобов'язана була повідомити про це своєму керівникові, однак не зробила цього.

Реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Об'єктивність прийняття рішення означає здатність розглянути питання, що є предметом вирішення, відсторонено, незважаючи на особисті уподобання, вигоду чи заборони, а також на обставини, що не стосуються предмета справи. Обєктивність передбачає також сукупність неупередженості, чесності і незалежності суджень від ситуації, що можуть спровокувати конфлікт інтересів.

Під неупередженістю прийняття рішень розуміється прийняття їх на користь тієї або іншої сторони, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-яких осіб, на свої політичні погляди, ідеологічні, релігійні або інші особисті погляди чи переконання (ст.41 Закону).

Виходячи з вищевказаних положень законодавства, особи, зазначені у пунктах 1, 2 ч.1 ст. 3 Закону, зобовязані повідомляти свого безпосереднього керівника або інший визначений законом орган про наявність у них реального конфлікту інтересів.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень особи, яка його склала, наданих у судовому засіданні, на його думку реальний конфлікт інтересів у ОСОБА_2 у даному випадку виник саме при укладенні договорів поставки протягом періоду з 01.01.2015 року по 31.12.2015 рік з ТОВ «Парацельс -2002», де 50% статутного капіталу належало його донці ОСОБА_3, яка також працювала на посаді лікаря-стажиста з онкології денного стаціонару КЗОЗ.

Судом встановлено, що 03.10.2008 року між ОСОБА_2 та Харківською обласною державною адміністрацією був укладений контракт, за яким ОСОБА_2 прийнято на посаду головного лікаря КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр». Додатковою угодою № 1 дію контракту продовжено до 07.10.2018 року. Розпорядженням Харківської обласної державної адміністрації №399-к від 04.12.2009 року ОСОБА_2 переведено на посаду директора КЗОЗ. Додатковою угодою №2 від 05.04.2016 року сторону Контракту Харківську обласну державну адміністрацію замінено на Харківську обласну раду.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_6 (донька ОСОБА_2О.) призначена на посаду лікаря-хірурга-онколога наказом директора КЗОЗ ОСОБА_2 №181-к від 09.12.2014 року. При цьому, на вказану посаду ОСОБА_6 була призначена за погодженням та з дозволу Департаменту охорони здоровя Харківської обласної державної адміністрації № 04/798 від 26.09.2014 року та відповідно до листа Міністерства охорони здоровя України №11.02-10/50/27769 від 25.09.2014 року.

Відповідно до пояснень ОСОБА_2, пояснень свідка ОСОБА_6, схеми управління КЗОЗ та штатного розпису, ОСОБА_6 як лікар-хірург-онколог безпосередньо підпорядкувалась заступнику директора та керівнику відповідного структурного підрозділу і не перебувала у безпосередньому підпорядкуванні ОСОБА_2

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, що факт перебування посадах в КЗОЗ близьких родичів директора ОСОБА_2 створює потенційний конфлікт інтересів.

Суб'єктом правопорушень, передбачених ст. 172-7 КУпАП, є особи, зазначені в пунктах 1 і 2 ст. 3 Закону « Про запобігання корупції» / із змінами, внесеними згідно із Законами № 77-VIII від 28.12.2014 року, ВВР, 2015, №11, ст.75 № 198 VIIIвід 12.02.2015 року /.

Проте, ст. 27 вказаного Закону щодо обмеження спільної роботи близьких осіб поширюється лише на осіб, зазначених у підпунктах «а», «в» - «з» п. 1 ч.1 ст.3 цього Закону, до яких посада директора КЗОЗ, яку обіймав ОСОБА_2, не відноситься.

Дослідженими судом матеріалами справи підтверджується, що у період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 рік між КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр» в особі директора ОСОБА_2 та ТОВ «ПАРАЦЕЛЬС-2002» в особі директора ОСОБА_5 був укладений ряд договорів постачання, відповідно до умов яких вказане підприємство як Постачальник зобовязалося передавати у власність КЗОЗ (Покупця), а Покупець приймати та сплачувати за ліки в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені у Специфікаціях, що додаються до цих договорів.

Відповідно до п. п. 2 п.1 постанови КМУ «Про заходи щодо стабілізації цін на лікарські засоби і вироби медичного призначення» від 17.10.2008 року за № 955 на лікарські засоби (крім наркотичних, психотропних лікарських засобів, прекурсорів та медичних газів) і вироби медичного призначення, оптово-відпускні ціни на які внесені до реєстру оптово-відпускних цін на лікарські засоби і вироби медичного призначення, які придбаваються повністю або частково за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, граничні постачальницько-збутові надбавки не вище ніж 10 відсотків, що нараховуються до задекларованої зміни оптово-відпускної ціни з урахуванням податків та зборів, а граничні торговельні (роздрібні) надбавки не вище ніж 10 відсотків, що нараховуються до закупівельної ціни з урахуванням податків. При цьому фактичний розмір оптово-відпускної ціни на кожну лікарську форму, дозування, споживчу упаковку лікарського засобу, усі типи, види, марки виробів медичного призначення не повинен перевищувати розміру внесеної до зазначеного реєстру оптово-відпускної ціни у гривні.

В судовому засіданні встановлено, що матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що укладені КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр» в особі директора ОСОБА_2 договори постачання не відповідали вимогам вказаної постанови КМУ або іншим нормативно-правовим актам, які регулюють дані правовідносини, а визначені у договорах оптово-відпускні ціни були б необґрунтовано завищені порівняно з встановленими у реєстрі оптово-відпускних цін на лікарські засоби і вироби медичного призначення.

Натомість, поясненнями ОСОБА_2, а також допитаних у судовому засіданні свідків, підтверджується, що договори з ТОВ «ПАРАЦЕЛЬС-2002» укладалися відповідно до вимог діючого на той час законодавства, жодних порушень таких вимог сторонами договорів не допускалося. Потреба у закупівлі ліків та виробів медичного призначення формувалася відповідно до заяв керівників структурних підрозділів КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр». За закупівлю ліків та виробів медичного призначення відповідальним був заступник директора КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр» з лікувальної справи. Також закупівлю ліків погоджувала бухгалтерія закладу, яка робила відповідні розрахунки, виходячи з наявних на рахунку закладу грошових коштів.

Також з пояснень свідків вбачається, що КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр» з ТОВ «Парацельс-2002» співпрацювало ще задовго до призначення ОСОБА_2 керівником вказаного закладу. ТОВ «ПАРАЦЕЛЬС-2002» зарекомендувало себе як надійний контрагент. Жодного разу не допускало порушення умов укладених з ним договорів.

Крім того, судом також встановлено, що у період 2008, 2009, 2010 років між Харківською обласною радою та ТОВ «Парацельс-2002» були укладені договори оренди комунального майна, яке знаходиться на балансі КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр» та, відповідно до наявних у матеріалах справи копій додаткових угод, дію вказаних договорів оренди сторони неодноразово подовжували, в т. ч. й наприкінці 2015 року. Так, судом встановлено, що на дату розгляду цієї справи ТОВ «Парацельс-2002» продовжує орендувати та користуватися нежитловими приміщеннями, які знаходяться на балансі КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр». Вказане свідчить, що Харківська обласна рада не вбачала будь-якого конфлікту інтересів, в тому, що певний проміжок часу донька ОСОБА_2 ОСОБА_3 володіла часткою у статутному капіталі ТОВ «Парацельс-2002».

Більш того, згідно з довідкою ТОВ «Парацельс-2002» за вих. №3 від 10.01.2017 року та податковими деклараціями ТОВ «Парацельс-2002» з податку на прибуток підприємств, судом встановлено, що донька ОСОБА_2 - ОСОБА_6, будучи учасником ТОВ «Парацельс-2002», де їй належало 50% статутного капіталу, не отримувала дивідендів.

Так само з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_2 мав будь-яку матеріальну або іншу вигоду від укладених з ТОВ «Парацельс-2002» договорів постачання у відповідний період.

Вищевказані обставини в їх сукупності, на думку суду, вказують на те, що ОСОБА_2 не мав будь-якого приватного інтересу, як майнового так і немайнового, повязаного з укладенням таких договорів постачання.

Також з матеріалів справи не вбачається, що дії ОСОБА_2 щодо укладення вищевказаних договорів були явно незаконними або ж вчиненими всупереч його повноваженням.

Таким чином, відсутні докази того, що укладаючи договори постачання з ТОВ «Парацельс - 2002», директор ОСОБА_2, використовуючи свої службові повноваження та повязані з ними можливості, діяв упереджено чи не обєктивно, мав мету одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб. Належними та допустимими доказами не доведено, що укладаючи вказані договори ОСОБА_2 діяв незаконно та у зв'язку з укладенням договорів постачання у ОСОБА_2 виник реальний конфлікт інтересів, поняття якого визначено ст.1 Закону .

З огляду на відсутність у ОСОБА_2 у даному випадку реального конфлікту інтересів, відсутній обов'язок повідомляти про такий конфлікт, встановлений ст.28 Закону.

Суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП, характеризується прямим умислом.

Статтею 10 КУпАП встановлено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що колишній директор КЗОЗ ОСОБА_2, укладаючи відповідні договори постачання з ТОВ «Парацельс - 2002», мав умисел на вчинення адміністративного правопорушення, тобто, усвідомлював протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачав її шкідливі наслідки і бажав їх або свідомо допускав настання цих наслідків. В ході розгляду справи не доведено умислу ОСОБА_2 на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 10, 172-7, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про запобігання корупції», -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити справу відносно колишнього директора Комунального закладу охорони здоров'я «Харківський обласний клінічний онкологічний центр» ОСОБА_2 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня винесення постанови апеляційної скарги.

Суддя -