Справа №574/760/17 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Куцан В. М.
Номер провадження 33/788/318/17 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 172-7 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року суддя Апеляційного суду Сумської області Рунов В. Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Буринського районного суду Сумської області від 17 липня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, депутат Хустянської сільської ради VII скликання

визнаний винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 і ч.2 ст.172-7 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

прокурора - Кулинич Л.С., -

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, оскільки суддею не були з'ясовані всі обставини справи та невірно застосовані норми матеріального і процесуального права. Зокрема зазначає, що у нього був відсутній реальний конфлікт інтересів, оскільки сільська рада не мала жодних повноважень приймати рішення про надання земель, які знаходяться поза межами її населених пунктів, а тому мав місце уявний конфлікт інтересів. Також вказує на те, що адміністративне стягнення на нього було накладено з порушенням встановлених законом строків.

Постановою судді Буринського районного суду Сумської області від 17.07.2017 ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 і ч.2 ст.172-7 КУпАП та на підставі ст.36 КУпАП на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Крім того, постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 320 грн. судового збору.

Відповідно до постанови судді ОСОБА_3, будучи депутатом Хустянської сільської ради та являючись суб'єктом правопорушення за ч.1 ст.1 ст.172-7 КУпАП у відповідності з положенням п.п.«б» п.1 ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції», в порушення вимог ст.28 ЗУ «Про запобігання корупції» не вжив будь-яких заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів та не повідомив колегіальний орган - Хустянську сільську раду у встановленому законом порядку про наявність реального конфлікту інтересів, який виник у нього 24.02.2016 на засіданні V сесії Хустянської сільської ради під час голосування та прийняття рішення «Про затвердження списків громадян по наданню земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства», серед яких були прізвища його близьких родичів (синів ОСОБА_4 та ОСОБА_5), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_3 в порушення вимог ст.28 ЗУ «Про запобігання корупції» проголосував «ЗА» 24.02.2016 на засіданні V сесії Хустянської сільської ради під час розгляду питання «Про затвердження списків громадян по наданню земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства», серед яких були прізвища його близьких родичів (синів ОСОБА_4 та ОСОБА_5), чим вчинив дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів під час виконання депутатських повноважень та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Вислухавши доводи прокурора Кулинич Л.С. про залишення постанови судді суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що вказана вище апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Так, розглянувши протоколи про адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, передбачені ч.1 ст.172-7 і ч.2 ст.172-7 КУпАП, за №№ 99/2017 і 100/2017 від 23.06.2017, суддя суду першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_3, будучи депутатом Хустянської сільської ради, не вжив будь-яких заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів та не повідомив Хустянську сільську раду про наявність реального конфлікту інтересів, а також прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів під час виконання депутатських повноважень, чим порушив вимоги ст.28 ЗУ «Про запобігання корупції».

Зазначені висновки судді відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтуються на досліджених та перевірених в судах першої і апеляційної інстанціях доказах.

Зокрема, факт вчинення ОСОБА_3 правопорушень, пов'язаних з корупцією, передбачених ч.1 ст.172-7 і ч.2 ст.172-7 КУпАП, за обставин, викладених у постанові судді, крім зазначених вище протоколів про адміністративні правопорушення, об'єктивно підтверджується іншими дослідженими в судових засіданнях доказами як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і в ході апеляційного розгляду справи, а саме:

? протоколом І сесії VII скликання Хустянської сільської ради від 11.11.2015 (а.с.11-16), рішенням І сесії VII скликання Хустянської сільської ради від 11.11.2015 (а.с.17), інформацією голови Хустянської сільської виборчої комісії про результати виборів депутатів сільської ради VII скликання та сільського голови і визнання їх повноважень (а.с.18-20), згідно яких ОСОБА_3 було обрано депутатом Хустянської сільської ради VII скликання по одномандатному виборчому округу № 12;

- протоколом V сесії VII скликання Хустянської сільської ради від 24.02.2016 (а.с.21-31), участь у якій брали 11 депутатів, в тому числі і ОСОБА_3, згідно якої на розгляд було винесено, крім іншого, питання затвердження списків громадян про надання земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, серед яких були близькі родичі депутата ОСОБА_3 - його сини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Всі депутати, які були присутні на сесії, в тому числі ОСОБА_3, голосували «ЗА» прийняття зазначеного рішення;

- рішенням V сесії VII скликання Хустянської сільської ради «Про затвердження списків громадян по наданню земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства» від 24.02.2016 (а.с.25, 27-29), згідно якого були затверджені списки позачерговості надання земельних ділянок громадянам для ведення особистого селянського господарства розміром 2,0 га, в тому числі ОСОБА_4 та ОСОБА_5;

- листом виконавчого комітету Хустянської сільської ради від 08.11.2016 (а.с.32), згідно якого будь-яких повідомлень з 24.02.2016 по 08.11.2016 від депутата ОСОБА_4 про наявність реального або потенційного конфлікту інтересів, який може вплинути або впливає на об'єктивність (неупередженість) прийняття рішень, вчинення чи невчинення дій під час виконання службових чи представницьких повноважень на засіданні сесії сільської ради сьомого скликання не надходили;

- випискою з погосподарської книги (а.с.37), згідно якої до складу сім`ї ОСОБА_3 входять: дружина - ОСОБА_6, сини - ОСОБА_5 і ОСОБА_4, невістка ОСОБА_7 та онук ОСОБА_8

Віповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, іншими документами тощо, а згідно ч.2 цієї статті обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналізуючи зазначені положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Крім того, наведені вище докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і показаннями особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 щодо фактичних обставин правопорушень, який категорично заперечив свою вину у вчиненні ним правопорушень, пов'язаних з корупцією, за обставин, викладених у відповідних протоколах про адміністративні правопорушення та постанові судді.

Вказані заперечення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності не можуть бути узяті до уваги, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи, повністю спростовуються наведеними вище та дослідженими в судах першої та апеляційної інстанціях доказами, а тому вони є недостовірними доказами захисту.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, ОСОБА_3 до апеляційного суду не з'явився, але подав письмове клопотання від 17.08.2017 про розгляд справи у його відсутність через неможливість прийняти участь в судовому процесі, що не суперечить вимогам ст.ст.268 і 294 КУпАП і є процесуальним правом особи, а тому вважаю за необхідне з урахуванням думки прокурора здійснити апеляційний розгляд справи у відсутність особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки право ОСОБА_3 на доступ до суду, закріплене у ст.6 §1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 р., «не буде обмежуватися таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець» (рішення ЄСПЛ у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини»).

Зокрема, адміністративна відповідальність за вчинення правопорушень, пов'язаних з корупцією, настає:

- за ч.1 ст.172-7 КУпАП - за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів;

- за ч.2 ст.172-7 КУпАП - за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Суддею суду першої інстанції правильно було встановлено, що диспозиції вказаних вище норм закону є бланкетними, тобто відсилають до інших нормативно-правових актів і цілком вірно визначені конкретні правові норми, які кореспондується з ч.1 ст.172-7 і ч.2 ст.172-7 КУпАП, а тому апеляційний суд вважає юридичну кваліфікацію дій ОСОБА_3 і застосування норм матеріального права суддею суду першої інстанції вірною, внаслідок чого судове рішення є законним і обґрунтованим.

Визначення терміну правопорушення, пов'язаного з корупцією, про які йдеться мова у главі 13-А («Адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією») КУпАП міститься у ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» і є діянням, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч.1 ст.3 цього Закону, за яке законом встановлено, крім іншого, адміністративну відповідальність.

Суб'єктами, на яких поширюється дія вказаного вище Закону, згідно з п.п.«б» п.1 ч.1 ст.3 цього Закону, є депутати місцевих рад.

Відповідно до ч. 3 ст.8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад, на депутата сільської ради поширюється вимоги та обмеження, передбачені Законом України «Про запобігання корупції», а згідно положень ст.59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування» депутат сільської (селищної) ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

Зобов'язання осіб, зазначених у п.п.«б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», містить розділ V («Запобігання та врегулювання конфлікту інтересів» (ст.ст.28-36) цього Закону.

Відповідно до вимог ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», вказані вище особи зобов'язані:

1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст.35 Закону України «Про запобігання корупції», у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

Відповідно до визначення термінів у ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції»:

- приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях;

- реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Згідно п.2 примітки до ст.172-7 КУпАП, під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Таким чином, бланкетні диспозиції ч.1 ст.172-7 і ч.2 ст.172-4 КУпАП відсилають до іншого нормативно-правового акту, яким є Закону України «Про запобігання корупції» і безпосередньо кореспондуються, крім іншого, з п.п.1-4 ч.1 ст.28 цього Закону, яка у свою чергу передбачає конкретні зобов'язання для визначених осіб.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено суддею суду першої інстанції, ОСОБА_3, будучи депутатом Хустянської сільської ради VII скликання, маючи приватний інтерес, який суперечив службовим повноваженням і реально впливав на об'єктивність (неупередженість) прийняття рішення, не повідомив 24.02.2016 про наявний у нього реальний конфлікт інтересів на V сесії VII скликання Хустянської сільської ради та прийняв 24.02.2016 в умовах реального конфлікту інтересів рішення «Про затвердження списків громадян по наданню земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства» щодо надання земельних ділянок своїм синам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 для ведення особистого селянського господарства розміром 2,0 га.

Відповідно до положень ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Вказані вище норми законодавства України про адміністративні правопорушення узгоджуються і з принципом правової визначеності, закріпленому у чисельних рішеннях ЄСПЛ (п.31 по справі «Ракевич проти Росії» (Rakevich v. Russia) та п.109 по справі «Церква Бесарабської Митрополії та інші проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia and Others v. Moldova), у п.53 по справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine) та у п.19 по справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку», а також у рішеннях Конституційного Суду України від 29.06.2010 та від 22.09.2005 № 5-рп/2005, згідно яких «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п.3.1 п.3). «Із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абз. 2 п.п.5.4 п.5).

Що стосується тверджень апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що суддею суду першої інстанції не були з'ясовані в повному обсязі всі обставини справи та невірно застосовані норми матеріального і процесуального права та у нього був відсутній реальний конфлікт інтересів, то вони є необґрунтованими та не заслуговують на увагу, оскільки останній не виконав покладені на нього зобов'язання, встановлені у п.п.1-4 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», хоча ці вимоги були доступними та передбачуваними стосовно наслідків і давали йому можливість в разі необхідності регулювати положеннями цього Закону свою поведінку.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що сільська рада не мала жодних повноважень приймати рішення про надання земель, які знаходяться поза межами її населених пунктів, а тому мав місце уявний конфлікт інтересів, оскільки прийняте на сесії рішення сільської ради має певні правові наслідки і в подальшому є законною підставою для отримання земельних ділянок.

Таким чином, прихожу до переконання, що протоколи про адміністративні правопорушення були розглянуті суддею суду першої інстанції на підставі наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів, які у своїй сукупності і взаємозв'язку разом з іншими доказами, дослідженими апеляційним судом, є достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні правопорушень, пов'язаних з корупцією, передбачених ч.1 ст.172-7 і ч.2 ст.172-7 КУпАП, а тому твердження апеляційної скарги щодо неповноти, однобічності та необ'єктивності судового розгляду справи також є безпідставними.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_3 накладено в межах санкції ч.1 ст.172-7 і ч.2 ст.172-7 КУпАП і з урахуванням положень ч.2 ст.36 КУпАП, згідно якої якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а також приписів ч.3 ст.38 КУпАП, у відповідності до яких адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, може бути накладено протягом 3-х місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення, тому доводи апеляційної скарги щодо порушення строку накладення адміністративного стягнення є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи, внаслідок чого не заслуговують на увагу.

На підставі викладеного, при розгляді справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_3 суддею суду першої інстанції в повному обсязі були дотримані положення ст.ст.268, 279 і 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Буринського районного суду Сумської області від 17 липня 2017 року відносно ОСОБА_3 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіРунов В. Ю.