АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 530/964/17 Номер провадження 33/786/878/17Головуючий у 1-й інстанції Водолага А. В. Доповідач ап. інст. Томилко В. П.
Категорія:ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2017 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Томилко В.П. за участю прокурора Дорогейка Д.В. та особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 розглянувши апеляційну скаргу в.о. начальника Зіньківського відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області Чубенка А. І. на постанову Зіньківського районного суду Полтавської області від 24 липня 2017 року,-

ВСТАНОВИВ:

Даною постановою провадження у справі стосовно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого на посаді секретаря Зіньківської місцевої ради, з вищою освітою, одруженого,, жителя АДРЕСА_1, -

закрито за відсутності складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно даних протоколу №90 від 11.07.2017 року складеного оперуповноваженим Управління захисту економіки в Полтавській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, ОСОБА_2 будучи суб'єктом відповідальності за вчинення корупційних та пов'язаних з корупцією правопорушень, відповідно до п. «б» пункту 1 частини 1статті 3 Закону України « Про запобігання корупції», порушив вимоги щодо запобігання корупції та врегулювання конфлікту інтересів, передбачені п.п. 1,2,3,4, ч.1ст. 28, ч.1ст.35 Закону України «Про запобігання корупції»,ч.1ст.59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування», вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, тобто адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією.

Згідно даних протоколу №89 від 11.07.2017 року складеного оперуповноваженим Управління захисту економіки в Полтавській області Департаменту захисту економіки Національної поліції Геращенком О.М.. ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП, та як будучи суб'єктом відповідальності за вчинення корупційних та пов'язаних з корупцією правопорушень не повідомив у встановленому законом випадках та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів.

У порядку ст.36 КУпАП справа про притягнення до адміністративної відповідальності стосовно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП об'єднана в одне провадження зі справою про притягнення ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Проаналізувавши матеріали справи, суддя районного суду прийшов до висновку про відсутність події самих правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП, а також обов'язкових складових для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вказані правопорушення, зокрема, наявність у останнього умислу на їх вчинення.

Так, як обов'язковою умовою складу адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.172-7та ч. 2 ст.172-7 КУпАП, є наявність реального конфлікту інтересів, як суперечності між приватним інтересом особи та його службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність прийняття цією особою рішень, вчинення чи не вчинення дій на відповідній посаді, в тому числі у стосунках з фізичними чи юридичними особами.

В цьому контексті, голосування, в якому брав участь ОСОБА_2, не стосувалось будь-яких інших фізичних чи юридичнихосіб, не впливало і не могло вплинути на об'єктивність прийняття ним рішень або вчинення чи не вчинення дій на посаді. Можливість використання ним посади секретаря міської ради в своїх інтересах в майбутньому при вирішенні тих чи інших службових завдань, є нічим іншим, як припущенням, що не може мати в данному випадку будь-яких правових наслідків.

Разом з тим, беручи участь у голосуванні ОСОБА_2 виконував свої представницькі, тобто публічні, функції як депутат міської ради. Відповідно ч. 4ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування», депутат зобов'язаний брати участь у роботі сесій ради, засідань постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано. Згідно ч. 6 ст. 49 Закону, депутат має право ухвального голосу з усіх питань, які розглядаються на сесіях ради, а також на засіданнях постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано.

Обрання на посаду секретаря міської ради не є особистим привілеєм особи, яка виконує представницькі функції в громаді, а покладає на особу публічні обовязки, визначені законом. Оплату його праці в цьому випадку слід розцінювати як умову договору про публічну службу (трудового договору) та як матеріальне забезпечення за виконання відповідних обовязків, а не як пільгу чи перевагу.

Відповідност.1 Закону України «Про місцеве самоврядування», посадова особа місцевого самоврядування це особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження у здійсненні організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Таким чином, орган, який склав протоколи про адміністративні правопорушення, на думку суду, допустив помилкове тлумачення ч.1 ст.172-7та ч. 2 ст.172-7 КУпАП та положеньст.1 Закону України «Про запобігання корупції» при правовій оцінці голосування депутата при обранні його на виборну посаду.

Непогоджуючись з постановою суду прокурор Зіньківського відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області подав апеляційну скаргу в якій просив постанову суду скасувати, постановити нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП, наклавши на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу 350 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду стосовно питання про можливість розгляду апеляційної скарги прокурора, вислухавши доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та вважає за можливе оскарження прокурором постанови судді, пояснення ОСОБА_2, який заперечував проти розгляду апеляційної скарги та вважає, що прокурор не є уповноваженою особою для оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає розгляду.

Згідно до вимог ст. 7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних особистої свободи громадян.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді про адміністративні правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи суд розглянув протоколи про вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_2 та встановивши його невинуватість визнав ОСОБА_2 невинним у вчинені інкримінованих правопорушень, тобто суд будь-яких заходів примусового характеру до ОСОБА_2 не застосовував.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що прокурор не є процесуальною особою, яка повноважна на оскарження рішення суду в справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що всупереч зазначеним вимогам закону прокурор подав апеляційну скаргу апеляційний суд приходить до висновку про необхідність залишення скарги без розгляду та повернення її особі, яка її подала.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд Полтавської області,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу в.о.начальника Зіньківського відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області Чубенка А. І. на постанову Зіньківського районного суду Полтавської області від 24 липня 2017 року стосовно ОСОБА_2 залишити без розгляду та апеляційну скаргу з додатками повернути особі яка її подала.

Постанова набирає законної сили з моменту її винесення і оскарженню не підлягає.

Суддя В.П. Томилко.