Справа № 464/7607/16-п Головуючий у 1 інстанції: Теслюк Д.Ю.
Провадження № 33/783/82/17 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року Апеляційний суд Львівської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, його адвоката Найди В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1, на постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 13 грудня 2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 275,60 гривень судового збору.

Згідно з постановою, ОСОБА_2 визнаний винним за те, що він 01.10.2016 р. о 22.45 год. у м. Львові по вул. Сихівській, 15, керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, невиразна вимова, нестійка хода), від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись із рішенням судді місцевого судді, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на неправомірність постанови, просить таку скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_2 покликається на те, що при розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Як зазначає ОСОБА_2, судом не приділено належної уваги деяким обставинам складання протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема у протоколі серії АП2№057861 від 01 жовтня 2016 року про адміністративні правопорушення вказано, що 01.10.2016 року о 22 год. 45 хв. він керував з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а у постанові серії АР№342067 від 01 жовтня 2016 року про адміністративне правопорушення, що він скоїв порушення (перетнув лінію горизонтальної розмітки 1.3) 01.10.2016 року о 23 год. 35 хв., що і було причиною зупинки.

Окрім цього, судом також не було враховано грубі порушення інспекторами патрульної поліції вимог законодавства, зокрема під час розгляду справи про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі та прийняття рішення, йому не було надано правової допомоги, відеозапис не вівся безперервно, що не дає змоги дослідити обставини справи в сукупності.

Також в протоколі про адміністративне правопорушення вказані свідки події, яких не допитано судом і в письмових поясненнях яких не вказано про відмову від підпису правопорушника, в самому протоколі також відсутні підписи свідків, які б засвідчували його відмову від підписання протоколу, а також відсутній відповідний рапорт інспектора УПП м.Львова.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його адвоката на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що така не підлягає до задоволення.

У судовому засіданні в апеляційному суді ОСОБА_2 підтримав свої апеляційні вимоги та додав, що 01.10.2016 року не перебував за кермом транспортного засобу у стані алкогольного сп'яніння, відмовився проходити огляд на виявлення стану алкогольного сп'яніння, оскільки спішив додому до свого сина, а дії працівників поліції, на той час, - його колег пояснює упередженим ставленням до нього.

Дослідивши усі наявні у справі матеріали, апеляційний суд приходить до переконання суддя районного суду дотримався вимог закону, зокрема ст.ст. 245, 252 КУпАП, всебічно й повно дослідив усі обставини справи та зробив обґрунтований висновок про наявність вини у вчиненні ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується сукупністю зібраних та перевірених судом доказів.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №057861 (а.с.1), який складений згідно з вимогами ст.256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, ОСОБА_2 01.10.2016 року о 22 год. 45 хв. у м. Львові по вул. Сихівській, 15, керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, невиразна вимова, нестійка хода), від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу і в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які у протоколі своїми підписами засвідчили факт відмови від проведення огляду на стан сп'яніння та відмови від його підписання.

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 (а.с.2-4), такі засвідчили факт відмови водія транспортного засобу «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_2, - ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння як на місці зупинки автомобіля, так і від проведення огляду в закладі охорони здоров'я. Окрім цього, свідок ОСОБА_6 зазначила, що після ознайомлення працівником поліції ОСОБА_2 зі складеними відносно нього протоколом та постановою, незважаючи на неодноразові прохання поставити підписи та надати пояснення, останній не реагував.

Підстав для недовіри та сумнівів щодо правдивості пояснень вказаних свідків, апеляційний суд не вбачає, оскільки вони узгоджуються не тільки між собою, а й з іншими доказами.

Згідно з вимогами п.3.5 Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100, після активації нагрудної відеокамери все спілкування повинно бути записане безперервно.

Поряд з тим, згідно з п.3.6 вказаної Інструкції зазначено, що нагрудні відеокамери не повинні використовуватись, зокрема, під час розмови з іншими поліцейськими та в інший час, коли немає контакту з особами.

В силу п.5.3. відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників патрульної поліції є доступними для ознайомлення громадськості у порядку та у спосіб, встановлені чинним законодавством України та Інструкцією.

З долученого до матеріалів справи DVD-диску записів відеофіксації нагрудної камери працівника поліції (а.с.26) вбачається, що транспортний засіб «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_2, був зупинений працівниками поліції. Вказаним транспортним засобом керував ОСОБА_2 та під час перевірки документів на місці зупинки автомобіля протягом тривалого часу неодноразово йому було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп'яніння на спеціальному засобі «Драгер» та було роз'яснено порядок проходження повного медичного огляду у закладі охорони здоров'я, на що він не реагував.

Даний відеозапис проводився та оприлюднювався згідно з вимогами чинного законодавства, а отже доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

ОСОБА_2, який будучи на момент затримання інспекторами поліції працівником Управління патрульної поліції у м.Львові, було роз'яснено його права та обов'язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, з огляду на те, що законодавством передбачено право особи користуватися юридичною допомогою адвоката саме при розгляді справи, такий скористався своїм правом на захист у суді, відтак твердження апелянта про порушення його права на захист працівниками поліції є безпідставними.

Таким чином, дослідженими та перевіреними судом доказами, які є належними та допустимими, стверджується вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, а відтак доводи апеляційної скарги в цій частині розцінюються судом як спосіб захисту з метою уникнення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Щодо невідповідності години вчинення адміністративного правопорушення, на які покликається ОСОБА_2 як на підставу скасування постанови судді місцевого суду, такі покликання не заслуговують на увагу з огляду на те, що судом першої інстанції було встановлено, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, мало місце саме 01.10.2016 року о 22 год. 45 хв., а невідповідність в часі, зазначена у протоколі АП2 №057861 та постанові АР№342067, не вплинула на правильність висновків судді.

Адміністративне стягнення ОСОБА_2 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, щопритягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування або зміни постанови судді не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

постанову судді Сихівського районного суду м.Львовавід 13 грудня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП- залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області Т.М.Урдюк