Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2017 року м. Рівне

Суддя Апеляційного суду Рівненської області Остапук В.І., за участі ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1 та його захисника-адвоката Луцюка М.І., розглянувши апеляційну скаргу останнього на постанову судді Здолбунівського районного суду Рівненської області від 23 червня 2017 року, -

встановив:

Даною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

За постановою суду, ОСОБА_1, обіймаючи посаду голови Уїздецької сільської ради Здолбунівського районну Рівненської області будучи службовою особою органу місцевого самоврядування 7 рангу 4 категорії у період з 06.11.2015 року по теперішній час перебуваючи на посаді голови Уїздецької сільської ради Здолбунівського районну Рівненської області, відповідно до рішень сесії сільської ради №1 від 06.11.2015 року, являючись суб'єктом відповідальності за корупційне правопорушення, усвідомлюючи наявну суперечність між його приватними інтересами та службовими повноваженнями, яка впливала на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, діючи умисно з мотивів особистих інтересів з метою одержання бюджетних коштів у якості премії, не повідомляв колегіальний орган сесію Уїздецької сільської ради Здолбунівського районну про наявний у нього конфлікт інтересів та відповідно приймав (видавав) і підписував розпорядження №11 від 27.01.2016 року, №16 від 29.03.2016 року, №20 від 26.04.2016 року, № 24 від 24.05.2016 року, №25 від 24.06.2016 року, №26 від 08.07.2016 року, №29 від 25.08.2016 року, №30 від 26.09.2016 року, № 34 від 17.10.2016 року в умовах реального конфлікту інтересів, а саме: не виніс на розгляд сесії Уїздецької сільської ради Здолбунівського районну Рівненської області вирішення питання про визначення розміру та нарахування йому премії у період виконання ним обов'язків сільського голови, а самостійно прийняв рішення та видав розпорядження про преміювання себе особисто. Внаслідок чого він неправомірно одержав бюджетні кошти у формі виплати премії на загальну суму 12 596,06грн.

У поданій на постанову суду апеляційній скарзі Луцюк М.І. просить скасувати оскаржувану постанову суду і закрити провадження по справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що ОСОБА_1 при виконанні своїх службових повноважень вжив всі необхідні дії для запобігання виникненню реального конфлікту інтересів. Звертає свою увагу на те, що ОСОБА_1 діяв виключно в межах своїх повноважень наділених Рішенням № 8 Уїздецької сільської ради від 06.11.2015 року.

Заслухавши та проаналізувавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Луцюка М.І., які підтримали апеляційні вимоги, доводи прокурора щодо залишення постанови суду без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції», під конфліктом інтересів розуміється суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень. При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним.

Обов'язковою ознакою, за якою будь-яка неправомірна поведінка державних службовців або інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, може визнаватися корупційною, є корисливий або інший особистий інтерес таких осіб або інтерес третіх осіб.

Крім того, корупційні правопорушення характеризуються умисною формою вини.

Частиною 1 ст.172-7 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Згідно примітки 2 у вказаної статті, під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Об'єктивна сторона даного правопорушення полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які можуть вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, привести до невиконання або неналежного виконання своїх посадових обов'язків, тому зобов'язана була повідомити про це своєму керівникові, однак не зробила цього.

Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 показав, що перебуває на посаді голови Уїздецької сільської ради Здолбунівського районну Рівненської, рішення про преміювання працівників цієї сільради та себе особисто, приймав у відповідності до чинного законодавства України та у відповідності з Рішенням № 8 Уїздецької сільської ради від 06.11.2015 року, яким йому доручено на протязі 2015-2016 років видавати розпорядження про преміювання сільського голови, надання матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань при виході у відпустку в розмірі середньомісячної заробітної плати з послідуючим затвердженням їх на сесії сільської ради. Таким чином умислу на незаконне отримання бюджетних коштів в якості премії в нього не було, оскільки вважав, що вжив всі необхідні дії для унеможливлення виникнення реального конфлікту інтересів.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 листопада 2015 року, на сьомому скликані Уїздецької сільської ради Здолбунівського районну Рівненської були вирішені питання, зокрема, про визначення повноважень сільського голови ОСОБА_1, доручено останньому на протязі 2015-2016 років видавати розпорядження про преміювання сільського голови, надання матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань при виході у відпустку в розмірі середньомісячної заробітної плати з послідуючим затвердженням їх на сесії сільської ради та затверджено положення про преміювання працівників цієї сільської ради (а.с. 14-17).

Як вбачається з матеріалів справи, хоч всі розпорядження ОСОБА_1, щодо преміювання себе та працівників сільської ради в подальшому були затвердженні на сесії цієї сільської ради (а.с.29, 30), однак видаючи такі розпорядження, ОСОБА_1 не повідомляв у встановлений законом порядку щодо визначення розміру та нарахування йому премії у період виконання ним обов'язків сільського голови.

З врахуванням вищенаведеного судом першої інстанції було правомірно визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП.

Разом з тим, при вирішенні питання щодо накладення стягнення на ОСОБА_1 судом не було враховано те, що на момент винесення оскаржуваної постанови минули строки накладення адміністративного стягнення.

Статтею 38 КУпАП передбачено, що судом при розгляді справи про адміністративні правопорушення, стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Враховуючи, що вказане правопорушення вчинене ОСОБА_1 було виявлене 20.03.2017 року та цього ж числа цей факт зареєстрований в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події ГУНП в Рівненської області, а справу судом розглянуто 23 червня 2017 року, тобто з моменту його виявлення пройшло більше трьох місяців, то на момент розгляду справи в суді першої інстанції минули строки накладення адміністративного стягнення, що в силу п.7 ст.247 КУпАП є підставою для закриття справи.

За таких обставин, постанова судді Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 червня 2017 року є незаконною та підлягає скасуванню.

Виходячи з вище викладеного та керуючись п. 7 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КпАП України,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Здолбунівського районного суду Рівненської області від 23 червня 2017 року стосовно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова я є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Рівненської області В.І. Остапук