Справа № 359/9730/16-п Головуючий у І інстанції Туманова К. Л.
Провадження № 33/780/117/17 Доповідач у 2 інстанції Данілов
Категорія 429 02.02.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 лютого 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської області Данілов О.М., за участю:

представника особи, яка притягується до відповідальності: Чернецького Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України Київської митниці ДФС на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2016 року, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, місце роботи: старший механік суден дальнього плавання , проживає за адресою: АДРЕСА_1;

визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., вилучену валюту у розмірі 1740 доларів США, 190 євро та 115 англійський фунтів стерлінгів - повернуто ОСОБА_2.

В С Т А Н О В И В:

05 листопада 2016 року о 21 год. 00 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль», громадянин України ОСОБА_2, який прибув до України з Німеччини, м. Франкфурт, літаком авіакомпанії «LH», рейсом № 1492, обрав за формою проходження митного контролю проходження (проїзд) через «зелений коридор». Після перетину ним «білої лінії» було виявлено 12 801 доларів США, 190 євро та 115 англійських фунтів стерлінгів. За протоколом вилучено 1740 доларів США, 190 євро та 115 англійський фунтів стерлінгів, решту грошових коштів у сумі 11 061 долар США пропущено пасажирові.

Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України громадянином України ОСОБА_2, який формою проходження митного контролю обрав проходження через «зелений коридор», готівки в обсязі, що підлягає обов'язковому письмовому декларуванню відповідно до Постанови Правління НБУ від 27.05.2008 №148, мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2016 року, громадянина України ОСОБА_2, визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., вилучену валюту у розмірі 1740 доларів США, 190 євро та 115 англійський фунтів стерлінгів - повернуто ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі Державна фіскальна служба України Київська митниця ДФС просить скасувати постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2016 року та постановити нову постанову якою, громадянина України ОСОБА_2, визнати винним у вчиненні порушення митних правил за ст. 471 МК України, застосувати до нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень та конфіскації затриманої по справі валюти у сумі 1740 доларів США, 190 євро та 115 англійських фунтів стерлінгів.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Оцінюючи на правовій підставі докази, суд першої інстанції виходив із того, що громадянин України ОСОБА_2 своїми діями, які полягали у проходженні митного контролю «зеленим коридором», де передбачено наявність у громадян готівки в сумі, що не перевищує 10 000 євро, або еквівалент цієї суми в іншій валюті, порушив встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, оскільки на момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації не надав, до моменту перетину ним «білої лінії» з приводу декларування до інспекторів митниці не звертався.

Суд першої інстанції в повній мірі врахував обставини справи, характер скоєного, особу правопорушника, відсутність обтяжуючих обставин, прийшов до правильного висновку, що на правопорушника може бути накладено стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без конфіскації вилученої валюти.

На підставі статті ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 працює через посередництво компанії "ВІТА Марітайм" на посаді старшого механіка на суднах. Відповідно до контракту в період з 22.09.2016 р. по 04.11.2016 р. (а.с. 26), він знаходився в рейсі на судні "Platinum Ray Stamco S.M." суднохідної компанії " S.M.", та його заробітна плата за даний період складала 10 310 євро про що свідчить зарплатний рахунок (а.с.48-49). Отже, під час перетину митного кордону України він мав при собі грошові кошти, що належать йому особисто та є його заробітною платою, яку він отримав, працюючи офіційно за кордоном на підставі контракту. Дані грошові кошти він ввозив на територію України з метою забезпечення свого повсякденного життя.

Суд першої інстанції обґрунтовано та правомірно посилається на п.10 ч. 2 Конвенції про захист заробітної плати № 95, від 1949 року яка ратифікована законом № 2996-IV від 19.10.2005 року, де вказано: «Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї», оскільки достовірно встановлено, що валютні кошти, які являються безпосереднім предметом правопорушення, переміщення яких через митний кордон України обмежено законодавством є заробітною платою ОСОБА_2.

З такими висновками Апеляційний суд погоджується в повному обсязі, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та узгоджуються з нормами чинного законодавства України виходячи з наступного.

Обтяжуючих відповідальність особи обставин апеляційним судом не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи особу винного, природу походження та мету використання грошових коштів, майновий стан правопорушника, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд приходить до висновку, що застосування конфіскації, предметів порушення митних правил, в даному випадку є порушення положень ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, тобто є не пропорційним, оскільки покладає на ОСОБА_2, «індивідуальний надмірний тягар».

Приймаючи до уваги вищевказані обставини та дані, на які послався суд при визначенні стягнення для ОСОБА_2, апеляційний суд вважає за можливе погодитись з постановою суду першої інстанції.

Доводи, які зазначені в апеляційній скарзі Державної фіскальної служби України Київської митниці ДФС, апеляційний суд вважає такими, що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та законність прийнятої постанови.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України Київської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2016 року щодо ОСОБА_2 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДЯ