Апеляційний суд міста Києва
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

12 липня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Тютюн Т.М. за участю ОСОБА_3 - особи, щодо якої винесено постанову, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Велика ЛюбашаКостопільського району Рівненської області, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,

на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 квітня 2017 року,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.04.2017 року на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, з посиланням на протокол про адміністративне правопорушення, 15 березня 2017 року о 15 годині 15 хвилин ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_2 на вул. Бульварно-Кудрявській, 51 у м. Києві з ознаками наркотичного сп'яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння ухилився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

При цьому зазначає про недотримання інспектором патрульної поліції вимог ст.266 КУпАП, п.5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103, п.6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів _________________________________________________________________________________________

Справа № 33/796/1468/2017 Постанова винесена суддею Піхур О.В.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, оскільки після зупинки поліцейським не проводився його зовнішній огляд, на користь чого свідчить відсутність відповідної інформації у протоколі та акт огляду.

Також вважає, що суддя всебічно, повно і об'єктивно не з'ясував обставини справи, не дав оцінку цим даним та його поясненням, згідно з якими він у кабінеті лікаря не відмовлявся проходити огляд. Після того, як жодних з перелічених у протоколі ознак наркотичного сп'яніння у нього виявлено не було, він відмовився від підпису наданого лікарем аркуша паперу, що не містив ідентифікаційних даних стосовно належності саме до лабораторного дослідження, зміст та мета якого йому була незрозуміла. На вимогу пояснити мету підписання цього аркуша лікар не надав будь-які пояснення, здійснити фотофіксацію цього бланку також не дозволив і відмовився провести лабораторне дослідження за відсутності його підпису.

Крім того, ОСОБА_3 подав клопотання про поновлення строку оскарження постанови, пропуск якого обґрунтовує тим, що про її існування дізнався лише 03.05.2017 року після отримання копії, що підтверджується роздруківкою з сайту УДППЗ "Укрпошта".

Вислухавши пояснення ОСОБА_3, який підтримав клопотання про поновлення строку оскарження постанови і апеляційну скаргу та просив їх задовольнити, опитавши правопорушника, свідка ОСОБА_4, дослідивши інші докази в справі та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до таких висновків.

Згідно з ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подана 12.05.2017 року, тобто з пропуском встановленого законом строку. Справу розглянуто за відсутності ОСОБА_3, і згідно з витягом з офіційного сайту УДППЗ "Укрпошта" стосовно відстеження за штрихкодовим ідентифікатором пересилання внутрішнього поштового відправлення копія судового рішення отримана ним 03.05.2017 року (а.с.28). За таких обставин строк оскарження постанови пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з'ясовані всебічно, повно і об'єктивно в їх сукупності.

При цьому суд при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і винести постанову, зміст якої має відповідати вимогам ст.283 КУпАП.

Цих вимог закону суддею місцевого суду під час розгляду справи та при винесенні постанови дотримано не було.

Зазначаючи про те, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення підтверджується даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, рапорті, поясненнях свідків та самого правопорушника, суддя не взяв до уваги пояснення правопорушника, який категорично заперечив факт відмови від проходження огляду на стан сп'яніння, і не вжив заходів для їх перевірки.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 15 березня 2017 року о 15 годині 15 хвилин ОСОБА_3 на вул. Бульварно-Кудрявській, 51 у м. Києві керував автомобілем НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме, зіниці очей не реагували на світло, тремтіння кінцівок рук, невиразна вимова, і від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння в кабінеті лікаря нарколога в присутності двох свідків відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР (а.с.1).

З письмових пояснень свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_4 вбачається, що 15 березня 2017 року о 16 годині 42 хвилини на вул. Визволителів, 6 вони були запрошені співробітниками патрульної поліції в якості свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_3, який відмовився від проходження медичного огляду у лікаря-нарколога та за допомогою приладу "Drдger" (а.с.2).

Згідно з рапортом інспектора 10 роти 2 батальйону УПП в м. Києві ДПП ОСОБА_6 під час патрулювання 15.02.2017 року в складі екіпажу на вул. Бульварно-Кудрявській, 51 був зупинений водій ОСОБА_3 з ознаками наркотичного сп'яніння, який спочатку погодився пройти огляд на стан сп'яніння, однак по прибуттю на вул. Визволителів, 6 до лікаря нарколога відмовився проходити огляд (а.с.4).

Як слідує з письмових пояснень ОСОБА_3, наданих при складанні протоколу, коли він разом з поліцейськими на їхню вимогу приїхав до Київської міської наркологічної лікарні "Соціотерапія", то не відмовлявся проходити огляд. Він відмовився підписати документи для проходження огляду, які були йому незрозумілі, не містили печатки лікарні і які йому не дозволили навіть сфотографувати. Доказом цього є відео з нагрудних камер поліцейських (а.с.3).

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 вину у вчиненні правопорушення не визнав та по суті пояснив, що був зупинений працівниками поліції за порушення вимог ПДР. На пропозицію пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння у закладі охорони здоров'я погодився. Залишивши автомобіль, сів в автомобіль патрульної поліції, і його доставили до лікарні "Соціотерапія", де лікар його оглянула і перед відібранням зразків біологічного середовища для лабораторного дослідження надала на підпис, як йому вже зараз відомо, інформовану добровільну згоду пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболення. Сфотографувати цей документ йому не дозволили і, оскільки він відмовився його підписати, лікар відмовилася проводити огляд. У присутності свідків, яких запросили поліцейські, щоб засвідчити його відмову від огляду, він намагався пояснити вказані обставини.

Свідок ОСОБА_4 дала суду пояснення про те, що, повертаючись додому з навчання, разом з ОСОБА_7 була запрошена поліцейськими, щоб засвідчити відмову водія від проходження огляду на стан сп'яніння. Свою відмову ОСОБА_3 обґрунтовував тим, що йому надали на підпис документ, який був без печатки закладу. Ознак наркотичного сп'яніння, про які зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, у ОСОБА_3 не було.

З метою з'ясування обставин складання протоколу апеляційним судом було витребувано запис нагрудної камери (відеореєстратора) працівника Управління патрульної поліції у м. Києві. На ньому зафіксовано, що коли ОСОБА_3 погодився здавати зразки біологічного середовища, лікар надала йому на підпис документ - Інформовану добровільну згоду пацієнта, не пояснивши його змісту, та повідомила, що цей документ виключно для закладу охорони здоров'я. На прохання ОСОБА_3 сфотографувати документ відмовила та пояснила, що він зможе отримати копію лише на запит і з дозволу адміністрації лікарні. Оскільки ОСОБА_3 не підписав документ, що мотивував відсутністю на ньому реквізитів, як то печатка, реєстраційний номер, лікар відмовилася проводити огляд (а.с.73).

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що пояснення ОСОБА_3 знайшли своє підтвердження, оскільки вони узгоджуються з поясненнями свідка та записом відеореєстратора, а тому покладає їх в обґрунтування своїх висновків.

З цих же підстав суд не бере до уваги протокол про адміністративне правопорушення та письмові пояснення свідків, які викладені на бланку стандартного зразка, і відомості в яких навіть про те, що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду за допомогою приладу "Drдger", який призначений виключно для визначення стану алкогольного, а не наркотичного сп'яніння, не відповідають дійсності.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що Інформована добровільна згода пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболення є формою первинної облікової документації № 003-6/о, яка затверджена наказом МОЗ України від 14.02.2012 року № 110.

У відповідності з п.2 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 003-6/о "Інформована добровільна згода пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболення", затвердженої наказом МОЗ України від 14.02.2012 року № 110, ця форма заповнюється пацієнтом, який звернувся в заклад охорони здоров'я та дає згоду на проведення йому діагностики та лікування, у разі необхідності на оперативне втручання та знеболення. Це здійснюється у присутності лікуючого лікаря даного закладу охорони здоров'я.

Згідно з п.5 Інструкції форму № 003-6/о можна використовувати в медичній карті амбулаторного хворого (форма № 025/о) або медичній карті стаціонарного хворого (форма № 003/о), що затверджені цим же наказом, а також у медичній карті переривання вагітності (форма № 003-1/о) та історії пологів (форма № 096/о), затверджених наказом МОЗ України від 26.07.1999 року № 184.

Оскільки ОСОБА_3 не був пацієнтом, який звернувся в заклад охорони здоров'я для проведення діагностики та лікування, а був доставлений працівниками поліції за направленням для проходження огляду на стан алкогольного та наркотичного сп'яніння, що підтверджується листом заступника головного лікаря з медичної частини КМНКЛ "Соціотерапія" (а.с.67), він мав право відмовитися від підпису цієї форми. Разом з тим, лікар нарколог не була його лікуючим лікарем, а тому законних підстав висувати вимогу стосовно підпису документа та відмовлятися від проведення огляду у неї не було.

Таким чином під час розгляду справи в апеляційному суді встановлено, що ОСОБА_3 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння не відмовлявся, а тому його апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова судді - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, тобто у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_3 строк оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 квітня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 квітня 2017 року, якою на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 /шестисот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 /десять тисяч двісті/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.М. Тютюн