Справа № 720/915/17
Провадження № 3/720/421/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2017 року суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області Ляху Г.О., з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, непрацюючого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, за ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

12 червня 2017 року близько 22 години 58 хвилин ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1 в с. МагалаПрут Новоселицького району Чернівецької області з ознаками алкогольного спяніння та на вимогу працівників поліції від проходження медичного огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав та пояснив, що у вечорі 12 червня 2017 року під час зупинки працівниками поліції автомобілем НОМЕР_1 в с. МагалаПрут Новоселицького району керував не він, а його товариш ОСОБА_4, в той час коли він знаходився на пасажирському сидінні. У звязку із тим, що він автомобілем не керував, він відмовився від проходження медичного огляду на стан спяніння та від підписання протоколу про адміністративне правопорушення.

Слід зазначити, що під час розгляду справи в суді ОСОБА_3 змінював свою позицію та давав суперечливі пояснення.

Так, на початку слухання справи він пояснив, що не керував автомобілем та знаходився у тверезому стані, а тому дії працівників поліції, з якими він до цього не був знайомий, є йому незрозумілими.

Проте, після дослідження матеріалів справи, ОСОБА_3 змінив свою позицію і раніше дані пояснення та уточнив, що ввів в оману суд, оскільки насправді під час зупинки автомобіля працівниками поліції він перебував в стані спяніння і напевно тому працівники поліції захотіли його освідчити. В той же час, факт керування автомобілем не визнав.

Не дивлячись на невизнання ОСОБА_3 свої вини у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, його вина у відмові від проходження медичного огляду на стан спяніння повністю доказана дослідженими доказами.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 280401 від 13 червня 2017 року вбачається, що 12 червня 2017 року близько 22 години 58 хвилин ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1 в с. МагалаПрут Новоселицького району Чернівецької області з ознаками алкогольного спяніння та на вимогу працівників поліції від проходження медичного огляду на стан сп'яніння та від підписання протоколу відмовився в присутності двох свідків.

Аналогічне слідує з довідки Чернівецького обласного наркологічного диспансеру № 1573 від 12 червня 2017 року.

З пояснень свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 доданих до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_3 в їх присутності відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння та від підписання протоколу про адміністративне правопорушення. В той же час ОСОБА_3 мав зовнішні ознаки спяніння та запах алкоголя з ротової порожнини.

Опитаний в суді інспектор Новоселицького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецьківй області ОСОБА_9 пояснив, що 12 червня 2017 року він разом з інспектором Слепцовим Р.О. несли патрулювання в с. Магала-Прут Новоселицького району. Близько 23 години ним був помічений автомобіль НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, який рухався із не вимкненою фарою та причепом з сіном, на якому знаходилися двоє осіб, після чого ним був зупинений даний автомобіль для зясування причин допущеного порушення та не допуску можливого падіння пасажирів з сіна на дорогу. На момент зупинки в салоні автомобіля знаходився тільки водій ОСОБА_3. Останній зупинився на відстані близько 20-30 метрів від нього, після чого один з пасажирів, який знаходився в причепі на сіні стрибнув на землю та спробував сісти за кермо автомобіля, в той час коли ОСОБА_3 намагався сісти на сидіння пасажира в салоні автомобіля. Так як ці дії проходили у нього на очах, він спробував зупинити незаконні дії ОСОБА_3 та його товариша, однак останній взяв документи та ключі від автомобіля, після чого зайшов на подвіря одного з сусідніх господарств та влаштував з ними конфлікт, ображаючи їх. Оскільки фактично автомобілем керував ОСОБА_3, який мав ознаки алкогольного спяніння та відмовився назвати свої паспортні дані, вони запросили його проїхати в райвідділення поліції. Проте, по дорозі ОСОБА_3 назвав своє імя та визнав факт вживання пива і керування транспортним засобом. Зважаючи, що після перевірки ОСОБА_3 по базі даних було встановлено справжність його особи, вони відвезли його в наркодиспансер, де останній відмовився в присутності свідків від проходження медичного огляду на стан спяніння, у звязку із чим відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення від підписання та отримання якого він також відмовився в присутності двох свідків.

Аналогічні пояснення дав опитаний працівник поліції ОСОБА_10, який додав що до цієї події він та ОСОБА_9 з ОСОБА_3 не були знайомі та не перебували в будь-яких відносинах, а тому скласти неправомірний протокол, за що є кримінальна відповідальність, у ОСОБА_9 не було ніякої зацікавленості, так як обставини викладені у протоколі повністю відповідають обставинам події.

Оцінивши у сукупності дослідженні докази, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_3 у керуванні транспортним засобом та відмові від проходження медичного огляду на стан спяніння повністю доказана та його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В той же час, невизнання ОСОБА_3 факту керування автомобілем, оцінюю як спосіб його захисту, з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, так як його покази у вказаній частині повністю спростовуються матеріалами справи.

Слід зазначити, що з метою неупередженого та всебічного розгляду справи, судом також були викликані до суду та опитані свідки сторони захисту.

Так, ОСОБА_4П пояснив в суді, що 12 червня 2017 року під час зупинки працівниками поліції автомобілем НОМЕР_1 в с. МагалаПрут Новоселицького району керував він, не ОСОБА_3.

Аналогічні пояснення дав ОСОБА_11, який пояснив, що під час зупинки автомобілем керував ОСОБА_4, в той час коли ОСОБА_3 перебував на пасажирському сидінні, а він на сіні в причепі до автомобіля.

Аналізуючи у сукупності досліджені докази, приходжу до висновку про те, що пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_11 суперечать дослідженим судом доказам, а тому оцінює їх критично як такі, що надані суду з метою укриття вчиненого правопорушення ОСОБА_3, який є їх приятелем, з яким вони працюють разом по найму.

Усуваючи розбіжність між поясненнями ОСОБА_12, ОСОБА_4, ОСОБА_11 та іншими дослідженими доказами, слід виходити з того, що вони протилежно різняться, у звязку із чим, частина з них є неправдивими.

Пояснення працівників поліції є послідовними та підтверджуються іншими письмовими доказами справи.

В той же час, пояснення свідків сторони захисту є суперечливими, протиричать один одному та не підтверджується іншими доказами.

Так, ОСОБА_4 пояснив, що у вечорі 12 червня 2017 року автомобілем керував він, а не ОСОБА_3. Він уточнив, що перебував у тверезому стані та чітко памятає обставини події. В той же час, ОСОБА_4 пояснив, що на сіні в причепі до автомобіля знаходився тільки ОСОБА_11, інших осіб він там не бачив.

Ці пояснення повністю різняться поясненням ОСОБА_11, який уточнив, що на сіні в причепі до автомобіля в момент зупинки перебував він та малолітні двоє дітей ОСОБА_4, яких він тримав за руки, щоб останні не випали з причепу.

Зазначена обставина фактично обґрунтовує та пояснює присутність ОСОБА_4 в причепі автомобіля з метою догляду за своїми дітьми в момент керування транспортним засобом ОСОБА_3, на що послалися в своїх поясненнях працівники поліції.

Крім цього, ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_3 перебував в тверезому стані та від нього не було запаху алкоголю, що фактично заперечував сам ОСОБА_3, який вказав, що він перебував в стані спяніння та від нього був сильний запах алкоголю.

А тому вважаю безпідставним посилання захисника правопорушника на закриття провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_3 на підставі пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_11, оскільки останні фактично є неправдивими та суперечать наявним у справі доказам.

Також безпідставними є твердження захисника про те, що працівники поліції не зясували всіх обставин справи та не відібрали пояснення від очевидців події, якими є ОСОБА_4 та ОСОБА_11, оскільки з пояснень працівників поліції слідує, що останні відмовилися давати їм свої паспортні дані та фактично спровокували конфлікт на місце події.

Отже, встановивши порушення правил дорожнього руху, працівник поліції ОСОБА_9 з дотриманням порядку, визначеному КУпАП та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за № 1395, склав протокол про адміністративне правопорушення, діючи на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом.

Також слід врахувати, що ОСОБА_3 при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення мав можливість пояснити свою позицію та причини невизнання своєї провини, однак від пояснень та підписання протоколу відмовився, тим самим з самого початку складання відносно нього протоколу обрав позицію захисту як невизнання своєї вини у вчиненні правопорушення.

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини та особу порушника, обставини, що пом'якшують та обтяжують його відповідальність, а також його майновий стан.

Приймаючи до уваги наведене, приходжу до висновку про необхідність накладання на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у виді штрафу із позбавленням права керування транспортними засобами, а також стягнути з нього на користь держави судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 130 ч.1, 221, 283, 284, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 320 гривень зарахувавши їх на рахунок № 0001, МФО 820019, код кваліфікації доходів бюджету 22030106, , отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві.

Постанова може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її винесення через Новоселицький районний суд до апеляційного суду Чернівецької області.

Суддя: