АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14червня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року в справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою провадження в справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи рішення про закриття провадження в справі відносно ОСОБА_4, суд першої інстанції, перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників ДТП, свідка ОСОБА_6 та інспекторів патрульної поліції ОСОБА_7 і ОСОБА_8, які здійснювали оформлення даної дорожно-транспортної пригоди, а також дослідивши висновок експертного дослідження №0162 від 12.04.2016 року за підписом експерта ОСОБА_9, дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, внаслідок чого провадження в справі було закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням, інший учасник дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року та прийняти нову, якою визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення. При цьому, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, зазначає, що під час судового розгляду суддя не повно з'ясував всі обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, формально підійшов до вивчення обставин справи, що потягло за собою винесення помилкового рішення про відсутність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що під час розгляду справи суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_4 здійснив виїзд на перехрестя з другорядної дороги та залишив поза увагою його пояснення про те, що перед виїздом на перехрестя ОСОБА_4 взагалі не дивився наліво, що є порушенням п. 16.11 ПДР України, згідно якого, водій ОСОБА_4 мав право розпочинати рух через перехрестя, лише переконавшись в тому, що своїми діями він не створить небезпеку для руху водіям, які рухаються по головній дорозі, а наявність інформаційно-вказівного знаку 5.7.2 Розділу 33 ПДР України (виїзд на дорогу з одностороннім рухом) не знімає з водія обов'язку переконатись у безпечності свого маневру. Також вказує, що рухався головною дорогою, на яку виїхав через арку з двору будинку АДРЕСА_1 і жодних знаків, які б забороняли виїзд та рух праворуч вулицею Пітерською за напрямком його руху не встановлено, однак суд не дав оцінку цій обставині та не прийняв до уваги при винесенні рішення.

Крім того зазначає, що висновок спеціаліста ОСОБА_9, на який послався суддя в оскаржуваному рішенні, містить істотні суперечності, що прямо впливають на його правильність, і цей висновок, на думку апелянта, був отриманий суддею та долучений до матеріалів справи у незаконний спосіб, оскільки ні він, ні ОСОБА_4 не ставили перед судом питання про проведення експертизи, а вказаний висновок був долучений за клопотанням адвоката ОСОБА_5, яка на момент розгляду не була учасником провадження в справі.

Доповівши матеріали справи за апеляційною скаргою, вислухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити, пояснення ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 які заперечували проти поданої скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи на обґрунтування апеляційних вимог, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.02.2016 року інспектором УПП в м. Києві був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №347878 відносно ОСОБА_4 за порушення ним п.п. 16.11 ПДР України. Згідно даного протоколу, ОСОБА_4, 29.02.2016 року о 13 год. 30 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вул. Петровського та виїжджаючи на вул. Пітерська, що в місті Києві, порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху України, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Даний протокол разом з іншими матеріалами був направлений до Солом'янського районного суду м. Києва для розгляду по суті, за результатами якого, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 було закрито за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Закриваючи провадження в справі, суд першої інстанції, перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, обґрунтовано зазначив, що в діях ОСОБА_4 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду справи про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, інший учасник дорожньо-транспортної пригоди - водій автомобіля марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2, ОСОБА_2 підтримав свої письмові пояснення, надані ним працівникам патрульної служби на місці ДТП і в суді першої інстанції та 01.11.2017 року в судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що він 29.02.2016 року приблизно о 13 год. 20 хв., керуючи автомобілем «Мерседес», забрав свою дружину з дитиною, яка в цей час перебувала у будинку АДРЕСА_1, після чого виїжджаючи з двору повернув направо в напрямку Чоколівського бульвару. При цьому наголошував, що при виїзді з прилеглої території вказаного будинку на проїзну частину вул. Пітерської відсутні дорожні знаки які б забороняли виїзд та рух праворуч вулицею Пітерська. Вказував, що наближаючись до перехрестя вул. Пітерська - вул. Петровського (вул. І.Світличного), побачив знак 2.1 «Дати дорогу», що був встановлений по напрямку руху автомобіля «Шевроле», під керуванням водія ОСОБА_4 (по вул. Петровського), який зменшивши швидкість надавав йому перевагу в русі, однак в цей час водій автомобіля «Шевроле» - ОСОБА_4 несподівано для нього різко прискорився в результаті чого відбулось зіткнення.

Особа, відносно якої провадження в справі було закрито - ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 заперечували проти поданої апеляційної скарги та, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення судді, просили залишити його без зміни. При цьому ОСОБА_4 підтримав свої пояснення щодо обставин виникнення дорожньо-транспортної пригоди, наданих ним працівникам патрульної служби на місці пригоди і в суді першої інстанції та 31.01.2017 року в судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що він 29.02.2016 року приблизно о 13 год. 20 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_3, рухався по вул. Петровського (вул. І. Світличного) в напрямку вул. Пітерська. Під'їжджаючи до даного перехрестя, побачив встановлені дорожні знаки - 2.1 «Дати дорогу» разом зі знаком 5.7.1 «виїзд на дорогу з одностороннім рухом» та знак 5.35.1 «Пішохідний перехід». Виконавши вимоги зазначених дорожніх знаків, зменшивши швидкість та впевнившись у відсутності перешкод зліва та справа, розпочав виїзд на вказане перехрестя зі швидкістю приблизно 20 км/год, однак коли він вже перебував на середині перехрестя, в ліву частину його автомобіля в'їхав транспортний засіб марки «Мерседес», під керуванням водія ОСОБА_2, який в цей час на великій швидкості рухався по вул. Пітерська напрямку Чоколівського бульвару, незважаючи на те, що на даній ділянці рух транспортних засобів дозволено тільки в напрямку вул. Єреванська.

Наголошував, що ОСОБА_2 був обізнаний про те, що він рухається по дорозі з одностороннім рухом з порушенням вимог правил дорожнього руху, оскільки мешкає неподалік місця даної пригоди, і саме тому рухався з великою швидкістю, щоб швидко проїхати відрізок дороги, на якому останній порушував вимоги ПДР України.

Також вказував, що якби в цьому випадку у даному напрямку рухались оперативні транспортні засоби, які мають право відступати від деяких вимог правил дорожнього руху, він, би побачив увімкнений проблисковий маячок або почув спеціальний звуковий сигнал та надав би цим транспортним засобам можливість безперешкодного проїзду.

Під час апеляційного розгляду справи представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 16.11.2016 року подав до суду клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи, а тому постановою Апеляційного суду міста Києва від 31.01.2017 року, для з'ясування обставин за яких відбулась дорожньо-транспортна пригода та усунення протиріч, що містяться у поясненнях водіїв - учасників даної пригоди, була призначена судова авто-технічна експертиза, виконання якої доручено експертам Київського міського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, у зв'язку з чим провадження по справі було зупинено до отримання висновків експертизи.

За результатами проведення судової автотехнічної експертизи, 24.05.2017 року до Апеляційного суду міста Києва надійшов висновок експерта №12-1/402 від 16.05.2017 року і розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 призначено на 14.06.2017 року, про що повідомлено учасників судового розгляду.

Як вбачається з даного висновку, експертне дослідження проводилось за двома варіантами - згідно показань водія ОСОБА_4 та показань водія ОСОБА_2:

- так, згідно показань показань водія ОСОБА_4, з технічної точку зору, в даній дорожній обстановці, в діях водія автомобіля НОМЕР_4 - ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам п. 16.11 та дорожнього знаку 2.1 ПДР України, а в діях водія автомобіля «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2 - ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам дорожніх знаків 3.21; 5.7.2 ПДР України;

- згідно показань водія ОСОБА_2, з технічної точку зору, в даній дорожній обстановці, в діях водія автомобіля НОМЕР_4 - ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам п. 16.11 та дорожнього знаку 2.1 ПДР України, а в діях водія автомобіля «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2 - ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам п. 10.11 України;

У відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 16.11 ПДР України передбачено, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Згідно диспозиції ст. 124 КУпАП,обов'язковою ознакою вказаного адміністративного правопорушення є наявність причино-наслідкового зв'язку між діями особи у вигляді порушення правил дорожнього руху та наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів.

Виходячи з положень п.п. 1.3, 1.4 вказаних Правил, учасники дорожнього руху зобов'язані виконувати їх вимоги, при цьому кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Матеріалами справи встановлено, 29.02.2016 року о 13 год. 30 хв., на перехресті вулиць Петровського (вул. І. Світличного) та Пітерська в м. Києві відбулось зіткнення автомобілів НОМЕР_5, під керуванням водія ОСОБА_4 та «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 Безпосередньо перед виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Шевроле» рухався по вул. Петровського (вул. І.Світличного) і наближався до перехрестя з вул. Пітерська з боку вул. А.Міцкевича, а водій автомобіля «Мерседес» виїхав з двору будинку №7 по вул. Пітерська і наближався до перехрестя з вул. Петровського (вул. І.Світличного) з боку вул. Єреванська.

Згідно довідки КП «Київдорсервіс» про стан технічних засобів регулювання дорожнього руху по вул. Пітерська в м. Києві Вих.№053/04-14/4692 від 09.12.2016 року (а.с. 108-109), проїзна частина вулиці Пітерська є дорогою з одностороннім рухом, по якій рух транспортних засобів дозволено лише в напрямку Чоколівського бульвару, яка є головною дорогою по відношенню до вул. Петровського (вул. І.Світличного).

При цьому, перед виїздом з вул. Петровського (вул. І.Світличного) на вул. Пітерська, безпосередньо перед даним перехрестям встановлені дорожні знаки 5.7.2 (виїзд на дорогу з одностороннім рухом), 2.1 (дати дорогу) та 5.35 (пішохідний перехід), які зобов'язують водіїв, що рухаються вулицею Петровського (вул. І.Світличного) зі сторони вул. А.Міцкевича надати дорогу транспортним засобам, що під'їжджають до даного перехрестя по вул. Пітерська та інформують, що рух транспортних засобів по цій вулиці дозволяється лише в напрямку Чоколівського бульвару.

Отже, переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів апеляційної скарги, вважаю, що висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди - водіїв ОСОБА_4 та ОСОБА_2 щодо руху керованих ними автомобілів; схемою ДТП, на якій зафіксовано напрямок руху та місце зіткнення транспортних засобів (а.с. 2); даними, що містяться у висновку експерта №0162 від 12.04.2016 року (а.с. 42-44) та висновку судової авто-технічної експертизи №12-1/402 від 16.05.2017 року (а.с. 124-134), даними довідки КП «Київдорсервіс» щодо організації дорожнього руху по вул. Пітерська та наявності технічних засобів регулювання дорожнього руху (а.с. 108-109), які у своїй сукупності вказують на відсутність підстав вважати, що дії водія ОСОБА_4 перебувають у причинно-наслідковому зв'язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та пошкодженням транспортних засобів.

Відповідно до п. 1.10. Правил дорожнього руху України термін «дати дорогу» - це вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість. При цьому, цими ж Правилами визначено, що «перевага» це право на першочерговий рух стосовно інших учасників дорожнього руху.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про те, що дана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок невиконання водієм ОСОБА_4 вимог п. 16.11 ПДР України, який виїжджаючи на перехрестя з другорядної дороги, не переконався у безпечності свого маневру, не надав переваги в русі транспортним засобам, що наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, суд не приймає до уваги, оскільки водій автомобіля «Мерседес» - ОСОБА_2 здійснював рух в межах смуги транспортного засобу назустріч загальному потоку, а тому в даному випадку не мав переваги в русі відносно напрямку руху водія автомобіля «Шевроле» - ОСОБА_4, навіть за умови відсутності дорожніх знаків, які б забороняли водію ОСОБА_2 виїзд та рух праворуч вулицею Пітерська.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що матеріали справи не містять, а в апеляційній скарзі не наведено доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_4 вимог Правил дорожнього руху України та наявності причинно-наслідкового зв'язку між його діями та виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, а тому враховуючи вищевикладене, постанова судді Солом'янського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року про закриття провадження відносно ОСОБА_4 у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування та притягнення останнього до адміністративної відповідальності, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року, якою провадження в справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/796/316/2017 Категорія КУпАП: ст. 124 КУпАП

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.