Номер провадження: 33/785/1165/17
Номер справи місцевого суду: 511/1040/17
Головуючий у першій інстанції Теренчук Ж.В.
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі головуючого Копіци О.В., за участі особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2, розглянувши його апеляційну скаргу на постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.06.2017 року відносно:

ОСОБА_2, який народився в респ. Азейбаржан ІНФОРМАЦІЯ_1 року, громадянина України, працюючого водієм по найму, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду 1-ої істанції ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на шість місяців.

Відповідно до вказаної постанови суду, 20.04.2017 року о 12 год., ОСОБА_2 на стоянці біля оптового ринку на вул. М. Жукова, 38 в м. Одеса, рухаючись на автомобілі «ГАЗ-2705» держ. знак НОМЕР_1 заднім ходом, порушивши вимоги п.10.9 Правил дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку і здійснив зіткнення з автомобілем «Субару» держ. знак НОМЕР_2, який належить ОСОБА_4 та стояв позаду, внаслідок чого автомобіль «Субару» отримав механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що визнає фактичні обставини справи, а свої дії пояснює тим, що в умовах дощової погоди, вийшовши з автомобілю, не помітив пошкоджень на автомобілі «Субару», а з місця ДТП поїхав, оскільки поспішав додому.

Він щиро кається у вчиненні правопорушення, але вважає, що постанова судді підлягає зміні в частині накладеного адміністративного стягнення, оскільки суддя невмотивовано застосував до нього найсуворіший вид адміністративного стягнення. Суд також не врахував, що він проживає в сільській місцевості, утримує домашнє господарство, а користування автомобілем є щоденною необхідністю, оскільки він його використовує для роботи.

До того ж, суддя не врахував, що у потерпілого немає до нього матеріальних претензій, а пошкодження його автомобілю у вигляді деформації переднього підкрилку, було незначним.

Застосування до нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами він вважає надто суворим, адже він вперше притягається до адміністративної відповідальності, позитивно характеризується, тому просить змінити постанову судді з позбавлення права керувати транспортними засобами на штраф.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити. Він зазначив, що ДТП явилось збігом обставин і до тяжких наслідків не призвело.

Потерпілий ОСОБА_4 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з"явився, причини не явки не повідомив.

Заслухавши ОСОБА_2, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, приходжу до висновків про таке.

Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за зазначених у постанові обставин, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №038121 від 29.05.2017 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_4, про обставини пошкодження його автомобіля;

- схемою місця ДТП, в якій зафіксовано місце зіткнення автомобілів, а також наявність у автомобіля «Субару» механічних пошкоджень у вигляді деформації переднього правого підкрилку;

Зазначені обставини в апеляційній скарзі не заперечується, тому суд апеляційної інстанції вважає, що дії ОСОБА_2 кваліфіковані правильно за ст. 124 КУпАП, як порушення учасником дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення в частині накладення адміністративного стягнення характером вчиненого правопорушення, але вважаю, що стягнення на ОСОБА_2 накладено з порушенням приписів ст.ст. 33 - 35 КУпАП.

Так, у випадках, коли санкція закону, по якому особа визнається винуватою, передбачає різні види стягнень, суддя при винесенні постанови, повинний мотивувати застосування того або іншого виду стягнення.

Як видно зі змісту мотивувальної частини постанови, суд першої інстанції зазначив, що при накладенні стягнення враховує лише характер вчиненого правопорушення.

Разом з тим, відповідно до приписів ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Пунктом першим частини першої статті 34 КУпАП, передбачено, що обставинами, що пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнається щире розкаяння винного.

На порушення зазначених вище норм КУпАП, суд першої інстанції не врахував жодних обставин про особу порушника, а саме те, що ОСОБА_2 має сім'ю, двох неповнолітніх дітей, проживає в сільській місцевості, позитивно характеризується, щиро кається у вчиненому правопорушенні.

Окрім того, суд першої інстанції, при накладенні адміністративного стягнення, не врахував, що ОСОБА_2 вперше притягується до адміністративної відповідальності, а потерпілий претензій матеріального характеру до нього не має, а інше судом не встановлено.

Обставиною, що пом'якшує відповідальність ОСОБА_2, відповідно до приписів ст. 34 КУпАП є визнання вини та щире розкаяння.

Обставини, що обтяжують його відповідальність у постанові не наведені, отже, вони відсутні.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 стосовно щоденної необхідності у користуванні автомобілем, оскільки ця потреба пов'язана з його роботою, апеляційний суд вважає обґрунтованими.

У відповідності до приписів п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

За наявності таких даних, позбавлення ОСОБА_2 права керувати транспортними засобами, не можна визнати справедливим, законним і обґрунтованим, тому йому необхідно обрати більш м'який вид адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 293, 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - задовольнити.

Постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.06.2017 року, в частині накладення адміністративного стягнення, - змінити, наклавши на ОСОБА_2 стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області: О.В. Копіца