АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/92/17 Номер провадження 33/786/228/17Головуючий у 1-й інстанції Іващенко Ю. А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання - Жури Н.Л.

захисника - ОСОБА_2

апелянта ОСОБА_3

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2

на постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16.02.2017 року

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 10200,00 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

Згідно з постановою суду, 30.12.2016 року о 11 год.20 хв., в. Лубни, по вул. Дзержинського, ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного спяніння керував автомобілем НОМЕР_1.

Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_3 вбачається, що він не згодний з постановою. Він не заперечував на місці і не заперечує зараз факту вживання ним алкоголю 30.12.2016 року. Але стверджує, що при цьому він не виконував в стані алкогольного спяніння функцій водія. Коли приїхав працівник поліції ОСОБА_4, автомобіль ОСОБА_5 стояв на узбіччі. ОСОБА_4 не пропонував йому пройти на місці огляд на стан спяніння. Проте, проти волі ОСОБА_5 відвіз його до наркодиспансеру. Оскільки він не керував в стані алкогольного спяніння транспортним засобом вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. В звязку з цим просить скасувати постанову судді та закрити провадження по справі.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а постанова скасуванню із закриттям провадження по справі, виходячи з такого.

Відповідно до вимог статей 252,280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та обєктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та зясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі по адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані алкогольного спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом ст.266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного спяніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан спяніння. Направлення особи для огляду на стан спяніння і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Огляд особи на стан спяніння, проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП вважається недійсним.

Визнаючи ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, суддя послався на те, що його вина підтверджується поясненнями інспектора Лубенського ВП Громенка С.І., свідка ОСОБА_6, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_7, висновком щодо медичного огляду ОСОБА_3 на стан спяніння.

Також суддя навів в своїй постанові пояснення свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7, які підтвердили пояснення ОСОБА_3 про те, що 30.12.2016 року він допомагав прибрати з дороги поламаний автомобіль ОСОБА_8, який він був змушений зіштовхнути своїм автомобілем на узбіччя. Також суддя навів у своєму рішенні пояснення ОСОБА_10 про те, що зранку 30.12.2016 року її чоловік пішов до гаража допомагати ремонтувати автомобіль товариша.

Не надавши жодної оцінки показанням вище наведених свідків, суддя критично оцінив пояснення ОСОБА_3 щодо вживання ним алкоголю після того, як він вже не керував автомобілем.

Натомість, суддя послався на доведеність вини ОСОБА_3 в порушенні п.2.9 Правил дорожнього руху України, кваліфікував його дії за ч.1 ст.130 КУпАП та наклав адміністративне стягнення.

Однак, з такими висновками судді погодитись не можна, виходячи з такого.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП саме за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного спяніння.

Проте, як вбачається зі змісту протоколу судового засідання, в суді першої інстанції свідок ОСОБА_6 пояснив, що близько 11 год. 30.12.2016 року він бачив, як машина ОСОБА_3 тягла по дорозі ще одну машину. При цьому свідок стверджує, що ОСОБА_3 був пяний. Коли близько 12.40 год. повертався додому, то бачив, що зазначені автомобілі вже не рухались, а стояли «обличчям» одна до одної. Свідка обурила поведінка пяного ОСОБА_3 і він викликав працівників поліції (а.с.22-23).

З вище наведеного вбачається, що працівник поліції ОСОБА_4 який складав протокол про адміністративне правопорушення не бачив самого факту керування ОСОБА_3 транспортним засобом, а знає про це з чужих слів.

Зі змісту цього ж протоколу судового засідання вбачається, що працівник поліції ОСОБА_4 (який складав протокол про адміністративне правопорушення) пояснив, що не бачив самого факту керування ОСОБА_3 транспортним засобом, а приїхав на вул.. Дзержинського в м. Лубни за викликом слідчо-оперативної групи. В цей час, ОСОБА_3 транспортним засобом вже не керував (а.с.22).

Аналогічні пояснення ОСОБА_4 надав суду апеляційної інстанції.

Одночасно ОСОБА_4 апеляційному суду пояснив, що члени опер групи Лубенського ВП та свідки, які тримали ОСОБА_3 повідомили йому, що ОСОБА_3, перебуваючи за кермом свого автомобіля створив аварійну ситуацію. Чому пояснень цих осіб немає в матеріалах справи ОСОБА_4 не пояснив.

В той же час, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які обєктивні дані щодо керування ОСОБА_3 близько 11 год. 30.12.2016 року транспортним засобом.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 складався о 15.30 год. 30.12.2016 року(а.с.2). В цьому протоколі є підписи свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12, але, в звязку з відсутністю їх пояснень, не зрозуміло чи вони свідки вчиненого ОСОБА_3 правопорушення, чи - його відмови від дачі пояснень.

Вище зазначена обставина залишилися поза увагою судді, незважаючи на те, що він послався на цей протокол, як на доказ вини ОСОБА_3

Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення долучені не оригінали, а ксерокопії пояснень ОСОБА_6 та ОСОБА_13 (а.с.3-4). Незважаючи на це, суддя не повернув матеріали на доопрацювання. Натомість послався в своїй постанові на пояснення ОСОБА_13, як на доказ вини ОСОБА_3

Таким чином, під час апеляційного перегляду встановлено, що доводи ОСОБА_3 щодо відсутності обєктивних доказів керування ним транспортним засобом об 11 год. 30.12.2017 року є слушними.

В ході апеляційного перегляду ОСОБА_3 фактично не заперечував, що на час його огляду о 15.10 год. 30.12.2016 року в Лубенському обласному наркологічному диспансері він дійсно перебував в стані алкогольного спяніння. Такі його пояснення узгоджуються як з дослідженим під час апеляційного розгляду актом медичного огляду № 47 від 30.12.2016 року (а.с.47-48), так із показаннями лікаря-нарколога ОСОБА_14, який підтвердив, що незважаючи на те, що ОСОБА_3 відмовився від обстеження лікар за клінічними ознаками встановив, що останній перебуває в стані алкогольного спяніння.

З огляду на це доводи апелянта щодо порушень під час його огляду в медичній установі є безпідставними, а Висновок щодо результатів медичного огляду № 47 від 30.12.2016 року згідно якого станом на 15.10 год. 30.12.2016 року ОСОБА_3 перебуває у стані алкогольного спяніння є правильним.

В той же час, цей Висновок не може бути покладений в основу судового рішення щодо вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в звязку з відсутністю обєктивних доказів того, що близько 11.20 год. 30.12.2016 року (як зазначено в постанові) ОСОБА_3 керував транспортним засобом.

З наведеного вбачається, що суддя формально підійшов до розгляду справи та передчасно дійшов висновку щодо доведеності вини ОСОБА_3 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Таке рішення не можна вважати законним та обґрунтованим. Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає до задоволення, а оскаржувана ним постанова скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП суддя апеляційного суду

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16.02.2017 року, а провадження у справі закрити у звязку з недоведеністю вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ А.А.ГОНТАР