АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/501/17 Справа № 712/5482/17 Головуючий по 1 інстанції Орленко В. В.
Категорія:ч. 2 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Іваненко І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2017 р. м. Черкаси

Суддя Апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 травня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки; стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 320 грн., -

в с т а н о в и в :

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 травня 2017 року ОСОБА_3 визнаний винним за ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме у тому, що він 03.05.2017 року о 04:05 год. керував автомобілем RENAULT KANGOO, н.з. НОМЕР_2, в м. Черкаси по вул. Смілянській, 132/1 в стані алкогольного сп'яніння повторно протягом року. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Цим він порушив п. 2.9 а ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 травня 2017 року, скасувати її та закрити провадження у справі.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, ОСОБА_3 вказує, що не був викликаний належним чином на розгляд справи відносно нього, копію оскаржуваної постанови отримав 27 липня 2017 року, тому строк на апеляційне оскарження пропущений ним з поважних причин.

По суті апеляційних вимог вказує, що перебуває з 2013 року на обліку в КЗ «Черкаський обласний онкологічний диспансер» ЧОР з діагнозом «Лімфома Ходжкіна» 3 стадії (онкологічне захворювання), є інвалідом 2 групи загального захворювання. На утриманні має дружину та малолітнього сина. У зв'язку із тим, що не має можливості працювати та отримує лише пенсію по інвалідності, перебуває у дуже скрутному фінансовому становищі, тому змушений працювати на тимчасових або сезонних роботах, й автомобіль є основним джерелом його доходу. Зазначає, що висновок результатів медичного огляду, яким встановлено стан алкогольного сп'яніння, спричинений побічною дією вживаних ним ліків, що знижують увагу.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 142305 від 03.05.2017 р. відповідальність, передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП, натомість суд першої інстанції необґрунтовано притягнув його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП. Наведені судом докази на підтвердження його вини, а саме: протокол від 03.05.2017 р.; рапорт працівника поліції; пояснення свідків; акт огляду та картка обліку, не підтверджують вчинення ним правопорушення вдруге протягом року.

У судовому засіданні ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, які в ній наведені. Просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження в справі. Не заперечував факту керування транспортним засобом та результатів тесту на стан сп'яніння, однак вказав, що цей стан був викликаний вимушеним вживанням ним ліків на основі спирту, які він за призначенням лікаря має приймати, у зв'язку з тяжким онкологічним захворюванням. Утриматися від керування автомобілем він також не може, оскільки це його джерело заробітку.

Заслухавши пояснення обвинуваченого, вивчивши матеріли справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя вважає наступне.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 не був присутнім у суді під час розгляду справи відносно нього. Враховуючи, що копію постанови від 26.05.2017 р. він отримав 27.07.2017 року згідно з відміткою на його заяві від 24.07.2017 р. про видачу судового рішення (а.с. 16), а апеляційна скарга подана ним 02.08.2017 р., вважаю справедливим визнати названі апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду поважними, й вбачаю необхідним його поновити.

По суті апеляційної скарги вважаю наступне.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Суддя апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції вірно встановлені обставини вчинення правопорушення, обґрунтовано визнано ОСОБА_3 винним у його вчиненні і призначено законне стягнення згідно з санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта про те, що кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 130 є невірною, оскільки у матеріалах справи є довідка про те, що він вже вчиняв подібне правопорушення у лютому 2017 року (а.с. 7), й постановою суду від 02 березня 2017 року був встановлений факт доведеності його вини у вчиненні цього правопорушення, хоча тоді суд вирішив звільнити його від відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП.

Доводи стосовно того, що стан сп'яніння у обвинуваченого був викликаний вживанням не алкоголю як такого, а ліків на основі спирту, які він має приймати через хворобу, суд також вбачає такими, які не дають підстави вважати, що стану сп'яніння не було. Різновид спиртовмісної речовини, якою був викликаний стан сп'яніння, не може впливати на обставини відповідальності особи, яка керувала транспортним засобом під дією такої речовини.

Також суд не може визнати достатніми для звільнення особи від відповідальності обставини стосовно того, що ОСОБА_3 є хворим, має скрутне матеріальне становище, і керування автомобілем є його єдиним джерелом доходу, адже керування автомобілем під дією алкоголю чи лікарських засобів, які знижують увагу водія, є вкрай небезпечним і наражає на небезпеку не тільки самого водія, але й невизначене коло інших учасників дорожнього руху.

Тому вбачаю, що рішення суду першої інстанції є законним і справедливим по суті, особливо враховуючи, що попереднім рішення суду обвинуваченому був наданий шанс зробити належні висновки для себе, чого зроблено не було.

Суд не вбачає доцільним скасовувати рішення суду першої інстанції виключно з формальних міркувань стосовно того, що ОСОБА_3 не був присутнім під час розгляду його справи в суді першої інстанції, оскільки у матеріалах справи є підтвердження отримання ним виклику до суду (довідки про доставку SMS від 11.05.2017 р. та від 16.05.2017 р., а.с. 10, 12).

Враховуючи викладене вище та керуючись ст. 247, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 травня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 травня 2017 року відносно ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко