Номер провадження: 33/785/99/17
Головуючий у першій інстанції Попревич В.М.
Доповідач Потанін О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2017 року м. Одеса

Суддя Апеляційного суду Одеської області Потанін О.О., розглянувши матеріали адміністративної справи за скаргою адвоката Міхтаряна О.С., діючого в інтересах правопорушника ОСОБА_3 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.11.2016 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 29 серпня 2016 року, приблизно о 23 годині 50 хвилин, керував автомобілем Toyota Prado, державний номерний знак НОМЕР_1, біля будинку №2 по вул. Белінського, що у Приморському районі в м. Одесі у стані явного алкогольного сп'яніння від проходження медичного огляду відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2,5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді протоколу про адміністративне правопорушення у Приморському районному суді м. Одеси, постановою від 23.11.2016 р., ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП і накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік та штрафу у розмірі 10200 грн., стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

У своїй скарзі адвокат Міхтарян О.С. просить постанову суду скасувати, справу закрити. Вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою. Протокол про адміністративне правопорушення був складений працівниками поліції з порушенням профільного законодавства в частині безумовного надання перекладача особі, яка притягується до адміністративної відповідальності та не володіє українською мовою.

Так, ч.4 п.12 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від

06.11.2015№ 1376, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 за №1496/27941 (надалі - Інструкція), встановлено, що у разі якщо особа, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, не володіє українською мовою, протокол про адміністративне правопорушення складається за участю перекладача.

Як убачається з оскаржуваного протоколу про адміністративне правопорушення, працівникам поліції було достеменно відомо, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, а саме ОСОБА_3, являється громадянином ОСОБА_4, тобто тією особою, яка взагалі не володіє ані державною українською, ані російською мовами, в достатній для вільного спілкування мірі.

За таких обставин, представниками поліції порушено приписи Інструкції в частині обов'язкового надання перекладача особі, яка притягується до адміністративної відповідальності та не володіє українською мовою.

Наслідком порушення безумовного права ОСОБА_3 на перекладача стало порушення його права бути негайно й детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Частиною 4 ст.256 КУпАП передбачено, що при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені ст.268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Але ОСОБА_3 при складені даного протоколу про адміністративне правопорушення не роз'яснювалися його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, на зрозумілій для нього мові, як того вимагає Закон.

Він був за кермом, але автомобіль залишив біля скверу, та сам пішов до бару де вживав спиртні напої до 21 години, та чекав товаришів, які повинні були за ним приїхати та відвезти на його автомобілі його додому. Він друзів чекав в машині, заснув, розбули його вже працівники поліції, та склали протокол, який він відмовився підписувати. Автомобіль намагалися забрати на штраф майданчик, але приїхали його друзі і забрали його та автомобіль. Працівники поліції сказали йому приїхати до них та забрати посвідчення водія. Він приїхав до поліції, де йому запропонували підписати протокол, прочитати він його не міг, так як він був нерозбірливо написаний, він поставив свій підпис тільки під роз'ясненням прав. При ознайомлені з матеріалами справи в суді він виявив, що в графі «Тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами отримав» стоїть підпис, який він не ставив, та йому не належить. Судом не надано жодної правової оцінки його доводам щодо неправдивості доданих до протоколу пояснень свідків ОСОБА_5, та ОСОБА_12., які абсолютно однакі, начебто написані під копірку. Суду було достатньо його зізнання, що він відмовивися від проходження медичного огляду на стан сп'яніння. З протоколу про адміністративне правопорушення убачається, що графа «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення...» залишена скаржником пустою.

Така обставина може свідчити лише про те, що особа (громадянин ОСОБА_4), яка притягується до адміністративної відповідальності, дійсно не володіє українською мовою, а тому не мала можливості зрозуміти, яких саме пояснень від нього вимагає працівник поліції, та з приводу чого.

З огляду на це незрозумілим являється і посилання в протоколі на факт відмови ОСОБА_3 від медичного огляду на стан сп'яніння, а також від проходження експрес-тесту на вміст алкоголю в крові у присутності двох свідків, оскільки заявник не володіє державною (або в достатній мірі російською) мовою та без присутності перекладача не міг зрозуміти, що саме йому пропонують працівники поліції.

Також, хибними являються і посилання в протоколі на те, що ознаками алкогольного сп'яніння у ОСОБА_3 є не виразна мова. Як вже неодноразово було зазначено, ОСОБА_3 являється носієм турецької мови, не спілкується ані українською, ані (в достатній мірі) російською мовами, тому, напевно, його розмова на турецькій та намагання знайти спільну (російську) мову з працівниками поліції послугували підставою для помилкових висновків останніх стосовно його невиразної мови як свідчення факту сп'яніння.

Особисто ОСОБА_3 пояснював, що у той вечір алкоголю не вживав та ніколи б не сів за кермо автомобілю у стані сп'яніння.

Факт того, що ОСОБА_3 свідомо відмовився від проходження процедур на виявлення сп'яніння спростовується і тим, що він тричі погодився підписати протокол. При цьому, як вказано у протоколі, двічі відмовив поліцейським у медичному огляді та експрес-тесті, а також не залишив жодних пояснень по суті порушення. Така нелогічна поведінка ОСОБА_3 в момент складення адміністративного протоколу може вказувати лише на те, що останній до кінця і в повній мірі не розумів, а тому не був обізнаний з підстав затримання та притягнення до відповідальності, оскільки був обмежений у своєму праві бути негайно й детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

На користь того, що ОСОБА_3 не знаходився у стані сп'яніння також свідчать і його три власноручні підписи у протоколі, які виконані ним впевнено, з однаковим нахилом, чого неможливо зробити особі у стані алкогольного сп'яніння.

Немаловажною обставиною, яка ставить під сумнів висновки поліції щодо стану сп'яніння ОСОБА_3 являється і те, що співробітники поліції, після складення вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, видали ОСОБА_3 тимчасовий документ замість посвідчення водія та, начебто, будучи впевненими у стані алкогольного сп'яніння, дозволили ОСОБА_3 продовжити керувати автомобілем і поїхати далі.

Окрім того, працівниками поліції у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_3 відмовився від проходження експрес тесту на вміст алкоголю в крові на приладі Драгер Алкотест.

Однак, матеріали адміністративної справи не містять доказів того, що особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, пропонували пройти медичний огляд саме за допомогою приладу алкотест (Драгер) встановленого зразку. Відомості про вид, марку та інші характеристики цього засобу в оскаржуваному протоколі відсутні.

Переліком технічних засобів, що використовуються в підрозділах державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, який затверджений затверджено наказом МВС від 01.03.2010 №33, зареєстровано в Мінюсті України 30.03.2010 за №262/17557, передбачений вичерпний перелік спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння, як то: газоаналізатор "alcoquant 6020"; газоаналізатор "alcotest 6510"; газоаналізатор "alcotest 6810"; газоаналізатор "alcotest 7410 plus com"; прилад спеціалізований визначення концентрації парів етанолу в повітрі, що видихається, "алконт 01".

Отже, з вказано протоколу про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності не убачається, що вказаний працівниками поліції Драгер Алкотестер, запропонований ОСОБА_3 для проходження огляду на вміст алкоголю, передбачений діючим законодавством України.

Суддею міського районного суду були грубо попранні права громадянина ОСОБА_4 на справедливий суд, який упродовж всього розгляду його справи так і не зрозумів коли почнеться судовий процес та його пояснення по суті протоколу будуть заслухані судом.

У судовому засіданні, призначеному судом на 21.11.2016, суддя Попревич В.М. відмовив громадянину ОСОБА_4 ОСОБА_6 у клопотанні про надання перекладача та перекладі матеріалів адміністративного провадження на зрозумілу йому мову. Таке рішення було вмотивоване тим, що згідно ст.268 КУпАП можливість користуватися послугами перекладача являється правом особи, а надання перекладача не являється обов'язком суду.

Окрім того, суддя Попревич В.М., погодившись з думкою захисника ОСОБА_3 адвоката Мхітаряна О.С., визнав доцільним допит свідків та поліцейського за протоколом, яких постановив допитати у судовому засіданні. У зв'язку з чим розгляд справи відклав на 23.11.2016.

При цьому, захист наголошує, що у вказаному судовому засіданні суддя Попревич В.М., усвідомлюючи наявність мовного бар'єру між ним і громадянином ОСОБА_4 та неможливість справляння правосуддя через це, жодним чином не роз'яснював останньому його прав.

Своє спілкування з особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, суддя Попревич В.М. почав зі звинувачень у тому, що ОСОБА_3, начебто, спілкувався російською мовою за телефоном та в ході розмови йому було повідомлено про розгляд цієї справи 21.11.2016. Не бажаючи слухати жодних пояснень, без роз'яснення прав ОСОБА_3, суддя прямо звинуватив його у обмані та оголосив рішення про те, що притягує його до відповідальності в повному обсязі.

Як такого судового засідання 23.11.2016 взагалі не відбулося, права особі не роз'яснювалися, пояснення по суті правопорушення не заслуховувалися, переклад на зрозумілу мову не здійснювався, перекладач не забезпечувався, свідки та співробітники поліції не допитувалися.

В результаті порушення права громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_3 на перекладача, внаслідок чого він був позбавлений можливості бути обізнаним з приводу підстав притягнення його адміністративної відповідальності на зрозумілій йому мові, судом повністю порушені приписи вказаної процесуальної норми.

Стосовно незаконності відмови судді надати громадянину ОСОБА_4 перекладача слід зазначити наступне.

Так, як було зазначено вище, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право користуватися послугами перекладача.

Про недодержання судом процедури адміністративного провадження, передбаченого ст.279 КУпАП, підтверджується також і тим, що в оскаржуваній постанові значиться, що участь у судовому засіданні приймав адвокат Гудков С.О., який лише подав первинне клопотання про залучення перекладача та переклад матеріалів справи. Насправді ж у судових засіданнях, які відбулися 21 та 23.11.2016, приймав участь адвокат Мхітарян О.С. Проте суд навіть не спромігся з'ясовував склад учасників процесу, їх повноваження тощо.

Наведене являється безумовним свідченням суттєвих порушень норм процесуального права, допущених суддею внаслідок чого було постановлено незаконне й необґрунтоване рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а справа - закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, вислухавши думку адвоката Міхтаряна О.С., який просив про задоволення апеляційної скарги, та дослідивши матеріали справи, вважаю, що скарга не підлягає задоволенню, а постанова судді залишенню без змін з наступних підстав.

Адвокат Гудков С.О. та ОСОБА_3 у судовому засіданні, зазначили, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням норм статей 247,252,256,280,284 Кодексу про адміністративне правопорушення та порушенням профільного законодавства, просили залучити перекладача, з тих підстав, що ОСОБА_3 не володіє державною мовою.

В ході судового розгляду, було досліджені такі матеріали, що підтверджують провину ОСОБА_3, а саме: протокол про адміністративне правопорушення АП2 № 493920 від 29.08.2016 року; пояснення ОСОБА_9 від 29.08.2016 року; пояснення ОСОБА_10 від 29.08.2016року.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За таких обставин, суддя приходить до висновку про наявність у діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, при зазначених у постанові обставинах, підтверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення, показами свідків події, які підтвердили факт вчинення адміністративного правопорушення. Крім того, до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння ОСОБА_3 як видно з матеріалів справи, раніше не притягувався. Тому його дії кваліфіковані правильно за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд правильно врахував особу ОСОБА_3 та правильно призначив йому стягнення, яке відповідає характеру скоєного правопорушення.

Отже, адміністративне стягнення ОСОБА_3 призначено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, відповідно до якої при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його провини, майнове положення, обставини, які пом'якшують та обтяжують відповідальність.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, протесту прокурора суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу чи протест прокурора без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення після затримання правопорушника робітниками ДАЇ він визнав свою вину, та підпис в протоколі поставив в присутності свідків. Крім того, в протоколі найшло відображення, того, що йому були роз'яснені його права і він була сповіщена про місце і час розгляд справи. Неявка на розгляд справи не може бути поважною причиною для прийняття рішення по справі, тим більше що правопорушник знав коли і де справа буде розглядатись.

Доводи правопорушника викладені в апеляційній скарзі були перевірені і в ході апеляційного розгляду справи в повному обсязі знайшли підтвердження того, що ОСОБА_3 скоїв правопорушення в стані алкогольного сп'яніння.

Посилання захисника на то, що правопорушник не володіє державною мовою, а розмовляє тільки російською і турецькою. що не давало йому в повному обсязі зрозуміти обставини його затримання і вимоги поліцейського пройти медичне обстеження на стан алкогольного сп'яніння.

Як встановлено при розгляді справи в апеляційній інстанції ОСОБА_3 тривалий час мешкає на території України зі своєю сім'єю. Веде свій бізнес. Раз в квартал здає звіт в податкову інспекцію, звертається до митниці по справам бізнесу без допомоги перекладача, що свідчить про належний рівень його володіння мовою країни де він мешкає тривалий час. Крім того володіє зареєстрованим транспортом в Україні, що не заважає йому і їм користуватись

Крім того, при спілкуванні з представником суду він також підтвердив свій рівень знання мови, що давало можливість суду першої інстанції розглянути справу без перекладача. Крім того, в правопорушника було два адвоката які в встановленому законодавством порядку представляли його інтереси в органах державної влади і суду і могли роз'яснювати його права і обов'язки, обставини правопорушення і наслідки скоєного.

При встановленні факту керуванням автомобілем в стані алкогольного сп'яніння правопорушник в повному обсязі розумів, що порушив норми правил дорожнього руху України, не заперечував про ти даної обставини, йому були роз'ясненні його права і обов'язки, час і місце розгляду справи. З його сторони заперечень про факт правопорушення не надходило, технічний запис працівників поліції підтверджує дану обставину.

Питань про необхідність залучення перекладача ОСОБА_3 не ставив, а тільки після спілкування з адвокатами виникла версія про порушення його права на перекладача і не відповідності алкотестера.

При вивчені даних питань викладених в апеляції приходжу до висновку. що дана позиція є захисною пов'язаною з бажанням правопорушника і його адвокатів уникнути відповідальності за скоєне правопорушення.

Враховуючи викладене вважаю, що не має підстав для скасування або зміни постанови судді першої інстанції відносно ОСОБА_3

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 293, 294 КУпАП суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Міхтаряна О.С., діючого в інтересах правопорушника ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.11.2016 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП і накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік та штрафу у розмірі 10200 грн., стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп. - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Одеської області О.О.Потанін