АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/462/17 Справа № 712/7084/17 Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст.164 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2017 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Соломка І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення № 3/712/1761/17 відносно ОСОБА_3, що надійшли з Соснівського районного суду м. Черкаси за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 червня 2017 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,

проживаючий в ІНФОРМАЦІЯ_2, -

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП , і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., без конфіскації та стягнуто з нього на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн.

З даної постанови вбачається, що ОСОБА_3 30.03.2017 року о 13 год. 20 хв. в м. Черкаси, по вул. В. Ложешнікова, 1/1 на автомобілі НОМЕР_1 проводив господарську діяльність з надання послуг по перевезенню пасажирів на таксі без одержання ліцензії на даний вид діяльності, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, та апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 червня 2017 року, як незаконну, та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

В заяві зазначає, що ОСОБА_3 26.06.2017 р. не був присутнім під час розгляду справи в суді першої інстанції, оскільки не знав про судове засідання, повісток, смс та інших повідомлень від суду не отримував. Копію постанови отримав поштою 10.07.2017 року. Тому апелянт вважає, що строк на оскарження постанови суду пропущений з поважних причин.

В апеляційній скарзі вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою в зв'язку з тим, що місцевим судом було неповно та неправильно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів судом, а також через невідповідність висновків суду обставинам справи, та через порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Вказує, що під час розгляду справи місцевий суд не дотримався принципів повноти та об'єктивності судового розгляду, порушив вимоги ст. 268 КУпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не з'ясував всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, зокрема щодо того, чи було взагалі вчинено адміністративне правопорушення.

Зазначає, що згідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності», систематичність є обов'язковою ознакою даного правопорушення, однак суд першої інстанції не звернув увагу на дану обставину, а тому постановив незаконне рішення.

Перевіривши матеріали справи, які надійшли з Соснівського районного суду м. Черкаси, заслухавши думку ОСОБА_3 та його адвоката ОСОБА_4, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 289 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою може бути поновлено.

Як вбачається з постанови районного суду, 26.06.2017 р. ОСОБА_3 та його адвокат ОСОБА_4 не були присутніми при розгляді справи про адмінправопорушення в суді першої інстанції, копію оскаржуваної постанови суду ОСОБА_3 отримав поштовим листом 10.07.2017 року згідно даних штемпелю на конверті (а.м.49). Враховуючи викладене, вважаю, що строк на апеляційне оскарження даної постанови суду апелянтом було пропущено з поважних причин, тому він підлягає поновленню.

Щодо суті апеляційних вимог суд апеляційної інстанції вбачає наступне.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, окрім іншого, є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом, тобто при розгляді справи суд повинен належним чином з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюється наявними у справі доказами, оцінка яких здійснюється відповідно до ст. 252 КУпАП.

Згідно положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 164 КУпАП, адміністративна відповідальність встановлена за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Згідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» - підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обовязкові ознаки якої безпосередність, систематичність її здійснення з метою отримання прибутку. Тобто систематичність є обов'язковою ознакою інкримінованого апелянту правопорушення..

Відповідно ч. 1 ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Як зазначено в протоколі та постанові суду, ОСОБА_3 здійснює господарську діяльність з перевезення пасажирів на таксі без ліцензії на даний вид діяльності. Єдиним джерелом доказування того, що в діях ОСОБА_3 є склад інкримінованого йому правопорушення, є сам протокол про відповідне адміністративне правопорушення та пояснення пасажира ОСОБА_5Г . Інші дані стосовно такої діяльності ОСОБА_3 відсутні.

Відповідно ст. 3 Господарського Кодексу України під господарською діяльністю розуміють діяльність субєктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Із змісту викладеного не встановлено, яким чином ОСОБА_3 здійснює таку діяльність, який дохід був ним отриманий і на підставі яких даних був зроблений висновок, що в цьому випадку він здійснював систематично вказану діяльність, а не був це одиничний випадок. Всі ці обставини, як під час оформлення протоколу інспектором, так і при прийнятті постанови судом, з'ясовані не були та не дана оцінка діям ОСОБА_3 у контексті вимог ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Вважаю, що рішення суду першої інстанції є незаконне та необґрунтоване, оскільки з протоколу про адміністративне правопорушення від 30.03.2017 року (а.с.3) та матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_3 систематично займається перевезенням пасажирів, а лише 30.03.2017 року здійснював їх перевезення , а саме - ОСОБА_5, та, в свою чергу, протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про те, чи отримував останній кошти чи ні.

Таким чином, висновки районного суду, викладені в постанові про ніби-то здійснення ОСОБА_3 господарської діяльності з надання послуг по перевезенню пасажирів без одержання ліцензії є безпідставними та необґрунтованими.

Оскільки сам ОСОБА_3 категорично заперечує факт вчинення ним правопорушення, й інших доказів, крім змісту протоколу та пояснення пасажира ОСОБА_5 на підтвердження того, що склад правопорушення встановлений, немає, суд апеляційної інстанції вважає, що, виходячи з принципу презумпції невинуватості, у суду першої інстанції не було достатніх підстав вважати, що в діях ОСОБА_3 наявний склад правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП .

Тому постанова районного суду, як незаконна, підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП..

Враховуючи викладене вище та керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 червня 2017 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3- задовольнити.

Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 червня 2017 року щодо ОСОБА_3 - скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП..

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. А. Соломка