ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2017 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Колесник С.А., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: м. Харків, вул. Парізької Комуни, 160,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

18.07.2017 о 03-25 год. у м. Харків по провулку Скадовського, 34 водій керував автомобілем ВАЗ 21081 н.з. 966-93ХА з ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п. 2.5 Правил Дорожнього руху України, а з урахуванням того, що 16.01.2017 та 22.12.2016 року водія ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП, працівником поліції було складено протокол за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився, повідомлявся належним чином, заяв чи клопотань до суду не надав, у звязку з чим, враховуючи положення ст. 268 КУпАП України, справа була розглянута за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 18.07.2017 о 03-25 год. у м. Харків по провулку Скадовського 34 водій керував автомобілем ВАЗ 21081 н.з. 966-93ХА з ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Разом з тим, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція №1452/735).

Із аналізу наведених доказів та норм законодавства слід зробити висновок, що водій транспортного засобу має право відмовитись від проходження огляду на стан сп'яніння, про що складається відповідний протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, така відмова особи повинна бути прийнята працівниками поліції виключно у присутності двох свідків (ч. 2 ст. 266 КУпАП, п.6 Розділу 1 Інструкції № 1452/735), що в даному випадку і було виконано працівниками поліції.

Таким чином, відмова водія ОСОБА_1. від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп'яніння і є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Так, частина 3ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за двічі протягомроку вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті. Повторність правопорушення це повторне вчинення протягом календарного року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, і визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили.

Судом встановлено, а ОСОБА_1. не спростовано, що постановою Московського районного суду м. Харкова від 16.01.2017 року та постановою Київського районного суду м. Харкова від 22.12.2016 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час та за місцем вчинення правопорушення.

Таким чином провина ОСОБА_1М.у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, доведена у повному обсязі, права правопорушника судом не порушені.

Обставин, що помякшують та обтяжують відповідальність правопорушника за скоєне ним адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, особу правопорушника, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити покарання в межах санкції, яка встановлена за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу в дохід державиу розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом з тим, відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку. Однак, призначення цього покарання особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами, є неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 згідно облікових даних НАІС ДДАІ посвідчення водія не отримував.

При таких обставинах вбачаю неможливим застосовувати до особи стягнення у виді позбавлення певного права, якщо така особа цього права ніколи не набувала і не має.

В порядку ст. 401 КУпАП з правопорушника ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 320 грн.

На підставі викладеного та керуючись ч. 3 ст. 130, ст. ст. 13, 16, 401, 283, 284 КУпАП, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП України, та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 40800,00 (сорок тисяч вісімсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави судовий збір в розмірі 320 (триста двадцять) грн.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з моменту її винесення.

Постанова набирає чинність після закінчення 10-ти денного строку на її оскарження, та може бути пред'явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя С.А. Колесник