АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/1277/17Суддя 1 інстанції Биканов І. Р.
Номер провадження 33/774/56/К/17Суддя- доповідач ОСОБА_1.
П О С Т А Н О В А

07 липня 2017 року

м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, за участю захисника ОСОБА_2, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, непрацюючий, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. 00 коп., в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір в сумі 320 грн. на користь держави, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. 00 коп., в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнуто судовий збір в сумі 320 грн. на користь держави.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, водій ОСОБА_3 08.03.2017 року о 16.45 год. керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. Прорізній у м. Кривому Розі в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування постанови та закриття провадження у справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова суду підлягає скасуванню в звязку з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також недоведеністю його вини в скоєнні адміністративного правопорушення. На думку ОСОБА_3, суд при розгляді справи не дотримався повного та всебічного зясування обставин справи, заслухавши лише пояснення працівників поліції та прийняв рішення про накладення адміністративного стягнення, не зважаючи на наявність свідків по справі, які в судовому засіданні не допитувалися.

Крім того ОСОБА_3, вказує, що строк накладення адміністративної відповідальності на нього вже скінчився, тому справу необхідно закрити у звязку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_2, кожен окремо, вимоги та доводи апеляційної скарги, підтримали у повному обсязі й наполягали на її задоволенні.

Вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 152884 від 08 березня 2017 року, відповідно до якого ОСОБА_3 перебував за кермом автомобіля у стані алкогольного спяніння (а.с. 1); висновком КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР від 08.03.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_3 перебуває в стані гострої інтоксикації алкоголем (а.с.3), а також дослідженими відеозаписами з нагрудної камери інспекторів патрульної поліції УПП в м. Кривому Розі, які підтверджують керування ОСОБА_3 автомобілем НОМЕР_1 ( а.с.5).

Окрім того, допитані судом першої інстанції в якості свідків інспектори роти № 3 батальйону № 3 УПП в м. Кривий Ріг ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також підтвердили факт зупинення автомобіля під керуванням ОСОБА_3 й обставини складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення у звязку з його перебуванням за кермом автомобіля у стані алкогольного сп'яніння.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, вважаю, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_3 та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, обставини якого зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 152884 від 08 березня 2017 року.

Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначений протокол про адміністративне правопорушення складено інспектором роти № 3 батальйону № 3 УПП в м. Кривий Ріг лейтенантом поліції ОСОБА_5 з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254256 КУпАП, й жодних підстав вважати його не допустимим доказом з підстав складення останнього неповажною особою відповідно до доводів апеляційної скарги та пояснень захисника ОСОБА_2 під час судового розгляду, суд апеляційної інстанції не вбачає.

При цьому, не приведення законодавства України, зокрема змісту п. 2.5 ПДР України, у відповідність із Законом України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року, № 580-VIII, на момент вчинення правопорушення не може свідчити про відсутність у поліцейського права на складення протоколу у разі порушення водієм приписів ПДР України, оскільки згідно з п. 4 розділу ХІ Перехідних та Прикінцевих положень цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із ним, акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, згідно з приписами п. 1 ст. 255 КУпАП, посадова особа органів внутрішніх справ (Національної поліції), встановивши факт порушення водієм п. 2.5 ПДР України, наділена правом складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Будь-яких інших доказів, які б спростовували висновок суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апелянтом не надано.

При апеляційному перегляді порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, не встановлено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної ОСОБА_3 в частині закриття справи в звязку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 було складено 08.03.2017 року, а постанова суду, якою накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_3 , винесена 07 червня 2017 року, тому порушень положень ст. 38 КУпАП, щодо порушення строку накладення адміністративного стягнення , апеляційним судом не встановлено.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Накладаючи на ОСОБА_3 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, суд першої інстанції дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1