АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/472/17 Справа № 711/3055/17 Головуючий по 1 інстанції Піковський В. Ю.
Категорія:ч. 2 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Іваненко І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2017 р. м. Черкаси

Суддя Апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, захисника Солодкової С. І., інспектора Гнатовського О. В., інспектора Ю. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 липня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки; стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 320 грн., -

в с т а н о в и в :

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 липня 2017 року ОСОБА_3 визнаний винним за ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме у тому, що він 17.04.2017 року о 04.15 год. в м. Черкаси по вул. Надпільна, 392 керував автомобілем НОМЕР_1, із явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законному порядку водій відмовився на спеціальному технічному приладі DRAGER та КЗ ЧОНД у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.07.2017 р. та закрити провадження у справі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що постанова суду першої інстанції є незаконною, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, а судом не була встановлена його вина та не з'ясовані факти, які стосуються цієї справи.

Указує, що 17.04.2017 р. він не керував автомобілем, оскільки за кермом автомобіля знаходилась інша особа ОСОБА_5, який був допитаний в судовому засіданні в якості свідка та вказав, що саме він керував автомобілем, а потім із-за технічної несправності автомобіля зупинився по вул. Надпільній в м. Черкаси. В цей момент під'їхали працівники поліції, злякавшись яких, він пересів на пасажирське сидіння біля водія. Цей факт був зафіксований працівниками поліції за допомогою відеореєстратора.

Твердження місцевого суду про те, що на відео видно, що саме обвинувачений виходив з машини із місця водія, зазначає апелянт, не відповідає дійсності, оскільки на відео не відображено, що саме він виходить з автомобіля й не зрозуміло, за якими ознакам суддя місцевого суду вирішив, що це саме він. Стверджує, що вийшов з машини з пасажирського крісла біля водія та відкрив капот, й в цей час під'їхали працівники поліції та спитали страховий поліс. На що він відповів, що не скоював ДТП, а відтак вимагати в нього страховий поліс поліція не повинна.

Також вказує, що його захисником було заявлено клопотання про виклик в якості свідка інспектора поліції ОСОБА_6, яка разом з інспектором патрульної поліції ОСОБА_7 чергувала в ту ніч та знімала на відео, коли зупинили автомобіль. Однак, суддя, оголосивши перерву для вирішення цього клопотання, після перерви сказав, що вважає за недоцільне викликати іншого інспектора, а також одразу вказав, що ОСОБА_3 винен в даному адміністративному правопорушенні. Таким чином позбавив його та захисника можливості заявити інші клопотання та виступити в дебатах.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та його захисник апеляційну скаргу обвинуваченого підтримали з мотивів, які в ній наведені. Просили скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_3 складу правопорушення.

Поліцейський ОСОБА_7 у судовому засіданні показав, що в ході патрулювання працівниками поліції був зупинений автомобіль НОМЕР_1, за порушення ПДР, а саме проїзд перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора. З місця водія вийшов водій ОСОБА_3 та підняв капот автомобіля, а на пасажирському сидінні перебував пасажир ОСОБА_5 Вказує, що, зупинивши службовий автомобіль, біля водійських дверцят зупиненого автомобіля, чітко бачив, що із водійського місця вийшов саме ОСОБА_3, тобто останній був водієм автомобіля.

Поліцейський ОСОБА_8 у судовому засіданні надала такі ж покази, що й поліцейський ОСОБА_7 Підтвердила, що відео, яке є у справі, було зроблено з її камери спостереження. Вона чітко бачила, що ОСОБА_3 вийшов після зупинки саме з місця водія.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні показав, що саме він був за кермом, а ОСОБА_3 перебував на задньому кріслі автомобіля. Коли поліцейські зупинили автомобіль, ОСОБА_3 вийшов із задніх дверцят і підійшов до капота, а він, злякавшись, пересів з місця водія на переднє пасажирське крісло. Сам він з автомобіля не виходив.

У судовому засіданні було переглянуте відео з камери спостереження поліцейського, на якому видно, що під час зупинки автомобіля поліцейськими певна особа вийшла з дверцят водія автомобіля. Камера поліцейського зафіксувала лише рух особи від дверцят у напрямку до капота, взявши в поле зору нижню частину особи від пояса до землі, однак траєкторія руху особи на внутрішнє переконання судді чітко вказує, що ця людина вийшла саме з місця водія. Оскільки інша особа з автомобіля не виходила, що підтвердив у судовому засіданні й сам свідок ОСОБА_5, то логічним і підтвердженим є висновок, що ОСОБА_3, який стояв біля капоту автомобіля, і є тією особою, яку зафіксувала камера поліцейського при виході з дверцят водія.

Заслухавши пояснення учасників провадження, вивчивши матеріли справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Суддя апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції належно встановлені обставини, які дають обґрунтоване право притягнути ОСОБА_3 до відповідальності за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

З пояснень свідка ОСОБА_9 вбачається, що водій ОСОБА_3 у його присутності відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відповідно до законодавства України та відмовився від підписання адміністративних матеріалів (а.с. 3). Свідок ОСОБА_10 надав пояснення, які є аналогічними поясненням свідка ОСОБА_9 (а.с. 3).

Відповідно до «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

З протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту вбачається, що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, про що в протоколі про адміністративне правопорушення містяться підписи у відповідних графах свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 Після чого обвинуваченому було запропоновано пройти огляд лікарем закладу охорони здоров'я. Однак, ОСОБА_3 також відмовився від проходження такого огляду, що підтвердили зазначені свідки у своїй поясненнях. Також у поясненнях свідків підтверджується відмова ОСОБА_3 від отримання протоколу про адміністративного правопорушення.

Переглянувши надане працівником поліції відео з місця вчинення правопорушення, суд встановив, що працівниками патрульної служби, здійснюючи переслідування указаного вище автомобіля з увімкненим спеціальним звуковим сигналом, зупинили автомобіль, з водійських дверей якого вийшов саме ОСОБА_3 та підійшов до відкритого капоту.

Покази свідка ОСОБА_11 про те, що саме він був за кермом автомобіля, суд оцінює критично, оскільки він є знайомим ОСОБА_3, й намагається сприяти уникненню останнім відповідальності.

Виходячи з цього, дії обвинуваченого судом першої інстанції кваліфіковані вірно. Стосовно виду і розміру стягнення суддя апеляційного суду вбачає, що суд першої інстанції належно і обґрунтовано застосував до обвинуваченого стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами згідно з санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП в редакції Закону України від 07.07.2016 р. № 1446-VIII.

Тому суд вважає, що факт відмови обвинуваченого від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння був зафіксований у законний спосіб. Версію обвинуваченого про те, що він не керував автомобілем, суд апеляційної інстанції вбачає надуманою, оскільки вона спростовується відеоданими з відеореєстратора працівників поліції.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст. 247, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 липня 2017 року відносно ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко