Справа № 697/935/17
Провадження № 3/697/347/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2017 року Суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області Русаков Г.С., розглянувши матеріали, які надійшли від Канівського відділу поліції Золотоніського відділу Головного управління Національної поліції в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацююючого,-

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АВ2 № 046876 від 31.03.2017р. згідно якого ОСОБА_1 30.03.2017 року близько 23 год. 50 хв. керував автомобілем «Пежо» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Канів по вул. Леніна в стані алкогольного спяніння згідно висновку лікаря. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

У судове засідання для розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не з'явився з невідомих для суду причин, про місце, час і дату розгляду справи останній був повідомлений належним чином, за адресою яка була вказана в протоколі. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП вину не визнав. ОСОБА_1 розяснено ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України.

Враховуючи викладене та відповідно до правил ст. 268 КУпАП, суддя вважає за можливе справу щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП розглядати за його відсутності на підставі даних адміністративної справи.

Суддя, вивчивши матеріали адміністративного провадження, встановив наступне.

Відповідно до наданого на запит акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння встановлено, що даний акт не підписаний лікарем-наркологом та не зазначено, який саме лікар проводив огляд.

В протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 наддав пояснення, що керував атомобілем «Пежо», а перд тим випив безалкогольного пива.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами відповідно ст. 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.2.9. (а) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортними засобами у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ч.1 ст.130 КУпАП, керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого спяніння, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або передача керма особі, що знаходиться в стані алкогольного чи іншого спяніння - тягнуть за собою накладення адміністративного стягнення.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення міститься протокол про адміністративне правопорушення зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, при цьому акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який додано до матеріалів справи, складено з порушеннями, що робить неможливим встановлення здійснення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Ст. 266 КУпАП передбачає, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Пунктом 3 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановлено, що огляд у закладах охорони здоровя щодо виявлення стану спяніння проводиться лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною программою згідно з чиним законодавством.

Оскільки акт на стан спяніння не підписано та не зазначено прізвище лікаря-нарколога, немає можливості встановити, чи мав право даний лікар проводити огляд.

Пунктом 22 розділу ІІІ Інструкції встановлено, що висновки щодо результатів медичного огляду на стан спяніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер(Schmautzer)проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив,що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обовязок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку що в судовому засіданні не знайшло підтвердження порушення ОСОБА_1 п.2.9а Правил Дорожнього руху України та вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому справа про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення відповідно до ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП.

Керуючись ч.1 ст. 130, п.1 ст.247 КпАП України,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у звязку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через Канівський міськрайонний суд Черкаської області в десяти денний строк з дня винесення постанови.

Суддя Г . С . Русаков