Справа № 460/234/17 Головуючий у 1 інстанції - Українець П.Ф.
Провадження № 33/783/620/17 Доповідач - Калиняк О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2017 року м. Львів

Апеляційний суд Львівської області в складі:

судді - Калиняк О.М.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1

захисника Варениці В.С.

прокурорів Бриндак М.Т., Курача Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Городоцького районного суду Львівської області від 03 травня 2017 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Городоцького районного суду Львівської області від 03 травня 2017 року провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 172-6 КУпАП щодо

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

проживає за адресою: АДРЕСА_1,

закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП в зв'язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

У постанові судді зазначено, що ОСОБА_1, будучи суддею Яворівського районного суду Львівської області, відповідно до п.п. «г» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-6 КУпАП як суб'єкт відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог абзацу 1 частини 2 статті 45 Закону, підпункту 2 пункту 5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016, у день звільнення із посади - 04.10.2016 декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру не подав, а подав таку лише 16.12.2016, тобто несвоєчасно. Оскільки на час надходження для розгляду в суд протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закінчились строки, передбачені ст. 38 КУпАП, провадження у справі слід закрити.

На постанову судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в якій просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: частиною 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» не визначено строки подання декларації особами, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави. Однак, виходячи із системного аналізу положень частини 1 та абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону, можна дійти висновку, що така декларація також повинна бути подана протягом трьох місяців з часу припинення діяльності. Покликання у постанові судді на Порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016, є неправомірним, оскільки даним Порядком регламентовано процедуру ведення реєстру декларацій відповідальними працівниками НАЗК і Законом України «Про запобігання корупції» Національному агентству з питань запобігання корупції не надано повноважень встановлювати строки подання декларацій, визначених абзацом 2 частини 2 статті 45 Закону. Під час розгляду справи судом не було дотримано принципу верховенства права, закріпленого у ст.ст. 8, 129 Конституції України, одним із складових якого є доступність та передбачуваність закону. Судом не врахована позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до якої закон має бути доступним для конкретної особи і сформульований достатньо чітко для того, щоб вона могла передбачити в розумних межах, виходячи з обставин справи, ті наслідки, які може спричинити діяння. Постановою Верховної Ради України від 22.09.2016 він був звільнений з посади судді Яворівського районного суду Львівської області у зв'язку з поданням заяви про відставку й 22 вересня 2016 року припинив діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави. На час припинення здійснення правосуддя у нього був електронний цифровий підпис (ЕЦП), який був виготовлений 23 лютого 2016 року Акредитованим центром сертифікації ключів ІДД ДФС з терміном дії два роки та використовувався ним під час роботи на посаді судді. Однак за допомогою наявного ЕЦП доступ до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, був неможливий, і про даний факт було доведено до відома голови Яворівського районного суду Львівської області та керівництва ТУ ДСА України у Львівській області, якими було прийнято рішення про виготовлення нових ЕЦП. Таким чином на час виникнення у нього обов'язку подати декларацію як особи, яка припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави, були об'єктивні, непереборні та істотні труднощі в поданні електронної декларації за допомогою наявного ЕЦП, про що він не знав і не міг знати. Жодного наміру вчиняти правопорушення, пов'язане з корупцією, умисно чи з необережності у нього не було, відповідно відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП. Крім цього він був звільнений з посади судді на підставі ч.6 ст. 126 Конституції України в зв'язку з поданням заяви про відставку, а не з підстав припинення його повноважень відповідно до ч.7 ст. 126 Конституції України, відповідно він не є суб'єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП. При складенні протоколу про адміністративне правопорушення було порушено його право на захист.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, його захисника Вареницю В.С., висновок прокурора Бриндак М.Т. щодо законності судового рішення, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що постанову судді слід скасувати, а провадження у справі закрити в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції не були дотримані вимоги закону щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи, а викладений у постанові судді висновок про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи, що є підставою скасування судового рішення.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Об'єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, є діяння, що полягає у несвоєчасному поданні (тобто поза встановленим законом строком) без поважних причин декларації, а суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Між тим строк подачі декларації особами, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави, законами України не визначений, що не узгоджується зі стандартами Європейського суду з прав людини щодо такої вимоги як «якість закону», який повинен бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні й забезпечувати адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у права заявника.

У протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові судді висновок про несвоєчасне подання ОСОБА_1 декларації зроблений з покликанням на підпункт 2 пункту 5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016, згідно з яким декларація суб'єкта декларування, який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави, подається не пізніше дня такого припинення.

У постанові судді зазначено, що ОСОБА_1, будучи суддею Яворівського районного суду м. Львова, зобов'язаний був подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, не пізніше 04.10.2016, тобто не пізніше дня припинення діяльності, пов'язаної з виконанням функцій держави. Днем вчинення адміністративного правопорушення згідно з протоколом №10 від 20.01.2017 щодо ОСОБА_1 є 04.10.2016 (а.с.119).

У такому випадку, констатуючи обов'язок ОСОБА_1 подати декларацію не пізніше 04 жовтня 2016 року, суду першої інстанції належало з'ясувати причини невиконання ОСОБА_1 такого обов'язку саме до 04 жовтня 2016 року, оскільки, по-перше, положення абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» покладають обов'язок подати декларацію за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, на тих осіб, які припиняють (а не припинили) діяльність; по-друге, адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 172-6 КУпАП наступає лише у разі несвоєчасного подання декларації без поважних причин.

У справі достовірно встановлено, що станом на 04 жовтня 2016 року ОСОБА_1 не подав декларацію з поважних причин в зв'язку з відсутністю у нього електронного цифрового підпису, який би давав доступ до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Такий електронний цифровий підпис був виготовлений і виданий ОСОБА_1 уже після звільнення його з посади судді, тобто коли він перестав бути особою, яка припиняє діяльність, в розумінні абзацу 1 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», що підтверджується реєстром даних підписувачів для отримання послуг електронного цифрового підпису по Яворівському районному суду Львівської області (а.с.106).

Суддею місцевого суду твердження ОСОБА_1 та його захисника про те, що у день звільнення електронний цифровий підпис судді не співпрацював з електронною системою декларування, розцінене як таке, що не звільняло суддю від обов'язку своєчасно подати декларацію (а.с.119).

Однак при цьому суддя не дав оцінки причин несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації з точки зору їх вагомості і не врахував, що відповідальність за ч.1 ст. 172-6 КУпАП настає лише за умови, коли такі причини є неповажними.

Натомість відсутність електронного цифрового підпису, а відповідно і відсутність доступу до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, унеможливило подання ОСОБА_1 декларації не пізніше дня звільнення, й вказані причини (які були об'єктивними й не залежали від волі ОСОБА_1) є поважними.

Поважність причин несвоєчасного подання декларації свідчить про відсутність обов'язкових ознак об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, а також про відсутність обов'язкової ознаки суб'єктивної сторони правопорушення - вини у формі умислу.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про відсутність у діянні ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

В зв'язку з цим постанова судді підлягає скасуванню, а справа щодо ОСОБА_1 - закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Постанову судді Городоцького районного суду Львівської області від 03 травня 2017 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Калиняк