Номер провадження: 33/785/633/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2, на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеса від 29.09.2016 року,-

встановив

Зазначеною постановою судді,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2, 24.08.2016 року, о 01 годині 05 хвилин, керував транспортним засобом Хонда державний р/н ВН 4642, по вул. Добровольського, 144 в м. Одеса в стані алкогольного спяніння, згідно акту огляду на стан спяніння, що проводився за допомогою приладу «Драгер», результат 1.75 проміле алкоголю, чим порушив вимоги п. 2.9 «Правил дорожнього руху України» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

За даним фактом співробітниками управління поліції м. Одеси відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 025411 від 24.08.2016 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, не погоджуючись з постановою районного суду, посилаючись на те що оскаржувана постанова є необґрунтованою, а обставини події викладені у протоколі про адміністративне правопорушення такими, які не відповідають дійсним обставинам по справі, порушує питання щодо її скасування.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначив, що дійсно в день. час та в місці, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, він керував автомобілем Хонда і був зупинений інспекторами поліції, після чого йому було запропоновано пройти перевірку на стан алкогольного спяніння в звязку з тим, як вважали поліцейські, у нього були присутні зовнішні ознаки такого стану. Будучи впевненим, що він не вживав алкогольні напої, ОСОБА_2 погодився на проходження дослідження за допомогою пристрою «Драгер», після чого інспектор запросив двох свідків, які начебто засвідчили заходження його в стані алкогольного спяніння і було складено протокол про адміністративне правопорушення. Вважає, що свідки події були упереджені, а протокол про адміністративне правопорушення було складено з порушенням пункту 7 розділу 1 «Загальні положення» Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а саме п.п. 6-8 « Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду» закріпленого відповідною постановою.

Вважає, що працівники поліції не звернули увагу на його бажання пройти огляд на стан алкогольного спяніння в медичному закладі, чим порушили вимоги ст.266 КУпАП, а також з огляду на неможливість продовження суперечки з ними, через час після складання протоколу, він самостійно звернувся до Одеського обласного медичного центру психічного здоровя, де пройшов огляд на стан спяніння, за результатом якого було встановлено, що він не перебував в стані алкогольного спяніння.

Просить постанову Малиновського районного суду м. Одеса від 29.09.2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності скасувати.

Крім того апелянт вважає, що розгляд його адміністративної справи в суді першої інстанції відбувся з порушенням вимог ст. 268 КУпАП, а саме у його відсутності. При цьому він не був належним чином сповіщений про день, час та місце розгляду справи в суді, повістки з суду не отримував, в звязку з чим йому не було відомого про винесення постанови відносно нього. Вважає, що дійсно пропустив строки для оскарження постанови суду, які передбачені ст. 289 КУпАП, але з поважних причин, так як про існування постанови дізнався лише 20.03.2017 року, після чого подав апеляційну скаргу. На підставі цього просить поновити йому строк для оскарження постанови суду першої інстанції.

На виконання вимог ст.280 КУпАП, встановлення усіх обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи, апеляційним судом були прийняті заходи щодо безпосередньої участі ОСОБА_2 при розгляді справи, забезпечена можливість його участі та висловлення своєї позиції по складеному відносно нього адміністративному протоколу, надання відповідних пояснень, а також представлення апеляційному суду інших доказів на підтвердження доводів апеляції стосовно своєї невинуватості.

З метою забезпечення присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, а також його представник - адвоката ОСОБА_4 у судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги, апеляційний суд належним чином сповістив їх про призначення судового засідання на 10.07.2017 року на 14 годину, що підтверджується довідками про надсилання SMS - повідомлень, але сторони в судове засідання не зявились, надіслали клопотання про підтримку апеляційної скарги в повному обсязі, а також про її розгляд у їх відсутності.

З огляду на заяву апеляційна скарга була розглянута у відсутності ОСОБА_2 та його представника - адвоката ОСОБА_4

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку для апеляційного оскарження постанови підлягає задоволенню і строк необхідно поновити, а апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи був проведений без участі ОСОБА_2, постанова суду першої інстанції винесена 29.09.2016 року і згідно листа в матеріалах справи, копія постанови була надіслана поштою 03.10.2016 року, однак відсутні відомості про її отримання апелянтом. Як стверджує апелянт ОСОБА_2 про існування постанови від дізнався лише 20.03.2017 року, а згідно штампу канцелярії Малиновського районного суду м. Одеси апеляційна скарга подана 22.03.2017 року, тобто в передбачений законом строк.

Враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апелянта в частині отримання ним постанови після спливу строку на оскарження постанови районного суду є обґрунтованими, апеляційна скарга подана ним в передбачений законодавством строк, в звязку з чим строк на оскарження постанови районного суду повинен бути поновлений.

Що стосується доводів апелянта про порушення його прав та розгляд справи без його належного повідомлення про дату та час судового розгляду та за його відсутності, апеляційний суд вважає ці доводи безпідставними та такими, які не підтверджені матеріалами справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 був повідомлений про дату та час розгляду справи на 26.09.2016 року, про що свідчить запис в протоколі про адміністративне правопорушення /а.с. 4/, а так як справа була розглянута судом 29.09.2016 року, то судом першої інстанції приймалися заходи для додаткового сповіщення ОСОБА_2 про розгляд справи в суді / а.с. 10 /.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи вбачається, що було складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно з яким ОСОБА_2 керуючи автомобілем, порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху, а саме керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, що було зафіксовано приладом «Драгер», результат 1.75 проміле алкоголю в присутності двох свідків.

Крім того, факт перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного спяніння під час керування транспортним засобом та знаходження його в стані алкогольного спяніння підтверджений письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які були залучені в якості свідків правопорушення, а саме фіксування стану алкогольного спяніння за допомогою приладу «Драгер», який зафіксував у нього 1,75 проміле алкоголю / а.с. 6-7/.

Актом огляду на стан алкогольного спяніння згідно якого за допомогою пристрою «Драгер » ARCD, результат 1.75 проміле алкоголю / а.с. 5 /.

При цьому ОСОБА_2 на місці складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його повністю визнав та підписав, про що свідчить його особистий підпис, а також пояснення про те, що більше порушувати не буде / а.с. 4 /.

Разом з тим, порушення ст. 256 КУпАП, на які посилається ОСОБА_2, не є порушенням норм КУпАП, які могли б бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

За наведених вище обставин, апеляційний суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП та необґрунтованості доводів його апеляційної скарги щодо невинуватості у вчиненому правопорушенні.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами, в тому числі і його підписом в протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджена винуватість ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні, а тому постанова районного суду є законною та обґрунтованою.

Позиція апелянта, яка визначена в апеляційній скарзі, щодо невизнання своєї вини та посилання на допущені районним судом порушення, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

При цьому, апеляційний суд критично ставиться до доводів про відсутність у ОСОБА_2 стану алкогольного спяніння під час керування транспортним засобом, а також його посилання на висновок медичного закладу від 24.08.2016 року, згідно якого ОСОБА_2 не перебував в стані алкогольного спяніння, так як, хоча даний висновок зроблено на офіційному бланку Міністерства охорони здоровя України і завірений підписом лікаря та печаткою медичної установи, даний документ не може бути прийнятий до уваги з наступних підстав.

На запит апеляційного суду Одеської області начальнику КУ «ООМЦПЗ», медичної установи, висновок якої надав суду апелянт ОСОБА_2 було отримано відповідь, що гр-н ОСОБА_2, 24.08.2016 року, а також в інші дні, в КУ «Одеській обласний медичний центр психічного здоровя» в цілодобовому кабінеті по проведенню медичних оглядів на стан спяніння, обстеження на стан спяніння не проходив. У висновку, який надав суду ОСОБА_2 зазначено номер, який відповідає акту № 1316 за 06.08.2016 року.

Лікар ОСОБА_7, який надав висновок ОСОБА_2. 24.08.2016 року у кабінеті не працював.

До відповіді медичної установи додано ксерокопію журналу медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння…, згідно якого висновок за № 1316 було складено саме 06.08.2016 року.

Копія графіку чергування лікарів-наркологів за серпень 2016 року свідчить, що в цей місяць лікар ОСОБА_7 знаходився у відпустці.

В звязку з цим у апеляційного суду є обґрунтовані підозри, щодо законності отримання вищевказаного висновку, а також його відповідності дійсності факту відсутності у ОСОБА_2, 24.08.2016 року, стану алкогольного спяніння.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку для оскарження постанови задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк для оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 29.09.2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Малиновського районного суду м. Одеса від 29.09.2016 року відносно ОСОБА_2, якою він притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням на нього стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік - залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_8.