Справа № 392/939/17
Провадження № 3/392/220/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2017 року м. Мала Виска

Суддя Маловисківського районного суду Кіровоградської області Березій Ю.А., при секретарі Красній Г.Г., з участю прокурора Дьячкова О.П., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, захисника адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу управління захисту економіки в Кіровоградській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки і мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2,

АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, непрацюючої, одруженої, має на утриманні неповнолітню дитину,

за частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Громадянка ОСОБА_1, перебуваючи на посаді державного реєстратора прав на нерухоме майно відділу державної реєстрації виконавчого комітету Маловисківської міської ради Кіровоградської області, скоїла вчинення дій та прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів при наступних обставинах.

Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» на державного реєстратора прав на нерухоме майно відділу державної реєстрації виконавчого комітету Маловисківської міської ради Кіровоградської області, як посадової особи місцевого самоврядування, поширюється дія обмежень і зобовязань вищезазначеного Закону.

27 грудня 2016 року до відділу з питань державної реєстрації Маловисківської міської ради Кіровоградської області надійшла заява від начальника Маловисківського відділення публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_2» ОСОБА_4 про припинення іпотеки та обтяження, що виникли за договором іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у звязку з погашенням заборгованості з боку боржника ОСОБА_5, донькою якого є громадянка ОСОБА_1.

Відповідно до пунктів 1 4 частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Статтею 12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» визначено, що посадові особи місцевого самоврядування зобовязані дотримуватись правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачених Законом України «Про запобігання корупції».

Між тим, в порушення вищезазначених Законів, 27 грудня 2016 року о 14.11 державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_1 ухвалено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 33210366 щодо проведення державної реєстрації припинення обтяження, заборони на нерухоме майно на житловий будинок № 88 по вул. Жовтневій в м. Мала Виска Кіровоградської області, який належить її батькові ОСОБА_5 та о 14.43 цього ж дня внесено відомості до відповідно Державного реєстру, не зважаючи на наявність реального конфлікту інтересів, визначення якого регламентовано статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції».

Таким чином, громадянка ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні громадянка ОСОБА_1 не визнала своєї вини в скоєнні адміністративного правопорушення і показала, що дійсно 27 грудня 2016 року до відділу державної реєстрації звернулась начальник Маловисківського відділення публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_2» ОСОБА_4 із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки, що виникла за договором іпотеки та припинення обтяження у вигляді заборони відчуження на житловий будинок у звязку з повним погашенням заборгованості боржником ОСОБА_5. Вона внесла документи до реєстру і сформувала картку «Прийом». Після того, як начальник відділу прибув на роботу, вона йому повідомила, що сформувала картку відносно боржника, який доводиться їй батьком. Начальник відділу не вбачав реального конфлікту інтересів, тому вона прийняла рішення про реєстрацію в інтересах банку. Громадянка ОСОБА_1 стверджує, що вона вела прийом одна і не мала право не прийняти від банку заяву. Заява від банку була подана о 12 годині, а рішення про реєстрацію о 14 годині 30 хвилин.

Винність громадянки ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами:

показаннями свідка ОСОБА_6 в судовому засіданні, відповідно яким 27 грудня 2016 року до державного реєстратора ОСОБА_1 звернулися працівники банку «Аваль» з заявою про зняття обтяжень. На той час свідка не було в кабінеті, він виходив у справах. Державний реєстратор ОСОБА_1 прийняла заяву і внесла до реєстру. Потім, коли він повернувся, ОСОБА_1 повідомила йому, що вона вчинила реєстраційні дії відносно майна, яке належить її батькові, не знаючи спочатку про це. В подальшому реєстрацію, видачу довідок та документів представникам банку робив свідок. ОСОБА_1 здійснила реєстрацію і внесла відомості до Державного реєстру;

копією актового запису про шлюб № 101 від 20 жовтня 2007 року, відповідно якому зареєстровано шлюб між громадянами ОСОБА_7 і ОСОБА_8; після реєстрації шлюбу нареченій присвоєно прізвище «Буркан» (а.с. 16);

повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, відповідно якому батьком громадянки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, записаний громадянин ОСОБА_5 (а.с. 32-33);

матеріалами реєстраційної справи та інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, відповідно яким 27 грудня 2016 року о 12.40 та 14.39 державним реєстратором ОСОБА_1 проведено державну реєстрацію припинення заборони відчуження щодо обєкта нерухомого майна на підставі листа-повідомлення № 103 від 27.12.2016 року начальника Маловисківського відділення ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_2» (а.с. 36-38, 43-55, 94-106);

копіями наказів про прийняття на роботу та присвоєння рангу державного службовця (а.с. 64-65).

Наведені докази є належними і допустимими, тому суддя приймає їх в основу постанови про накладення адміністративного стягнення.

Суддя вважає помилковою думку захисника про те, що в діях громадянки ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки згідно статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Відповідно до абзацу 3 частини 2 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор не має права приймати рішення про державну реєстрацію прав на своє імя, на імя свого чоловіка (дружини), його (її) та своїх родичів (батьків, дітей, онуків, діда, баби, братів, сестер), субєкта господарювання, засновником (учасником) якого він є. У такому разі державна реєстрація прав проводиться іншим державним реєстратором.

Пункт 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» вимагає від державного реєстратора не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Керуючись статтями 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накласти штраф у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через пятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через пятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення (частина 1 статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника стягнути з ОСОБА_1 на користь держави штраф у розмірі 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави - 320 гривень судового збору.

На постанову може бути подана апеляція протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк пред'явлення постанови до виконання протягом трьох місяців.

Суддя