Провадження № 3/761/5624/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2017 року

Суддя Шевченківського районного суду м. Києва Хардіна О.П.,

за участі: ОСОБА_4. та її захисника ОСОБА_1, прокурора відділу Генеральної прокуратури Олійника С.В.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м.Києва, працює заступником начальника відділу сертифікації аеродромів управління аеродромів та аеропортів Департаменту авіаційних перевезень, аеропортів та міжнародного співробітництва Державної авіаційної служби України, проживає : АДРЕСА_1

за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 17.07.2017, ОСОБА_4., перебуваючи на посаді заступника начальника відділу сертифікації аеродромів управління аеродромів та аеропортів Департаменту авіаційних перевезень, аеропортів та міжнародного співробітництва Державної авіаційної служби України, будучи згідно підпункту «и» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 суб'єктом відповідальності, на : якого поширюється дія Закону № 1700-VII, в порушення ч.1 ст.45 Закону несвоєчасно, без поважних причин, тобто після встановленого періоду першого етапу декларування (з 01.09.2016 по 30.10.2016), а саме: 03.11.2016 о 15:04 подала на офіційний веб - сайт Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно примітки до статті 50 Закону ОСОБА_4, будучи заступником начальника відділу сертифікації аеродромів управління аеродромів та аеропортів Департаменту авіаційних перевезень, аеропортів та міжнародного співробітництва Державної авіаційної служби України, займала відповідальне становище.

Датою вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, зазначено дату подання декларації ОСОБА_4. з порушенням строку, а саме: 03.11.2016.

В суді ОСОБА_4. умисну вину у вчинені даного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, заперечувала. Вказала, що не подала вчасно декларацію у зв*язку з виконанням своїх службових обов*язків, великою завантаженістю та інтенсивністю щодо виконання завдань відділу, які ставилися перед нею як перед заступником начальника відділу. В період подання декларацій першого етапу вона перебувала у робочих відрядженнях. 30.10.2016, в останній день подання декларації вона приблизно о 20.00 прибула в м.Бориспіль. Крім того, вважала, що не відноситься за своєю посадою до категорії держслужбовців категорії «Б», оскільки відділ, заступником начальника якого вона є, відноситься в структурі до Управління в складі департаменту Державіаслужби. Після повернення з відрядження вона 02.11.2017 отримала електронний ключ у відділі податкової. При цьому вказала, що в період в жовтні 2016 року робота Реєстру була нестабільна, про те, що вона мала можливість отримати електронний ключ іншим способом, аніж у податковій, вона не знала.

Під час судового розгляду справи прокурор вважає, що в діях ОСОБА_4. наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність в діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягується до відповідальності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення.

Дії особи, поведінка якої є предметом дослідження, у кожному випадку потрібно оцінювати у контексті положень ст. 9 КУпАП, де закріплено поняття адміністративного правопорушення, яке визначається як протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, вчинена суб'єктом правопорушення, і за яку передбачено адміністративну відповідальність. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Так, відповідно до абз. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" суб'єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов'язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Згідно з частиною 2 пункту 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" суб'єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є зокрема: в) державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Абзацами 2, 3 пункту 2 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону передбачено, що про початок роботи системи подання та оприлюднення відповідно до Закону декларацій приймається рішення Національного агентства.

Рішенням Національного агентства від 10.06.2016 № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за № 958/29088, зі змінами, визначено два етапи початку роботи системи.

Перший етап роботи системи розпочався з 00.00 год. 01.09.2016 року, зокрема для щорічних декларацій за 2015 рік службових осіб, які станом на 01.09.2016 року займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище; декларацій, передбачених абзацом першим частини другої статті 45 Закону (декларації осіб, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування), службових осіб, які 01.09.2016 року чи пізніше цієї дати припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, та станом на день такого припинення займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб*єкта декларування, передбачені частиною другою статті 52 Закону, службових осіб, які станом на 01 вересня 2016 року чи пізніше цієї дати займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище;

другий етап - з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року для всіх інших суб*єктів декларування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом.

Як зазначено в протоколі, обов*язок ОСОБА_4. подавати декларацію за 2015 рік в період з 01 вересня по 30 жовтня 2016 року відповідно до Закону строком до 30.10.2016 пов*язується з тим, що вона, обіймаючи посаду заступника начальника відділу сертифікації аеродромів управління аеродромів та аеропортів Департаменту авіаційних перевезень, аеропортів та міжнародного співробітництва Державної авіаційної служби України є особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є особою, яка займає відповідальне становище, за посадою відноситься посад державної служби категорії «А» або»Б».

Одночасно в протоколі зазначається, що ОСОБА_4. є службовою особою Державіаслужби України і відповідно до підпункту «и» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону, примітки до статті 172-6 КУпАП, являється суб*єктом відповідальності, на яку поширюється дія Закону.

Проте за змістом протоколу та в матеріалах справи не містяться дані та чіткі критерії, за якими саме ознаками уповноважена особа на складання даного протоколу про адміністративне правопорушення віднесла ОСОБА_4. до осіб, які входять до визначеного кругу, які зобов*язані подавати декларації відповідно до Закону в перший етап роботи системи згідно Рішення Національного агентства від 10.06.2016 № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за № 958/29088, зі змінами.

Приміткою до статті 50 Закону визначено, що до службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, належать, зокрема, особи, посади яких належать до посад державної служби категорії «Б».

Підпунктом 2 частини другої статті 6 Закону України «Про державну службу» передбачено, що до посад державної служби категорії «Б» належать керівники структурних підрозділів державних органів.

Приміткою до статті 50 вказаного Закону визначено перелік осіб, які як займають відповідальне та особливо відповідальне становище, серед яких розуміються особи, в тому числі посади яких належать до посад державної служби категорії "А" або "Б".

Статтею 6 Закону України «Про державну службу» встановлено, що посади державної служби в державних органах поділяються на категорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень і необхідних для їх виконання кваліфікації та професійної компетентності державних службовців.

Встановлюються такі категорії посад державної служби: 1) категорія "А" , 2) категорія "Б", серед яких посади керівників структурних підрозділів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та інших державних органів, 3) категорія "В" - інші посади державної служби, не віднесені до категорій "А" і "Б".

Наказом Державіаслужби № 178 від 21.06.2016 ОСОБА_4. переведено на посаду заступника начальника відділу сертифікації аеродромів управління аеродромів та аеропортів Департаменту авіаційних перевезень, аеропортів та міжнародного співробітництва Державної авіаційної служби України, присвоєно 6 ранг держслужбовця.

Проте будь - які фактичні дані на підтвердження, що посада ОСОБА_4. як заступника начальника відділу сертифікації аеродромів управління аеродромів та аеропортів Департаменту авіаційних перевезень, аеропортів та міжнародного співробітництва Державної авіаційної служби України станом на 01.09.2016 року за порядком призначення, характером та обсягу повноважень і необхідних для їх виконання кваліфікації та професійної компетентності віднесена беззаперечно до посад службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, категорії «Б» - в матеріалах справи відсутні.

Одні лише дані про присвоєння рангу держслужбовця не є тому підтвердженням, за відсутності даних при складанні протоколу про адміністративне правопорушення про структуру Державної авіаційної служби.

Натомість з наданих Григор*євою та її захисником даних в Положенні про Державну авіаційну службу України убачається, що в даному Положенні відсутні відомості про відділ як структурний підрозділ Державіаслужби та заступника начальника відділу як особу, яка є керівником такого структурного підрозділу. Одночасно з наданого Григор*євою Положення про відділ сертифікації аеродромів управління аеродромів та аеропортів Департаменту авіаційних перевезень, аеропортів та міжнародного співробітництва Державної авіаційної служби України убачається, що вказаний Відділ є структурним підрозділом Управління аеродромів та аеропортів Департаменту авіаційних перевезень, аеропортів та міжнародного співробітництва Державної авіаційної служби України, керівник відділу безпосередньо підпорядковується начальнику Управління.

Таким чином, твердження в протоколі про те, що Григор*єва за займаною посадою відповідає категорії держслужбовців, відповідно до якої займає відповідальне становище як заступник структурного підрозділу, та що вона зобов*язана в період першого етапу декларування з 01.09.2016 по 30.10.2016 подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави за 2015 рік, - є припущенням, не обґрунтоване достовірними належними фактичними даними в матеріалах справи про адміністративне правопорушення. Такі обставини не доведені в суді прокурором.

Наряду з цим одночасно в протоколі зазначається, що ОСОБА_4. підлягає притягненню до адміністративної відповідальності також за іншим критерієм - як службова особа Державної авіаційної служби України, яка віднесена відповідно до підпункту «и» пункту1 частини 1 статті 3 Закону «Про запобігання корупції» до осіб, на яких поширюється дія закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до підпункту «и» пункту1 частини 1 статті 3 Закону «Про запобігання корупції» суб*єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в тому числі - посадові та службові особи інших державних органів, органів Автономної Республіки Крим. Проте за таким критерієм особи не віднесені до таких, що зобов*язані подавати декларацію в електронному вигляді за 2015 рік в перший етап декларування у відповідності до Рішення Національного агентства від 10.06.2016 № 2.

Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення уповноваженою особою чітко не визначено, за якими саме критеріями ОСОБА_4. віднесено до спеціальних суб*єктів, які несуть адміністративну відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Проте лише з обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, може виходити суд при вирішенні справи про адміністративне правопорушення.

Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: зокрема обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62) .

Відповідно до п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення) відзначається принцип правової визначеності, який означає, що "обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки".

Як наголошує Конституційний Суд України у п.4.2 вказаного Рішення, орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення; оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо. Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

При цьому не спростовані в суді доводи ОСОБА_4. про відсутність її вини в порушенні строку подання щорічної декларації у відповідності до Закону. Фактичні дані, які містяться в повідомленні Генерального директора ДП «Українські спеціальні системи» щодо технічної можливості Реєстру у зазначені періоди, обмеження чи відсутність доступу користувачів до Реєстру в певний час у жовтні 2016 року, свідчать про відсутність у осіб безперешкодної можливість цілодобового входу до Реєстру та наявність обмежень доступу в зазначений період. Про наявність збоїв в роботі Реєстру в період першого етапу декларування також свідчать дані в засобах масової інформації про те, що Реєстр не витримує величезну кількість запитів, були зафіксовані збої в роботі порталу, у декларантів виникали труднощі із внесенням інформації в Реєстр.

Також слід взяти до уваги, що ОСОБА_4. перебувала у службових відрядженнях з 20 по 23 вересня 2016 року в м.Херсон, з 23 по 29 жовтня 2016 року в м.Мадрид (Іспанія), з відрядження повернулася в м.Бориспіль в останній день періоду декларування 30 жовтня 2016 року о 20.05, про що свідчить копія авіаквитка.

Будь - яких доказів тому, що ОСОБА_4. діяла умисно, усвідомлювала протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, оскільки в суді не доведено обставини, що ОСОБА_4. є спеціальним суб'єктом адміністративного правопорушення у розумінні диспозиції ч.1 статті 172-6 КУпАП, не доведено наявність в діях вини, такі обставини свідчать про відсутність складу адміністративного правопорушення, виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, яка підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172 -6 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_4 у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.П. Хардіна