Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1250/17
Провадження № 3/553/757/2017
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04.08.2017м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Новака Ю.Д.,

при секретарі Каленіченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у м. Полтаві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_2 а, кв. 45

за ч. 1 ст. 130 КУпАП ,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу серії БР №223953, складеного 13.05.2017 року, 12.05.2017 року, о 23 год. 22 хв. в м.Полтава, по пров.Вузький, водій ОСОБА_1, керував автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT, н.з. ВІ0383 СВ з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме (стійкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, млява мова). Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку за допомогою приладу Алкотест «Драгер» відмовився в присутності двох свідків чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Притягуємий ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 КпАП України не визнав та пояснив, що 12.05.2017 року він разом зі своєю дружиною та малолітньою дитиною перебував вдома. Про даний випадок пізніше його повідомив ОСОБА_2 12.05.2017 року на даному автомобілі він не їздив, в той день на місці вчинення правопорушення його не було, ОСОБА_2 це його знайомий. Як працівники поліції могли скласти на нього протокол не перевіривши документи ОСОБА_2 він не знає.

Представник притягуємого заявив суду клопотання в якому просив провадження по справі закрити у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП. Також зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення складений за відсутності належних доказів та з порушеннями законодавства, містить неправдиву інформацію, є необґрунтованим та протиправним. ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не отримував, оскільки не був присутнім при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, підпис на протоколі довіритель не ставив, оскільки його в той час, коли складався протокол, не було на місці. Про нього він дізнався пізніше. Так склалося, що протокол склали на його імя, а на місці була інша особа - ОСОБА_2. На диску з відеозаписом, який приєднано поліцією видно, що це не ОСОБА_1 а ОСОБА_2 який їхав в стані алкогольного спяніння. Його патрульні зупинили. Він представився спочатку ОСОБА_3. До нього поліцейський звертався ОСОБА_3. Потім він повідомив, що водійських прав у нього при собі немає. Вони знаходяться в іншому автомобілі. Ніхто не зясовував його особу. Посвідчення на транспортний засіб було видано на його дядька ОСОБА_2 І коли мова дійшла до складання двох протоколів про адміністративне правопорушення по ст. 130 ч. 1 КУпАП та ст. 126 КУпАП він представився анкетними даними довірителя - ОСОБА_1, назвав дату його народження та адресу його проживання. На підставі цього на його довірителя був складений адміністративний протокол, а тому вважає, що відносно ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення. Відеозапис наявний в матеріалах справи і підтверджує позицію сторони особи, що притягується до відповідальності. Даний випадок відбувається не вперше. Громадянин ОСОБА_2 при порушенні правил дорожнього руху представляється його довірителем. Ця обставина стала йому відома після того, як ОСОБА_2 зателефонував та повідомим йому, щоб ОСОБА_1 не хвилювався, що він зробить так, що ОСОБА_1 відповідальності уникне бо в нього є друзі, які зможуть допомогти. З цього його довіритель дізнався про даний випадок. Просив справу відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомив, що в ніч з 12 на 13.05.2017 року, близько 00 години коли він разом з товаришом йшов повз патрульної машини, працівники поліції підійшли до них та запропонували бути присутніми при проходженні водієм медичного огляду на стан алкогольного спяніння. Коли підійшли, водій авто відмовився пройти огляд на стан сп»яніння, але ознаки спяніння в нього були явно виражені. Це був не даний чоловік, який знаходиться в залі суду а інший, тобто це був не ОСОБА_1 ОСОБА_1 він баче вперше. Чоловік, якого було затримано, відмовився від проходження медичного огляду, автомобіль був VOLKSWAGEN PASSAT, чоловік сказав, що його прізвище ОСОБА_1, документів він не предявляв. Йому не відомо чи були в автомобілі якісь інші особи. Правопорушник стояв рядом біля автомобіля. Було темно. Світла в автомобілі не було. З автомобіля ніхто не виходив. Працівники поліції не показували ніяких документів де було б зазначено, що дана особа ОСОБА_1 Пояснення писали поліцейські, а він тільки прочитав та підписався в поясненнях.

Свідок ОСОБА_5 надав показання аналогічні показанням свідка ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомила, що ОСОБА_1 є її чоловіком. 12.05.2017 року з вечора і до ранку 13.05.2017 року вона разом зі своїм чоловіком та малолітньою дитиною перебували вдома. ЇЇ чоловік нікуди не їздив. Про даний випадок пізніше його повідомив його знайомий ОСОБА_2

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, свідків, дослідивши матеріали адміністративної справи, докази наявні в ній та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов»язаний з»ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом»якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з»ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За умовами ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, окрім іншого, настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп»яніння.

Згідно з п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі -Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до ч.1 ст.266 КУпАП та п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Проведення огляду особи з метою виявлення стану алкогольного сп»яніння здійснюється відповідно до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров»я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 (далі Інструкція).

Відповідно до п.6 розділу І Інструкції огляд на стан сп»яніння проводиться: а) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); б) лікарем закладу охорони здоров»я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ вказаної Інструкції за наявності ознак алкогольного сп»яніння, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції (зокрема: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), поліцейський проводить огляд за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Такий огляд на стан сп»яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції (п.4 розділу ІІ Інструкції).

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

При цьому, в силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.1 Конституції Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Людина, її життя і здоров»я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов»язком держави (ст.3 Конституції України).

У відповідності зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року (далі - ЄСПЛ ), не тільки Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), але й, практика ЄСПЛ застосовується судами України як джерело права, та має більшу юридичну силу чим норми КПК України, оскільки згідно ст.19 Закону, законодавчий орган держави (орган представництва) має здійснювати експертизу та перевірку чинних законів і підзаконних актів на відповідність Конвенції та практиці ЄСПЛ.

На підставі ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

Отже, ознаками об»єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, по третє- відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5. Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Тобто, у разі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1-4 ст.130 КУпАП, до нього долучаються докази перебування особи у стані алкогольного сп'яніння або відмови від проходження такого огляду.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Окрім цього, згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, яке є обов»язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо, є неналежними доказами.

Згідно ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Пасажир згідно ПДР України - це особа, яка користується транспортним засобом і знаходиться в ньому, але не причетна до керування ним.

Аналізуючи докази які знаходяться в матеріалах справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП не доведена. Висновок про це суд зробив із сукупності досліджених у справі доказів та фактів.

Так суд вважає, що поліцейський при складанні відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, діяв не у відповідності до своїх повноважень та способу, передбачених чинним законодавством, а тому протокол про адміністративне правопорушення суд не може визнати беззаперечним доказом відповідно до вимог ст.251 КУпАП, виявлення стану алкогольного сп»яніння ОСОБА_1, як водія саме транспортного засобуVOLKSWAGEN PASSAT, н.з. ВІ0383 СВ. Пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які обєктивно узгоджуються між собою та матеріали справи не підтверджують факт наявності у ОСОБА_1 передбачених законом ознак алкогольного сп»яніння, як і самого факту вчинення правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, які були підставою для вимог щодо проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан такого сп»яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до положень ч. 1 ст.130 КУпАП.

Щодо складання протоколу інспектором Цілюрик Р.В. про керування в стані алкогольного сп»яніння ОСОБА_1, то суд, об»єктивно встановив про те, що пояснення свідків по справі, зокрема ОСОБА_7 та ОСОБА_5 різняться з відеозаписом, який було долучено до матеріалів справи, не узгоджуються з відомостями, які викладені в протоколі. Свідок ОСОБА_7 та ОСОБА_5 безпосередньо бачили на місці скоєння правопорушення зовсім іншу людину, а не ОСОБА_1, не бачили, що саме ОСОБА_1 вживав алкогольні напої та керував авто в стані сп»яніння, сам інспектор Цілюрик Р.В. до суду на жодне судове засідання не з»явився та не надав суду пояснень з приводу складання протоколу саме на ОСОБА_1, що позбавляє суд можливості перевірити відомості які викладені в протоколі та додатках доданих до нього.

Логічні, послідовні і взаємопов»язані заперечення ОСОБА_1, про те, що він не кермував автоVOLKSWAGEN PASSAT, н.з. ВІ0383 СВ, а був за кермом інший чоловік, узгоджуються між собою, показаннями свідків по справі допитаних в судовому засіданні, дослідженим СД-диском з відеозаписом подій, та не спростовуються іншими матеріалами справи. За наявності таких даних та доказів є абсолютно слушними сумніви у тому, що саме ОСОБА_1 керував авто 12.05.2017 року в стані сп»яніння. Переконливості таким висновкам надає і той факт, що допитані у судовому засіданні свідки: ОСОБА_4 та ОСОБА_6, як очевидці подій підтвердили обставини, які повністю тотожні з поясненнями ОСОБА_1

В судовому засіданні було переглянуто відеозапис з місця адміністративного правопорушення за 12.05.2017 року, що міститься на диску надісланому на адресу суду разом з матеріалами адміністративної справи, з якого вбачається, що працівники поліції підійшли до транспортного засобу марки VOLKSWAGEN PASSAT, н.з. ВІ0383 СВ, який був зупинений ними по провул. Вузький в м. Полтаві та попрохали у водія даного авто документи. Коли водій представився, то зазначив, що його звати ОСОБА_3. А пізніше, коли поліцейські попрохали документи зазначив, що його звати ОСОБА_1.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (параграф 34 рішення у справі Тейксейра де Кастро проти Португалії від 9 червня 1998 року, параграф 54 рішення у справі Шабельника проти України від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя, таємницю кореспонденції, на недоторканність житла (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

За умовами ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином суд погоджується із логічними висновками ОСОБА_1, про невідповідність обставин зазначених у протоколі щодо керування ним авто в стані алкогольного сп»яніння.

У даному випадку, висновок про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, ґрунтувався поліцейськими на припущеннях та невжиття заходів щодо дійсного встановлення особи водія авто.

За таких підстав, вина у скоєнні адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не доведена належними та допустимими доказами, а тому, не може слугувати доказом вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Інші докази вчинення ОСОБА_1 зазначеного вище правопорушення, у матеріалах справи відсутні.

А тому, із врахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп»яніння та керування в такому стані авто VOLKSWAGEN PASSAT, н.з. ВІ0383 СВ, тобто вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відтак, відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. 130, 247, 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно до п.1 ст.247 КУпАП закрити у зв»язку з відсутністю в його діях ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанову може бути оскаржено протягом 10 днів з моменту її винесення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_8