АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/474/17 Справа № 710/406/17 Головуючий по 1 інстанції Побережна Н. П.
Категорія:ст. 122-4,ст. 124, ч.4 ст.130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2017 р. . Суддя апеляційного суду Черкаської області Соломка І.А , з участю правопорушника ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_4, розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Шполянського районного суду Черкаської області за апеляційною скаргою ОСОБА_3,

в с т а н о в и в :

Постановою Шполянського районного суду Черкаської області від 12.07.2017 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с. Соболівка Шполянського району, житель АДРЕСА_1, , непрацюючий,-

визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, та до нього застосовано адміністративне стягнення в розмірі - однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Строк позбавлення права керування транспортними засобами рахується з часу вилучення посвідчення водія у ОСОБА_3

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 320 грн. на користь Державної судової адміністрації України .

Постановою Шполянського районного суду Черкаської області від 12.07.2017 року відповідно до ст. 36 КУпАП об'єднані в одне провадження №710/406/17 адміністративні матеріали: провадження №3/710/149/2017, №3/710/150/2017, №3/710/151/2017 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 відповідно за ст.122-4 КУпАП, ст.124 КУпАП, ч.4 ст.130 КУпАП.

З постанови суду вбачається, що ОСОБА_3, 29.04.2017, о 19 год. 30 хв., в с. Соболівка по вул. Центральній, керуючи автомобілем ГАЗ-52, д.н.з. НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, не вибрав безпечної швидкості руху та не врахував дорожньої обстановки, здійснив наїзд на декоративний паркан, після чого зник з місця пригоди, а також не пред'явив документів на право користування транспортним засобом, чим порушив п.2.10 а, п.2.10 є та п. 12.1 ПДР України.

Крім того, 29.04.2017, о 19 год. 30 хв., в с. Соболівка по вул. Центральній, ОСОБА_3, керуючи автомобілем ГАЗ-52, д.н.з. НОМЕР_1, будучи причетним до ДТП, вживав спиртні напої, що підтверджується висновком №45 від 29.04.2017, чим порушив п.2.9 ПДР України.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.122-4 КУпАП, ст.124 КУпАП, ч. 4 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову Шполянського районного суду Черкаської області від 12 липня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП, та закрити провадження по справі. В обґрунтування своєї апеляції вказує на те, що постанова суду винесена з порушенням вимог чинного законодавства, суд першої інстанції всебічно, повно і об'єктивно не з'ясував обставини справи, не встановив чи вчинені ним адміністративні правопорушення, передбачені статтями 122-4, ст.124, ч.4 ст. 130 КУпАП, та чи підлягає апелянт притягненню до адміністративній відповідальності. Місцевим судом були взяті до уваги тільки матеріали Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП України в Черкаській області, а його клопотання в якому він зазначав, що адміністративних правопорушень він не вчиняв судом було не вірно трактовано . Так, в постанові суду зазначено, що «згідно клопотання від 19.05.2017 року ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, вказавши, що навмисно вчинив пошкодження огорожі, так як має ряд претензій до СТОВ «Агроспілка», крім того вказав, що поїхав з місця пошкодження огорожі та зі знайомим випив алкогольні напої». Проте, апелянт вважає, таке трактування судом його пояснень, є помилковим, оскільки в клопотанні він дійсно зазначив, що «він не втримався і навмисно пошкодив плетену огорожу...», однак він не зазначав, що паркан, який сплетений із дерев'яної лози, він пошкодив автомобілем. Стверджує, що він пошкодив його ногами, про це він і намагався пояснити в своєму клопотанні. Крім того, апелянт наголошує на тому, що він не мав фізичної можливості наїхати автомобілем на плетену із лози огорожу, що розташована біля контори СТОВ «Агроспілка», оскільки біля огорожі на час вчинення ДТП росло дерево горіха, яке заважало б руху його автомобіля, який відображено у схемі ДТП, яка є сфальсифікована. Факт того, що біля плетеної огорожі із лози були перешкоди для руху автомобіля, а саме - дерево горіха (зараз пеньок) підтверджують фото, які є в матеріалах справи та можуть підтвердити ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які в якості свідків судом допитані не були. Вказує, що самого факту ДТП не було і відносно нього безпідставно було складено протоколи про вчинення ним правопорушень, передбачених ст.124 , 122-4, ч.4 ст. 130 КУпАП , та судом його безпідставно було притягнуто до відповідальності за вказаними статтями КУпАП. Таким чином, на думку апелянта, було допущено порушення норм матеріального права. Також апелянт вважає, що є сфальсифікованим, ніким і нічим не підтверджений той факт, що він, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, та здійснив наїзд на декоративний паркан.

Перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги , дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши думку апелянта ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_4, які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.7, ч.9 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення процесуального права, апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим надання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхиленням їх районним судом. У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 КУпАП, ст.124 КУпАП, ч.4 ст.130 КУпАП, підтверджується:

- даними протоколів про адміністративне правопорушення серій № АП1 №157920, № АП1 №157919 № АП1 №157918 від 29.04.2017 (а.с.1 );

- даними пояснень гр. ОСОБА_7 (а.с.6,7);

- даними висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №45 від 29.04.2017, який проводився 29 квітня 2017 року о 22 год. 00 хв. лікарем Шполянської ЦРЛ, згідно якого встановлено, що ОСОБА_3 перебував в стані алкогольного сп'яніння ( а.с. 5);

- даними схеми ДТП від 29.04.2017 року на якій зафіксовано напрямок руху автомобіля ГАЗ-52 під керуванням ОСОБА_3, з якого вбачається, що саме автомобілем був пошкоджений паркан (а.с. 6);

-даними постанови серія ПС2 №545684 від 29.04.2017 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП ОСОБА_3

Таким чином, фактичні обставини щодо вчинення ОСОБА_3 адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 КУпАП, ст.124 КУпАП, ч.4 ст.130 КУпАП судом першої інстанції встановлені вірно.

Винність ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 КУпАП, ст.124 КУпАП, ч.4 ст.130 КУпАП, доведена зібраними та перевіреними по справі доказами, яким дана належна юридична оцінка.

Твердження апелянта про те, що плетений паркан із лози він пошкодив ногами, та він не мав фізичної можливості наїхати автомобілем на паркан, що розташований біля контори СТОВ «Агроспілка», оскільки біля нього на час вчинення ДТП росло дерево горіха, яке заважало б руху його автомобіля та те, що схема ДТП, яка є в матеріалах справи сфальсифікована і взагалі не було самого факту ДТП, є безпідставними і повністю спростовуються зібраними по справі доказами, яким дана належна юридична оцінка, і які в своїй сукупності та своєму взаємозв'язку повністю підтверджують вину апелянта.

Як пояснив ОСОБА_3 під час апеляційного розгляду справи, з заявами до правоохоронних органів щодо вчинення злочину працівниками відділу поліції під час складання протоколів щодо нього про вчинення адмінправопорушень та схеми ДТП від 29.04.2017 р. ні він, ні його захисник не зверталися , тому його твердження щодо фальсифікації вказаних доказів є необґрунтованими.

Доводи апелянта про те, що місцевим судом його клопотання щодо невчинення ним адміністративних правопорушень трактовано не вірно та не на його користь, в зв»язку з чим він був без достатніх доказів притягнутий до адміністративної відповідальності, є також безпідставними, оскільки в матеріалах справи маються інші вищезазначені докази його вини у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, яким суд першої інстанції дав вірну правову оцінку.

Також, вважаю, що судом апеляційної інстанції поновлено право ОСОБА_3. на захист, а тому постанова районного суду з підстав, що ОСОБА_3 не брав участь 12.07.2017 р. року у розгляді справи судом першої інстанції не може бути скасована, оскільки його відсутність в суді першої інстанції або ж присутність в суді апеляційної інстанції не вплинула на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення щодо ОСОБА_3

Адміністративне стягнення на ОСОБА_3 районним судом накладено з дотриманням правил, передбачених вимогами ст.ст. 33, 34, 35 КУпАП, з урахуванням всіх обставин справи та особи правопорушника, і є розмірним до вчиненого і справедливим.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Таким чином вважаю, що стягнення за вчинення інкримінованих апелянту адміністративних правопорушень, вірно визначено в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто - ч.4 ст.130 КУпАП, оскільки ОСОБА_3 вчинив кілька адміністративних правопорушень і ці провадження розглянуті одночасно.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції при розгляді справи допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, в ході розгляду провадження в суді апеляційної інстанції не знайшли свого підтвердження.

З врахуванням наведеного приходжу до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження в зв»язку з відсутністю події правопорушення, як того просить апелянт - немає, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і скасуванню не підлягає.

Враховуючи викладене та керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Шполянського районного суду Черкаської області від 12.07.2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст.124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, - без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. А. Соломка