АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2185/17Суддя 1 інстанції Літвіненко Н. А.
Номер провадження 33/774/81/К/17Суддя- доповідач Мажара С. Б.
П О С Т А Н О В А

31 липня 2017 року

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мажара С.Б., 31 липня 2017 року в м. Кривому Розі, за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, представника потерпілого захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника потерпілого -захисника ОСОБА_3, на постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 червня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою провадження відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, працює в ТОВ «АСС», мешкає: АДРЕСА_1,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого, ст. 124 КУпАП закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 069903 від 14.05.2017 р., водій ОСОБА_2, 14.05.2017 року об 11 годині 18 хвилин в м. Кривому Розі в Металургійному районі по вул. Криворіжсталі, біля е/о № 97, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не був уважним при розвороті на регульованому перехресті не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, при зеленому сигналі основного світлофора не дав дорогу автомобілю НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, що рухався у зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого допустив зіткнення з ним, чим порушив вимоги п. 2.3. б, 10.1.., 16.6 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП постраждалих немає. Автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 червня 2017 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУПАП закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обгрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що у схемі місця ДТП, яка складена за місцем пригоди містяться графічно зображені та зафіксовані об'єкти про обставини дорожньої пригоди, які в своїй сукупності свідчать тільки про те, що між транспортними засобами сталося ДТП, однак останні однозначно вказують на те, що у діях саме особи, яка притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад правопорушення за ст. 124 КУпАП, що полягає у недотриманні п. 2.3. б, 10.1., 16.6 ПДР України. Крім того, при прийнятті рішення про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 судом першої інстанції було враховано пояснення свідків пригоди про те, що ОСОБА_2 завершував маневр розвороту, тоді як смуга зустрічного напрямку була порожньою. Також, судом зазначено, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_4- захисник ОСОБА_3 просить постанову суду від 29 червня 2017 року, якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУПАП - скасувати, постановити свою постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги представник потерпілого -захисник ОСОБА_3 зазначає, що суд помилково прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, оскільки при прийнятті такого рішення врахував,, що ОСОБА_2 завершував маневр розвороту, тоді як смуга зустрічного напрямку була порожньою. Вважає, що в діях водія ОСОБА_2 є порушення п.2.3, 10.1, 16.5, 16.6 Правил дорожнього руху України. Крім того, просить звернути увагу суду, що свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вказали, що ОСОБА_2 повинен був бути уважним перед маневром повороту, пропустити увесь транспорт, який рухався у зустрічному йому напрямку, а потім починати маневр повороту. Також зазначає, що суд першої інстанції припустився помилки щодо визнання неналежним та допустимим доказом відомостей, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення у зв'язку з їх невідповідністю вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху виходячи з того, що сам по собі протокол не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні. На думку апелянта провина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, схемою ДТП, поясненнями ОСОБА_2, поясненнями потерпілого ОСОБА_4 і вважає ці докази достатніми для визнання ОСОБА_2 винним у ДТП.

В судовому засіданні в апеляційній інстанції представник потерпілого - захисник ОСОБА_3 наполягав на задоволенні апеляційної скарги, просив постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності; ОСОБА_2 заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважав їх необґрунтованими і просив залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши пояснення захисника ОСОБА_3, особи. Яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до висновку про те, що апеляційна скарга представника потерпілого -захисника ОСОБА_3 не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 судом першої інстанції були дотримані.

Вирішуючи питання про обґрунтованість апеляційної скарги по суті та аналізуючи покладений в основу оскаржуваної постанови висновок суду першої інстанції про відсутність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає його слушним та таким, що заслуговує на увагу.

Зі змісту ст. 251 КУпАП вбачається, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в іх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, відповідно даних протоколу серії БР № 069903 від 14.05.2017 р., водій ОСОБА_2 14.05.2017 року об 11 годині 18 хвилин в м. Кривому Розі по вул. Криворіжсталі, біля е/о № 97, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не був уважним при розвороті на регульованому перехресті не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, при зеленому сигналі основного світлофора не дав дорогу автомобілю НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, що рухався у зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого допустив зіткнення з ним, чим порушив вимоги п. п. 2.3. б, 10.1., 16.6 ПДР.

Пункт 2.3 ПДР встановлює, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: б) бути уважним, слідкувати за дорожньою обстановкою, своєчасно реагувати на її зміну, слідкувати за правильністю розміщення та кріплення вантажу,технічним станом транспортного засобу та не відволікатися від керування цим засобом в дорозі.

Крім того, п. 10.1. ПДР передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до пункту 16.6. ПДР, повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов'язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Як правильно звернув увагу суд першої інстанції, і з цим висновком суду погодився і суд апеляційної інстанції, відповідно до схеми ДТП, яка складена на місці пригоди вбачається, що на ній графічно зображені та зафіксовані об'єкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив'язка об'єктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об'єктів, зображених на схемі, на зворотному боці схеми зазначено характеризуючі дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження, які в своїй сукупності свідчать тільки про те, що між транспортними засобами сталося ДТП, однак останні однозначно не свідчать, що саме дії ОСОБА_2, які полягають у недотриманні ним п. 2.3. б, 10.1., 16.6 ПДР України призвели до ДТП.

Зазначена схема ДТП була складена в присутності водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_4 і будь-яких зауважень та доповнень щодо її складання не містить.

Відповідно до пояснень свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, допитаних судом першої інстанції водій ОСОБА_2 не порушував правил дорожнього руху, оскільки завершував маневр розвороту в той момент, як смуга зустрічного руху була порожньою.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування.

Будь-яких інших доказів на підтвердження провини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП учасниками судового провадження не надано і клопотань щодо їх витребування заявлено не було як під час розгляду справи в суді першої інстанції так і під час розгляду справи апеляційним судом.

Отже судом апеляційної інстанції встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази які б безумовно підтверджували не відповідність дій водія ОСОБА_2 під час ДТП вимогам ПДР України і свідчили про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП так і ті, які б підтверджували наявність в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

На переконання суду апеляційної інстанції, для з'ясування питання невідповідності дій водія ОСОБА_2 під час ДТП вимогам ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, необхідні спеціальні знання, а відтак у справі необхідно було б провести відповідну експертизу, що не здійснено під час розгляду справи в суді першої інстанції.

При цьому, відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. А усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП на підставі п.1 ст. 247 КУпАП є законною і обґрунтованою, а апеляційна скарга представника потерпілого задоволенню не підлягає.

Крім того, не виключна можливості стягнення потерпілим ОСОБА_4 з ОСОБА_2 коштів у відшкодування матеріальної або моральної шкоди в порядку цивільного судочинства в разі встановлення судом в ході розгляду цивільної справи доказів вини в порушенні вимог Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 - захисника ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 червня 2017 року про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області С.Б.Мажара