АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/1040/2017 Постанова винесена суддею Родіоновим С.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року в

смт. Ю-Ломуватка м. Брянка Луганської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2,

на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1

ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі

600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Як встановив суд, 27 листопада 2016 року о 03 год. 50 хв. ОСОБА_2, в м. Києві по вул. Героїв Дніпра, 79, в порушення п. 2.5 ПДР України, керувала автомобілем марки «Шевроле», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння (почервоніння очей, поведінка не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук), від проходження всіх форм та методів огляду на стан сп'яніння відмовилася в присутності двох свідків, тобто скоїла правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вважаючи судове рішення таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, ґрунтується на висновках, які не відповідають фактичним обставинам справи і не підтверджуються доказами, а тому є незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати та закрити провадження в справі.

Як зазначає апелянт, вона не була належним чином сповіщена про місце і час розгляду справи, і це порушення процесуальних норм позбавило її можливості в повному обсязі реалізувати права, передбачені Конституцією України та ст. 268 КУпАП, зокрема, скористатися правовою допомогою захисника та надати пояснення по справі.

Щодо змісту протоколу, складеного відносно неї, зазначає, що внаслідок подій на сході країни, вона переїхала в м. Київ, де працювала таксистом, але 27 листопада 2016 року о 03 год. 30 хв. транспортним засобом не керувала, а лише спала в автомобілі під час перерви в роботі, проте працівники поліції, побачивши її в салоні автомобіля, безпідставно стали перевіряти документи, звинуватили в тому, що начебто вона вживала наркотики, а потім один із поліцейських склав відносно неї протокол про відмову від проходження медичного огляду. При цьому жодних свідків на місці події не було, а медичний огляд їй пройти і не пропонували, підписати протокол змусили, погрожуючи затриманням за непокору поліції. Вважає дії працівників поліції незаконними, водночас зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази її вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з апеляційною скаргою від ОСОБА_2 надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що вона не була належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи, копію постанови судді місцевого суду отримала лише 22 березня 2017 року, а відтак вважає, що процесуальний строк на оскарження судового рішення пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, прихожу до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду Панкратовою Н.О. пропущений з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3 на підтримку апеляційних вимог, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Розглядаючи справи про адміністративне правопорушення, суддя, як це визначено у ст. 245 КУпАП, повинен всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати всі обставини справи на основі належно досліджених та оцінених в судовому засіданні доказів та вирішити справу в точній відповідності з законом.

Водночас, згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам в їх сукупності.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

Так, в диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено перелік діянь, що містять склад цього адміністративного правопорушення, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тобто суб'єктом правопорушення визнається особа, яка керує транспортним засобом, незалежно від того, чи має вона на це право, а керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу.

З матеріалів провадження вбачається, що приймаючи рішення про винність ОСОБА_2 в порушенні п. 2.5 ПДР України, суддя, дослідивши виключно матеріали справи, як на докази винуватості ОСОБА_2 в постанові формально послався на протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 335374 від 27.11.2016, письмові пояснення, які належним чином не перевірив.

За відсутності в матеріалах справи будь-яких пояснень ОСОБА_2 щодо обставин події, не маючи підтвердження про належне її сповіщення про місце і час розгляду справи, суддя розглянув справу у відсутність ОСОБА_2, таким чином порушивши вимоги ст. 268 КУпАП, оскільки позбавив можливості особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дати пояснення в суді, подати нові докази, заявити клопотання, що і призвело до неповноти з'ясування фактичних обставин справи.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 пояснила, що 27 листопада 2016 року о 03 год. 50 хв., по вул. Героїв Дніпра, 79 в м. Києві, транспортним засобом не керувала, а лише спала в автомобілі, під час перерви в роботі таксистом. Проснулася від того, що в її автомобіль хтось почав світити ліхтарем, як потім з'ясувалося - працівник поліції. Після перевірки її документів, працівники поліції звинуватили її у перебуванні в стані наркотичного сп'яніння. Оскільки на той час, внаслідок тяжких сімейних обставин, вона не мала постійного місця проживання, працівник поліції сказав, що забере її до відділу поліції як безпритульну особу, якщо вона не підпише протокол, а тому вона, будучи наляканою, поставила свій підпис у протоколі.

У той же час ОСОБА_2 в суді стверджувала, що будь-яких наркотичних засобів не вживала, транспортним засобом не керувала, свідків під час складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення не було, в протоколі вона не бачила відомості про свідків коли його підписувала, копію протоколу їй не вручили.

Для перевірки доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 судом апеляційної інстанції неодноразово приймалися заходи для виклику в судове засідання свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які в протоколі та окремих поясненнях фактично підтвердили факт відмови ОСОБА_2 від огляду на стан наркотичного сп'яніння, а також інспектора патрульної поліції Юхименка М.М., яким складався протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та відбиралися пояснення у свідків події.

Проте зазначені свідки до суду не з'явилися.

Крім того, на запит суду від Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України отримано листи від 08.06.2017 № 31406 та від 12.06.2017 № 31933 про відсутність відеозаписів із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) поліцейських щодо подій, які відбувалися 27 листопада 2016 року о

03 год. 50 хв., по вул. Героїв Дніпра, 79 в м. Києві, при фіксуванні правопорушення ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, з огляду на зміст письмових пояснень свідків, які викладені на певних бланках і не містять інформації про керування ОСОБА_2 транспортним засобом, виявлені ознаки наркотичного сп'яніння та конкретні обставини, за яких ОСОБА_2 відмовилася від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан сп'яніння, отже без їх перевірки в судовому засіданні шляхом допиту свідків, враховуючи твердження ОСОБА_2 про те, що свідки взагалі були відсутні на місці події, такі письмові докази не можна визнати допустимими, а тому суд їх відкидає як недопустимі докази.

Водночас, аналізуючи пояснення ОСОБА_2, яка в категоричній формі заперечувала про керування 27 листопада 2016 року о 03 год. 50 хв. транспортним засобом марки «Шевроле», д.н.з. НОМЕР_1, посилаючись на те, що лише перебувала в салоні зазначеного автомобіля (спала) і не перебувала в стані наркотичного сп'яніння, отже у неї не було ніяких ознак наркотичного сп'яніння, а у працівників поліції законних підстав для проведення огляду на стан сп'яніння, вважаю, що вони жодним доказом у справі не спростовуються.

За таких обставин, враховуючи, що всі сумніви щодо доведеності вини порушника слід тлумачити на його користь, прихожу до висновку, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 відомості про керування нею 27 листопада 2016 року о 03 год. 50 хв., по вул. Героїв Дніпра, 79 в м. Києві, автомобілем марки «Шевроле», д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння та відмову від огляду у встановленому законом порядку на стан наркотичного сп'яніння, тобто вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не підтверджуються доказами в справі, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку не можна визнати доказом вини ОСОБА_2 в розумінні ст. 251 КУпАП.

Оскільки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддею місцевого суду не було дотримано вимог, передбачених ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, а матеріали провадження не містять доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанова судді Оболонського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року підлягає скасуванню, а провадження в справі - закриттю з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір - скасувати, а провадження в справі щодо ОСОБА_2 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва О.П. Павленко