АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 214/1639/17Суддя 1 інстанції Ковтун Н. Г.
Номер провадження 33/774/31/К/17Суддя- доповідач Чумак Н. О.
П О С Т А Н О В А

12 липня 2017 року м. Кривий Ріг
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області Чумак Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Софіївка Дніпропетровської області, командира 1-го відділення 1-го протитанкового взводу протитанкової батареї бойового забезпечення військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-15 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок, -

за участю:
правопорушника ОСОБА_1
захисника Верхуши Я.О.
прокурора Миколайчук А.Б.
ВСТАНОВИВ:
Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-15 КУпАП.

Згідно постанови суду першої інстанції, у період з 26 листопада 2016 року по цей час сержант за контрактом ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира 1-го відділення 1-го протитанкового взводу протитанкової батареї бойового забезпечення.
У відповідності до вимог ст.ст.11, 16, 37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.99. № 548-XIV та ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.99. № 551-XIV, ОСОБА_2 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Окрім цього, під час проведення на Сході країни антитерористичної операції, в умовах загрози національній безпеці держави, від військовослужбовців особливо вимагається бути високо-дисциплінованими та мати високу моральну та патріотичну свідомість.
Відповідності до вимог ст.125,126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.99. № 548-XIV та ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.99. № 551-XIV командир відділення у мирний і воєнний час відповідає за успішне виконання відділенням бойових завдань, навчання, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, стройову підготовку й фізичну витривалість, охайний вигляд підлеглих, правильну експлуатацію, зберігання озброєння, техніки, спорядження та за утримання їх у належному стані.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 встановлено, що робочий день у військовослужбовців офіцерського складу та військовослужбовців за контрактом починається з 08 год. 00 хв. та закінчується о 17 год. 00 хв.
Проте, на порушення свої посадових та вище зазначених обов`язків ОСОБА_1 систематично запізнювався на військову службу а саме: 30.01.2017 року прибув до розташування військової частини о 11 год. 20 хв., 31.01.2017 року о 11 год. 10 хв., 01.02.2017 року о 11 год. 15 хв., 02.02.2017 року о 11 год. 10 хв., 03.02.2017 року о 11 год. 00 хв., 07.02.2017 року о 10 год. 30. хв., 13.02.2017 року о 09 год. 40 хв., 20.02.2017 року о 09 год. 30 хв.
Водночас з 30.01.2017 року по 03.02.2017 року з 09 год.00 хв. по 11 год. 30 хв. при перевірці конспектів з бойової та спеціальної підготовки та командирської сумки у ОСОБА_1 конспекти та командирська сумка були відсутні, також ОСОБА_1 не володів станом справ у відділені та не знав скільки у нього відділені особового складу військовослужбовців по штату, по списку та в наявності.
Крім того, 07.02.2017 року з 09 год. 00 хв. по 10 год. 30 хв., 13.02.2017 року з 09 год. 00 хв. по 10 год. 30 хв. та 20.02.2017 року з 09 год. 00 хв. по 09 год. 30 хв. був відсутній на заняттях з бойової та спеціальної підготовки.
Таким чином, за викладених вище обставин, сержант ОСОБА_1 , будучи посаді командира 1-го відділення 1-го протитанкового взводу протитанкової батареї бойового забезпечення військової частини НОМЕР_1 , тобто будучи військовою службовою особою, діючи умисно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків та безпосередньо вимогам Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, своїм недбалим ставлення до військової служби допустив низку порушень у покладених на нього обов`язків в частині систематичного порушення трудової дисципліни в результаті чого, не провів з підлеглим особовим складом 07.02.2017 року, 13.02.2017 року, 20.02.2017 року заняття з бойової та спеціальної підготовки та значно погіршує рівень навченості особового складу, створює зниження боєготовності підрозділу, що в умовах проведення антитерористичної операції на Сході країни є неприпустимим, таким чином сержант ОСОБА_1 своїм недбалим ставленням до військової служби вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Таким чином, старший сержант ОСОБА_1 своїм недбалим ставленням до військової служби скоїв правопорушення, передбачене ст.172-15 КУпАП.
За даним фактом 09.03.2017 року був складений протокол про військове адміністративне правопорушення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та провадження по справі закрити.
Апеляційні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що справа відносно нього сфабрикована. Судом було грубо порушено вимоги ст.3, 5, 7, 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Контракт про проходження військової служби закінчився у нього 04 квітня 2016 року, а тому він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.172-15 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Верхуша Я.О., кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили задовольнити її, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження відносно ОСОБА_1 закрити.
Прокурор в судовому засіданні під час апеляційного розгляду справи про адміністративне правопорушення просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , постанову суду першої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану.
Крім того, Військовою прокуратурою Криворізького гарнізону південного регіону України було надано заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в яких вони просили постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2017 року залишити без змін.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.
У відповідності до ст.294 КУпАП перегляд постанови судді проводиться виключно у межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.
Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-15 КУпАП, не вмотивовані належним чином, а рішення суду не випливає з мотивувальної частини постанови та не ґрунтується на доказах, що містяться в матеріалах даної справи.

Висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вказані висновки суду спростовуються доказами, що містяться в матеріалах справи.

Апеляційний суд, проаналізувавши зміст оскаржуваної постанови, дійшов висновку про те, що судом першої інстанції не було належним чином проаналізовано складений відносно ОСОБА_1 протокол на предмет правильності його складання та дотримання норм чинного законодавства при його складанні.

Доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення та інші обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи і їх сукупності, керуючись законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати: чи було вчинено таке порушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, щ мають значення для правильного вирішення справи. В постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності необхідно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не виконані, оскільки суд в постанові на доведеність винуватості останнього послався лише на протокол про адміністративне правопорушення та зібрані по справі матеріали, не дослідивши та не розкривши їх змісту, як і не заслухавши пояснень самого ОСОБА_1 при невизнанні ним своєї вини, розглянувши справу за його відсутності.

Але, як видно з матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень під час проведення службових розслідувань, вину свою у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав (а.с.41, 71).

В своїй апеляційній скарзі та в поясненнях, наданих ним в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 зазначив, що жодних адміністративних правопорушень не вчиняв, вину свою не визнав та пояснив, що протокол складений відносно нього з порушеннями, а рішення суду, прийняте на підставі вказаного протоколу є необґрунтованим та незаконним. Крім того, пояснив, що не є військовослужбовцем строкової служби ЗСУ, а проходив службу за контрактом в рядах Національної Гвардії. Але, у нього закінчився строк дії контракту. Ним особисто в липні та серпні 2016 року та в лютому 2017 року було подано рапорти про звільнення, але вони так і не були розглянуті. Крім того, ним було подано до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу було позовну заяву про розірвання контракту.

Дані пояснення та факт невизнання ОСОБА_1 своєї вини матеріалами справи, протоколом про адміністративне правопорушення, складеного відносного нього, та прокурором в суді апеляційної інстанції не спростовані.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 зазначено, що у період з 26 листопада 2016 року по цей час, сержант за контрактом ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира 1-го відділення протитанкового взводу протитанкової батареї бойового забезпечення (а.с.1-4).

Будь-яких доказів в підтвердження вказаного факту прокурором суду апеляційної інстанції надано не було. Єдиним документом, що був наданий прокурором є копія витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України, згідно якого: «Відповідно до ч.8 ст.23 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», продовжити дію контракту понад встановлений строк на період до оголошення демобілізації сержанту за контрактом ОСОБА_1 командиру першого протитанкового відділення (старшого оператора) протитанкового взводу протитанкової батареї батальйону бойового забезпечення, з 04.04.2016 року» (а.с.118).

Але, з вказаним наказом сержант ОСОБА_1 , в порушення норм чинного трудового законодавства, ознайомлений не був, про що свідчить відсутність його підпису на копії витягу з вищезазначеного наказу. Вказаний факт також підтвердив ОСОБА_1 і під час апеляційного розгляду справи.

Крім того, суду апеляційної інстанції, на неодноразові питання, так і не було надано прокурором жодних пояснень з приводу того, що саме за дата 26 листопада 2016 року, вказана в протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, згідно ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш, як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш, як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у ч.3 цієї статті.

Як видно з протоколу про вчинення військового адміністративного правопорушення та постанови відносно ОСОБА_1 , правопорушення, у вчиненні яких він обвинувачується, були вчинені ним 30.01.2017 року, 31.01.2017 року, 01.02.2017 року, 02.02.2017 року, 03.02.2017 року, 07.02.2017 року, 13.02.2017 року та 20.02.2017 року (а.с.1-4, 93-95).

Вказані правопорушення не є триваючими.

Але, на момент постановлення рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності 19 травня 2017 року, строк накладення на нього стягнення сплинув, крім правопорушення, вчиненого 20.02.2017 року.

Також, згідно протоколу, складеного відносно ОСОБА_1 та постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, 07.02.2017 року з 09 год. 00 хв. по 10 год. 30 хв., 13.02.2017 року з 09 год. 00 хв. по 10 год. 30 хв. та 20.02.2017 року з 09 год. 00 хв. по 09 год. 30 хв. був відсутній на заняттях з бойової та спеціальної підготовки (а.с.1-4, 93-95).

Але, будь-які докази в підтвердження того, що саме у ці дні проводились заняття з бойової та спеціальної підготовки в матеріалах справи відсутні та не були надані при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Крім того, а матеріалах справи про адміністративне правопорушення міститься пояснення майора ОСОБА_3 від 06.01.2017 року, в яких він вказує, що ОСОБА_1 були вчинені правопорушення 30.01.2017 року, 31.01.2017 року, 01.02.2017 року, 02.02.2017 року та 03.02.2017 року.
Яким чином, майор ОСОБА_3 06 січня 2017 року міг знати про те, що через три тижні сержантом ОСОБА_1 будуть вчинені правопорушення, суду апеляційної інстанції не зрозуміло.
Таким чином, апеляційний суд звертає увагу на те, що при перевірці складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, було встановлено значну кількість порушень, що свідчить про суттєві недоліки при складанні вказаного протоколу.

Отже, керуючись принципом презумпції невинуватості, враховуючи викладене та беручи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні будь-які інші докази, які б містили дані про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-15 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду першої інстанції , слід прийти до висновку про відсутність в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, закривши провадження у справі.
Керуючись ст.ст.7, 247 252, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-15 КУпАП скасувати.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.172-15 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду
Дніпропетровської області Н.О. Чумак