АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/333/2014 Суддя у першій інстанції: Дячук С.І.
Категорія: ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м.Києва ФричТ.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, його представника - адвоката Цуркан М.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2016 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою з ОСОБА_3 стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 275, 60 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Святошинського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2016 скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтовування доводів своєї апеляційної скарги вказує, що постанова Святошинського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року є незаконною, оскільки висновки суду в частині підтвердження факту правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки ОСОБА_3 не керував автомобілем, а лише знаходився біля нього.

Крім того, на вимогу працівника патрульного пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на приборі «Драгер», ОСОБА_3 попросив інспектора надати йому для ознайомлення документи на підтвердження справності предмета. Інспектор відмовив, у зв'язку з чим ОСОБА_3 також відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп'яніння, при цьому попросив інспектора здійснити його огляд у медичному закладі. Проте інспектором з незрозумілих підстав було зазначено у протоколі про відмову від проходження огляду в медичному закладі.

Також апелянт вказує на те, що 20.10.2016 через канцелярію суду він подав клопотання про виклик осіб для пояснень щодо обставин, при цьому суд проігнорував вказане клопотання та розглянув справу у його відсутність.

Крім цього, вказує, що 01.12.2016 року було подано апеляційну скаргу, однак судом першої інстанції вона була повернута, оскільки на думку суду вона не відповідала вимогам ст. 294 КУпАП. Вказане свідчить, що судом було порушено право на апеляційне оскарження.

Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2016 року, оскільки копію постанови він не отримував, справа була розглянута у його відсутність, а про існування такої постанови дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 20.10.2016 необхідно задовольнити, оскільки строк пропущено з поважних причин.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3, його захисника Цуркана М.І., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_3 20 серпня 2016 року близько 05 год. 25 хв., керуючи в м. Київ по вул. Кільцева дорога (навпроти вул. Ватутіна, 104), автомобілем «КІА» д.н.з. НОМЕР_1, на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння від проходження такого огляду відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України за що встановлена відповідальність, передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

З такими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_3 пояснив, що 24.08.2016 року о 05 год. 25 хв. чекав біля автомобіля свого знайомого. В цей час до нього підішли патрульні, та попросили документи на транспортний засіб. Надавши документи, вони пішли до свого службового автомобіля, перевіряти їх, після чого склали на нього протокол.

В той же час, як вбачається з рапорту інспектора роти №8 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Києві Швець С.В., 24.08.2016 року о 05 годині 02 хв. екіпаж 0811 під час патрулювання отримав орієнтування: «Порушення ПДР України, водій рухається на автомобілі «Кіа» д.н.з. НОМЕР_1 в сторону Жулян, веде себе неадекватно, «підрізає» інші транспортні засоби. Після чого даним екіпажем було зупинено вказаний транспортний засіб та під час спілкування з водієм ОСОБА_3, встановлено явні ознаки алкогольного сп'яніння. В подальшому водій ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в присутності свідків. Дана подія була зафіксована нагрудною камерою АА00739.

Таким чином, пояснення ОСОБА_3 надані під час апеляційного розгляду про те, що він не керував автомобілем «Кіа» д.н.з. НОМЕР_1, а лише знаходився біля нього, суд вважає надуманими та не підтвердженими жодними доказами.

Крім того, матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_3 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про те, що він керував транспортним засобом «Кіа» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння.

Більш того, ОСОБА_3 під час апеляційного розгляду повідомив, що патрульні пропонували йому пройти огляд на стан сп'яніння, але він відмовився, оскільки не був впевнений у тому, що працівники поліції вміють користуватися спеціальним приладом «Драгер».

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Таким чином, пояснення ОСОБА_3 не відповідають фактичним обставинами справи та суд апеляційної інстанції оцінює їх критично та вважає їх неправдивими.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що суд розглянув справу у його відсутність та без виклику свідків, то вони не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до статтей 272, 278-279 КУпАП не передбачено обов'язкової участі свідків при розгляді справ про адміністративні правопорушення, а сам ОСОБА_3 про день та час судового засідання призначеного на 20.10.2016 року повідомлений належним чином, про що свідчить його особиста розписка, яка наявна в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

Більш того, як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судом за клопотанням ОСОБА_3 був відкладений розгляд справи, а заявлення інших клопотань, суд апеляційної інстанції вважає, як намагання затягнути розгляд справи з метою уникнення відповідальності.

В той же час, є слушними доводи апеляційної скарги, про те, що судом першої інстанції безпідставно було повернуто апеляційну скаргу від 01.12.2016 року на оскаржувану постанову.

Так, відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову. Місцевий суд протягом трьох днів надсилає апеляційну скаргу разом із справою у

відповідний апеляційний суд.

Таким чином нормами КУпАП, не передбачено, що суд першої інстанції перевіряє апеляційні скарги на предмет їх відповідності вимогам ст. 294 КУпАП.

Разом з тим, вказане не спростовує висновків суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, вважаю, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2016 року, слід залишити без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3- залишити без задоволення.

Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва Т.В.Фрич