Справа № 363/3322/16-п Головуючий у І інстанції Чірков Г. Є.
Провадження № 33/780/19/17 Доповідач у 2 інстанції Капічон
Категорія 138 24.01.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 січня 2017 року м. Київ

Суддя апеляційного суду Київської області Капічон О.М. за участю водія ОСОБА_1, водія ОСОБА_2, його представника адвоката Намчука В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_4 на постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 06 жовтня 2016 року, якою провадження в справі щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої в АДРЕСА_1,

про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, закрито за відсутністю в її діях складу правопорушення,

в с т а н о в и в:

Суд у постанові зазначив, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 21 серпня 2016 року близько 19 години 10 хвилин ОСОБА_1 в Київській області, в м. Вишгород, масив «Сади Дніпра», по вул. Садовій, керуючи транспортним засобом - автомобілем «TOYOTA» д.н.з. НОМЕР_3, на нерегульованому перехресті при виїзді з другорядної дороги на головну, не надала переваги в русі та допустила зіткнення з автомобілем «DODGE» д.н.з. НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_2, який рухався праворуч по головній дорозі, що призвело до механічних пошкоджень автомобілів.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій просять викликати та опитати свідків; призначити по справі судову автотехнічну експертизу; скасувати постанову Вишгородського районного суду Київської області від 06 жовтня 2016 року у справі №363/3322/16-п та ухвалити нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 1 (один) рік. Свої вимоги обґрунтовують тим, що винесене судове рішення є незаконними, необгрунтованим, прийнятими з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин у справі та таким, що суперечать діючому законодавству України. Зокрема, звертають увагу на те, що внаслідок неповного дослідження обставин справи, а саме неналежного дослідження відеозапису з відеорегістратора автомобіля «DODGE» та непроведення допиту свідків, які були присутні при ДТП, поза увагою суду першої інстанції лишилося те, що дорога, по якій рухався автомобіль «DODGE», не мала дорожньої розмітки, була значно вужчою ніж зазначено в оскаржуваному судовому рішенні та схемі ДТП; автомобіль «DODGE» рухався дуже повільно, його водій, помітивши транспортний засіб «TOYOTA» д.н.з. НОМЕР_3, зменшив швидкість руху, застосував звуковий сигнал, з метою привернення уваги водія ОСОБА_1 й одразу зупинив автомобіль «DODGE». При цьому, водій автомобіля «TOYOTA» продовжував рух і здійснив зіткнення з автомобілем «DODGE», який до зіткнення припинив свій рух. Крім того, на думку апелянтів, суд не провів повного та об'єктивного розгляду справи, не здійснив дослідження доказів по справі, а саме не призначив автотехнічну експертизу і не отримав відповідного висновку. В апеляційній скарзі вказано, що висновки суду щодо порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху, не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки останній здійснював об'їзд перешкоди, а ширина проїжджої частини не дозволяла здійснити даний маневр іншим чином. Апелянти звертають увагу на те, що суд першої інстанції не мав права вирішувати питання про винуватість в ДТП ОСОБА_2, оскільки адміністративний протокол було складено працівниками поліції відносно ОСОБА_1 і саме щодо даної особи суд мав вирішувати справу, щодо наявності чи відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення. На думку апелянтів, недотримання ОСОБА_1 вимог підпункту «ґ» п. 15.9, п. 16.3, п. 16.11, п. 1.10 ПДР призвело до зіткнення транспортних засобів, що було залишено судом першої інстанції поза увагою. З огляду на вищезазначене, судом першої інстанції не в повній мірі досліджені обставини та докази по справі, висновки суду не відповідають дійсності, судом порушені норми матеріального та процесуального права. Окрім того, апелянти зазначають, що судом першої інстанції порушено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки ОСОБА_2 не був повідомлений про розгляд справи на дату ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції та був позбавлений права брати участь у судовому розгляді справи, надавати пояснення, подавати заяви чи клопотання, заперечувати проти доводів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін; запросити в якості свідка ОСОБА_5 та долучити до справи в якості доказів фото. Свою позицію обґрунтовує тим, що в апеляційній скарзі не наведено достатніх підстав для скасування постанови суду першої інстанції , а сама вона є законною, обґрунтованою та не підлягає скасуванню. Зокрема, просить суд врахувати обмеженість огляду перешкоди з лівої сторони. Також зазначає, що вона заперечує проти клопотання про виклик свідка ОСОБА_2, оскільки він є зацікавленою стороною та на її думку, оскарження постанови суду першої інстанції є спробою уникнути виплат матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Заслухавши ОСОБА_6 та захисника Намчука В.М., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити; водія ОСОБА_1, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала постанову суду законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про часткове її задоволення з наступних підстав.

Доводи апелянта щодо поновлення строку на апеляційне оскарження є слушними, а тому суд, відповідно до ст. 289 КУпАП, приходить до висновку, що строк апеляційного оскарження пропущено з поважних причин і його слід поновити, оскільки ОСОБА_2 не було повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, результати розгляду якого стосувалися його прав та інтересів, і в матеріалах справи відсутні будь-які відомості стосовно цього. Його права були відновлені шляхом можливості надати свої пояснення в суді апеляційної інстанції.

Ст. 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи судом першої інстанції було дотримано вимог чинного законодавства, спрямованих на своєчасний і об'єктивний розгляд справи.

Так, аргументи апелянта стосовно того, що суд першої інстанції дійшов висновків про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення при неповному з'ясуванні обставин у справі та неналежному дослідженні доказів, не можуть бути взяті судом апеляційної інстанції до уваги, з наступних підстав.

Як пояснила ОСОБА_1, 21.08.2016 року приблизно о 19 годині 10 хвилин вона поверталася з батьками з дачі масиву «Сади Дніпра», керуючи автомобілем «TOYOTA». Повертаючи праворуч, вона подивилася наліво та направо, щоб переконатися у відсутності перешкод для здійснення маневру. Коли почала повертати направо, то назустріч виїхав автомобіль «DODGE», який рухався по зустрічній смузі руху, в результаті чого відбулося зіткнення і автомобілі отримали механічні пошкодження.

З пояснень ОСОБА_2 вбачається, що 21.08.2016 року він керував автомобілем «DODGE» на території дачного кооперативу «Сади Дніпра», рухаючись по головній дорозі. Оскільки на дорозі були ями, то він об'їжджав їх, рухаючись по зустрічній смузі руху. З другорядної дороги виїхав автомобіль «TOYOTA» та зіткнувся з його автомобілем. Він бачив, як даний автомобіль виїжджає, зупинив свій автомобіль, подав звуковий сигнал, однак не дивлячись на це, «TOYOTA» вдарила його автомобіль.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №288633 від 21 серпня 2016 року, ОСОБА_1, на нерегульованому перехресті не надала переваги в русі автомобілю «DODGE AVENGER» д.н.з НОМЕР_5, який рухався по головній дорозі, чим порушила вимоги п.п. 16.11, 16.12 Правил дорожнього руху /а.п. 2/.

Пунктом 16.11 Правил дорожнього руху передбачено, що на перехресті нерівнозначних доріг, водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

У пункті 16.12 Правил дорожнього руху зазначено, що на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов'язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч.

Згідно п. 11.2 ПДР України на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини.

Відповідно до п. 11.3 ПДР України на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об'їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

Оскільки, відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, як перешкоду для руху визначено нерухомий об'єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об'єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу, пояснення ОСОБА_2 про те, що він допустив виїзд на смугу зустрічного руху, об'їжджаючи ями на дорозі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки ширина проїзної частини складає 8 м 30 см і об'їзд ям був можливий ближче до її правого краю.

Вказані обставини підтверджуються і схемою місця ДТП, відповідно до якої, автомобіль «DODGE AVENGER» д.н.з НОМЕР_5 перебував не на своїй смузі руху /а.п.3/.

Під час розгляду справи в апеляційному суді, ОСОБА_2 надав висновок експертного дослідження № 001-17 від 10.01.2017 року року, відповідно до якого в даній дорожній обстановці водій автомобіля «DODGE AVENGER» ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці водій автомобіля «TOYOTA» ОСОБА_1 з технічної точки зору повинен був діяти відповідно до вимог п.16.11 ПДР та в її діях вбачаються невідповідності вимогам п. 16.11 ПДР в частині виїзду з другорядної дороги на головну дорогу, якою рухався інший автомобіль.

Оцінюючи зазначений висновок, апеляційний суд вважає його недостатньо обґрунтованим та вмотивованим. Вирішення питання про наявність порушення ПДР в діях конкретного водія та складання протоколу про адміністративне правопорушення для притягнення винуватих до адміністративної відповідальності належить виключно до компетенції органів поліції, а судові органи розглядають справи про адміністративні правопорушення лише в межах обставин та щодо порушень, зазначених у протоколі, при цьому висновок експертного дослідження є лише одним із доказів, які оцінюються судом в сукупності з іншими доказами.

Відповідно до п. 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Слід зазначити, що водій ОСОБА_1 не створювала перешкод тим учасникам дорожнього руху, які рухалися без порушень правил дорожнього руху.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не було досліджено запис з відеореєстратора, наданий ОСОБА_2 не ґрунтується на матеріалах справи, оскільки в постанові судді зазначено, що при вирішенні питання про наявність в діях ОСОБА_1 порушення ПДР суд керується даними відеозапису відеореєстратора автомобіля «DODGE».

Оскільки, відповідно до ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється судом в межах протоколу про адміністративне правопорушення, безпосередньо інкриміновані ОСОБА_1 порушення пунктів Правил дорожнього руху не підтверджені матеріалами справи.

Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини постанови посилання суду на порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху України, оскільки протокол про адміністративне правопорушення щодо нього не складався.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Суд, на підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 06 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_1 - змінити, виключивши з мотивувальної частини постанови посилання судді на недотримання вимог ПДР ОСОБА_2

В решті постанову судді залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Капічон