АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 33/790/156/17 Суддя доповідач: Колтунова А.І.
Категорія: ст. ст.122-4, 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області Колтунова А.І., за участю представника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвоката Веретун Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Московського районного суду міста Харкова від 21 грудня 2016 року у відношенні

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки міста Харкова, громадянки України, ФОП «ОСОБА_2», мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.122-4,ст.124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді Шевченко О.В. визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4,124 КУпАП з закриттям провадження по справі відносно неї, в зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Як встановив суд, 18 вересня 2016 року о 11-30 годині водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Volvo», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по вулиці Валентинівська, в районі будинку №22 в місті Харкові, під час виїзду зі стоянки в районі зазначеного будинку, не дотрималась безпечного інтервалу, внаслідок чого допустила зіткнення з припаркованим автомобілем «Lexus», реєстраційний номер НОМЕР_2, водієм якого є ОСОБА_4, після чого залишила місце ДТП, чим порушила вимоги п.п.13.3,п.2.10 «а» Правил дорожнього руху України.

За результатом дорожньо-транспортної пригоди заподіяно матеріальну шкоду.

Не погодившись з винесеним процесуальним рішенням ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичних обставин вчинення нею адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП, заперечує визнання вини за ст.122-4 КУпАП.

При цьому вказує, що не вчиняла жодних дій, спрямованих на приховування факту дорожньо-транспортної пригоди, оскільки сама повідомила про факт ДТП працівника автопарковки ОСОБА_5, надавши йому свої контактні номери телефонів. Проте зазначила, що була вимушена залишити місто ДТП, оскільки запізнювалася на важливу ділову зустріч.

ОСОБА_2 вказує, що судом взято до уваги, як за доказ винуватості, надані іншим учасником ДТП - ОСОБА_4 пояснення, та пояснення свідка ОСОБА_6, на підставі яких лише і зроблено висновок про її винуватість за ст.122-4 КУпАП.

В судове засідання апеляційної інстанції учасники дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не з'явились, про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується довідкою телефонного повідомлення (а.с.41); заяв про відкладення розгляду справи від учасників провадження не надійшло, що не перешкоджає в порядку ч.6 ст.294 КУпАП продовжити розгляд справи.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник Веретун Н.І., яка діє в інтересах ОСОБА_2 наполягала на задоволенні апеляційної скарги, вважаючи, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення за ст.122-4 КУпАП. Зазначила, що відсутня суб'єктивна сторона у формі умислу, направленого на приховування факту дорожньо-транспортної пригоди та обставин її скоєння, а також об'єктивна сторона у формі наслідків.

Представник вважає, що пояснення потерпілого ОСОБА_4 і свідка ОСОБА_7 не відповідають дійсності, оскільки без повідомлення ОСОБА_2, свідок та сам ОСОБА_4 не могли знати про факт ДТП; зазначає, що ОСОБА_7 одразу, як тільки на автостоянці з'явився ОСОБА_4, повідомив йому контактні дані ОСОБА_2; вказує, що потерпілий чинив тиск відносно ОСОБА_2 та вимагав неприйнятно велику суму відшкодування збитків, та, після телефонної розмови з ОСОБА_4, ОСОБА_2 одразу повідомила працівників поліції про дорожню пригоду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Веретун Н.І., яка підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі; перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 суддею повно і всебічно встановлені всі обставини дорожньо-транспортної пригоди на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Висновок суду про наявність в діях ОСОБА_2 порушень вимог п.п.10.9, 2.10 «а» Правил Дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст.122-4, ст.124 КУпАП, достатньо вмотивований, і ґрунтується на наявних в матеріалах справи доказах, яким судом апеляційної інстанції надано належної оцінки.

Доводи ОСОБА_2 та її представника про те, що вона не мала наміру приховати факт вчинення ДТП, оскільки саме вона безпосередньо після дорожньої пригоди попередила працівникові автопарковки ОСОБА_7 та залишила свої телефонні координати, не спростовують висновку її винуватості, оскільки статтею 122-4 КУпАП чітко передбачена відповідальність за залишення місця дорожньо-транспортної пригоди.

Так, відповідно до Правил дорожнього руху України, дорожньо-транспортна пригода - це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Згідно ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати швидку медичну допомогу, а якщо це неможливо, звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу; г) відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також стан транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред'явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об'їзд місця пригоди; є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Якщо внаслідок дорожньо-транспортної пригоди немає потерпілих та не завдано матеріальної шкоди третім особам, а транспортні засоби можуть безпечно рухатися, водії (за наявності взаємної згоди в оцінці обставин скоєного) можуть прибути до найближчого поста Державтоінспекції або в орган чи підрозділ міліції для оформлення відповідних матеріалів, попередньо склавши

схему пригоди та поставивши підписи під нею. У разі коли під час дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено лише застраховані транспортні засоби та немає загиблих і травмованих, допускається оформлення відповідних матеріалів представником страхової організації без участі працівника підрозділу Державтоінспекції за згодою учасників пригоди.

Суб'єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або евентуального (непрямого) умислу.

Наявність в діях ОСОБА_2 ознак складу адміністративного правопорушення за ст.122-4 КУпАП підтверджується зібраними по справі доказами:

- Поясненнями самої ОСОБА_2, в яких вона зазначає, що з місця ДТП поїхала, оскільки поспішала на ділову зустріч, залишивши працівникам парковочного майданчику контактний номер телефону, з метою оформлення ДТП. При цьому в поясненнях ОСОБА_2 зазначила, що в поліцію вона зателефонувала після телефонної розмови з ОСОБА_4 (а.с.7);

- Поясненнями ОСОБА_4, який є другим учасником ДТП. В своїх поясненнях він підтвердив, що 18 вересня 2016 року о 11-28 годині на його автомобілі «Lexus RX 350», реєстраційний номер НОМЕР_2, який знаходився на паркувальному майданчику, спрацювала охоронна сирена та датчик удару; підтвердив, що, вийшовши до автомобілю одразу, охоронник паркувального майданчику йому повідомив, що ОСОБА_2 здійснила зіткнення з його припаркованим автомобілем та залишила місце ДТП, надавши контактний номер телефону, оскільки дуже поспішала. Тобто, про факт ДТП з участю водія ОСОБА_2 ОСОБА_4 він дізнався від охоронника ОСОБА_8 Внаслідок чого він одразу викликав поліцію (а.с.8);

- Схемою місця ДТП (а.с.5).

За таких обставин, з урахуванням зібраних та оцінених в їх сукупності доказів по справі, наведених в постанові суду, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку по винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124 КУпАП, про що зазначено в мотивувальній частині постанови. А версія ОСОБА_2 про її невинуватість в частині залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, спростовується зібраними в ході розгляду справи доказами і на правильність прийнятого рішення не впливає.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Московського районного суду міста Харкова від 21 грудня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.ст.122-4, 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя -