АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/760/17 Головуючий у І-й інстанції - Ковальчук Т.А.
Справа № 179/502/17-п Головуючий в ІІ інстанції - Мазниця А.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, громадянина України,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 у порушення п. 2.9 Правил Дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. № 1306 (зі змінами), згідно якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин, 22 квітня 2017 року о 16:30 год. в с. Поливанівка по вул. Кірова керував автомобілем ВАЗ-21063, державний номерний знак НОМЕР_1, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обгрунтовуючи свої вимоги, зазначає, що накладене на нього адміністративне стягнення не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. Вказує, що розгляд справи було проведено за його відсутності незважаючи на подання ним клопотання про перенесення розгляду у зв'язку з перебуванням його на стаціонарному лікування, у якому йому було відмовлено, що суперечить вимогам ст. 268 КУпАП.

Порушення його права на участь у судовому розгляді призвело до неможливості подання клопотань про виклик свідків. Крім того, судом було порушено вимого ст. 33 КУпАП щодо врахування особи порушника, його майнового стану та інших обставин, що мають значення, оскільки у постанові такі відомості відсутні.

Зазначає, що дійсно у вказані у постанові день та час він перебував у стані алкогольного сп'яніння, втім на місце пригоди його привіз ОСОБА_2, який у подальшому вказане місце покинув, оскільки не хотів брати участь у конфлікті між ним та ОСОБА_3 Коли прибули працівники поліції, то його автомобіль стояв без руху, а отже вказаним автомобілем він не керував у стані алкогольного сп'яніння.

Наполягає на тому, що до показань свідка ОСОБА_3 належить поставитись критично, оскільки саме він спровокував конфлікт у сім'ї ОСОБА_1 та викликав поліцію.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції апелянт ОСОБА_1 не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступного.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, які підтверджуються належними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; письмовими поясненнями ОСОБА_3, з яких вбачається, що в його присутності саме водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_2, виявляючи при цьому ознаки алкогольного сп'яніння; доданим до матеріалів справи відеозаписом; актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 22.04.2017 р., згідно якому проба на вміст алкоголю у повітрі, що видихається ОСОБА_1, була позитивною та склала 1,57%.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

Вказані положення кореспондують з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно того, що судом першої інстанції було порушено його право на захист у зв'язку з розглядом справи за його відсутності, колегія суддів оцінює критично, оскільки вони спростовуються тим, що останній був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи 20.07.2017 року, що підтверджується його розпискою, і до вказаного дня розгляд справи неодноразово відкладався за його клопотаннями. При цьому факт перебування ОСОБА_1 на лікуванні підтверджений лише ксерокопією медичної довідки, що не містить дати її складання, наданої останнім до суду 07.07.2017 р. (а.с. 19). Відомості про його лікування станом на 20.07.2017 р. відсутні, в той час як строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП, збігав 22.07.2017 р.

Посилання апелянта на те, що належним йому автомобілем фактично керував не він, а ОСОБА_2, який покинув місце пригоди до прибуття поліцейських, суд апеляційної інстанції оцінює критично зважаючи на те, що вони не мають будь-якого об'єктивного підтвердження та спростовуються показаннями ОСОБА_3, які у свою чергу узгоджуються з іншими доказами, наявними у справі, та достатні підстави для сумнівів у правильності цих показань відсутні.

Доводи апелянта щодо того, що він не керував транспортним засобом у присутності поліцейських, не можуть бути взяті до уваги, оскільки припинення протиправної поведінки ОСОБА_1 до прибуття поліцейських не спростовує правильності встановлення судом факту керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на неврахування судом відомостей про його особу, майновий стан та інших обставин, які, на його думку, мають значення, суд апеляційної інстанції оцінює критично зважаючи на те, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативне накладення на водія адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, а отже суд позбавлений права застосування адміністративного стягнення, іншого за видом та/або розміром, залежно від обставин, вказаних апелянтом.

Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколу порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2017 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.А. Мазниця