АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ігнатов Р.М., за участі:

особи, яка притягується до відповідальності − ОСОБА_2

захисників − ОСОБА_3, ОСОБА_4

іншого учасника ДТП − ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в міста Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 22.08.2016, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної оскаржувану постанову скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю у її діях складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_2 вказує, що постанова суду першої інстанції не відповідає закону, матеріалам та обставинам справи. Зокрема, апелянт посилається на те, що вона 04.07.2016, рухаючись заднім ходом у дворі по вул.Вел. Житомирська, 4-6, не порушуючи ПДР зіткнулась з автомобілем ОСОБА_5, яка так само рухаючись заднім ходом грубим чином порушила п.10.11 ПДР. Згідно схеми ДТП автомобіль під керуванням ОСОБА_2 знаходиться з правої сторони від автомобіля під керуванням ОСОБА_5, а пошкодження отримані автомобілем ОСОБА_2 значно менші ніж ушкодження отримані автомобілем під керуванням ОСОБА_5, що свідчить про той факт що автомобіль ОСОБА_2 стояв і на нього було скоєно наїзд.

Крім того в апеляційній скарзі наголошується, що під час оформлення матеріалів ДТП інспекторами УПП м. Києва не були встановлені та взяті пояснення від очевидців. У протоколі такі дані не вказані, що, на думку апелянта, свідчить про відсутність доказів наявності у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а також про невідповідність змісту протоколу закону, зокрема, ст.256 КУпАП.До того ж, як наголошує ОСОБА_2, співробітник УПП м. Києва, який склав протокол, не вказав у ньому дані вказаних свідків, а тому вона вважає, що при розгляді справи судом було необхідним опитати цих свідків у судовому засіданні, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_7. Натомість, судом було опитано лише одного свідка.

Також апелянт вказує, що справу розглянуто з порушенням її процесуальних прав, оскільки її не було завчасно повідомлено про дату та час судового засідання. При цьому порушено й порядок повідомлення, оскільки її було повідомлено не судовою повісткою, а так званим «сповіщенням» УППм. Києва, який на думку ОСОБА_2 не має повноважень на призначення часу розгляду справи судом.

Окремо в апеляційній скарзі звернено увагу суду на тому, що захід адміністративного стягнення обрано судом із порушенням вимог закону, оскільки суд не вказав жодного доводу на підставі якого обирає адміністративне стягнення у вигляді штрафу. При цьому у матеріалах справи не міститься ніяких документів, які б підтверджували місце роботи ОСОБА_2, її професію, характеристику особи, сімейний стан, тощо.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 04.07.2016 серії АП1 №143814, 04.07.2016, приблизно о 15 год. 05 хв. водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1 у м. Києві по вул. Велика Житомирська. 4-Б ( в дворі будинку) під час руху заднім ходом не забезпечила безпеку маневру, не звернулась до сторонніх осіб за допомогою, в результаті чого допустила зіткнення з автомобілем «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2, внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушила п. 10.9. ПДР України

Заслухавши доповідь судді, доводи особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_2 та її пояснення з приводу обставин ДТП та відповіді на запитання, захисників, які підтримали подану апеляцію та їх пояснення, думку іншого учасника ДТП - ОСОБА_5, яка заперечила проти наявної апеляції, надала свої пояснення з приводу обставин ДТП та її відповіді на запитання, заслухавши пояснення свідка, дослідивши в присутності учасників процесу матеріали справи щодо обставин ДТП та додатково з'ясувавши питання, які виникли під час дослідження, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд вважає, що така апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Саме цими положеннями керувався суд першої інстанції при прийнятті рішення по даній справі, що підтверджується слідуючим.

В судовому засіданні від 23.09.2016 ОСОБА_2 пояснила, що вона здійснювала рух заднім ходом − виїзджала з арки у двір. Зупинилась, щоб переконатися в безпечності подальшого руху (побачити, чи зможе проїхати), подивилась в дзеркало заднього виду, з правої сторони були автомобілі. В цей момент відчула удар з лівої сторони. В момент удару, як пояснила ОСОБА_2, її автомобіль не рухався.

На запитання суду в судовому засіданні від 20.01.2017 ОСОБА_2 пояснила, що вона не скористалась допомогою третіх осіб при русі назад, а саме свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, оскільки в неї в автомобілі є камера заднього огляду і до того ж вона дивилась в дзеркало. Оглядовість, як вказала ОСОБА_2, в неї була достатня.

В судовому засіданні від 23.09.2016 ОСОБА_5 пояснила, що вона паркувалась. Зупинившись, щоб вирівняти положення свого авто, відчула удар ззаді. Після зіткнення вона від'їхала трішки вперед. В момент удару, як пояснила ОСОБА_5, її автомобіль не рухався.

Також в судовому засіданні від 23.09.2016 було задоволено клопотання захисника ОСОБА_3 і допитано свідка ОСОБА_6, який не був допитаний в суді першої інстанції через відсутність у нього документів, які підтверджують особу. Так, свідок ОСОБА_6 показав суду, що він являється знайомим ОСОБА_2 та бачив безпосередньо подію ДТП, оскільки знаходився приблизно за 10-15 м від неї. Згідно показів свідка, ОСОБА_2 виїзджала з арки Пейзажної алеї і в неї в'їхав автомобіль «Тойота».

Отже, пояснення учасників ДТП є взаємовиключними, поза як дві сторони вказують, що на момент зіткнення їх транспортні засоби перебували в нерухомому стані.

Відповідно до п.10.9 ПДР України, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутись за допомогою до інших осіб.

В той же час, у відповідності до п.1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

За таких обставин, враховуючи місце розташування автомобілів-учасників ДТП на схемі ДТП, характер пошкоджень автомобілів, відображений на фотознімках (а.с.11-12): у автомобіля «Шкода» ум'ятина на задньому лівому крилі, у автомобіля «Тойота» ум'ятина заднього правого крила з ознаками динамічного слідоутворення, зважаючи на первинні пояснення обох учасників ДТП (ОСОБА_2 на момент зіткнення перебувала в русі (а.с.5), суд приходить до переконання про правильність встановлення судом першої інстанції всіх фактичних обставин по справі, вірну оцінку наявних доказів в їх сукупності, керуючись при цьому законом, і як наслідок прийняття законного рішення про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення (проступку), поза як у відповідності до змісту п.10.9 ПДР України остання під час руху транспортного засобу заднім ходом повинна була звернутись за допомогою до інших осіб враховуючи обставини - рух заднім ходом через арку у двір з обмеженим простором в якому знаходилися інші авто.

Разом з тим, посилання апеляційної скарги на порушення ОСОБА_5 п.10.11 ПДР, тобто незастосування «правила правої руки», не можуть бути взятими судом до уваги як визначальні, поза як, по-перше, згідно первинних пояснень ОСОБА_2 на момент зіткнення вона рухалась, здаючи назад в арці ; по-друге, зважаючи на місце, де відбулось ДТП (тобто двір будинку), оглядовість у ОСОБА_2 була обмежена, що ще раз вказує на необхідність останньої за даних обставин прийти за допомогою до третіх осіб як це передбачено ПДР.

Щодо доводів апеляції в частині невідповідность змісту протоколу про адміністративне правопорушення ст.256 КУпАП, то суд не вважає, що права ОСОБА_2 при його складанні були порушені, адже він складався у її присутності, їй було надано можливість висловити в протоколі свої пояснення з приводу обставин ДТП про що свідчить зміст протоколу. В цілому протокол (а.с.1) не має таких недоліків, які б свідчили про суттєві порушення процесуальних норм КУпАП. Крім того, вина ОСОБА_2 підтверджується, окрім самого протоколу, також і іншими джерелами доказів.

В свою чергу, стосовно посилань ОСОБА_2 на відсутність в матеріалах справи документів на підтвердження місця її роботи, професії, характеристики, тощо, − то судом наголошується, що обов'язок збирання доказів не є функцією суду, оскільки останній лише оцінює вже наявні по справі докази і крім того це не має відношення до обставин ДТП.

Отже, враховуючи дані схеми ДТП, характер пошкоджень автомобілів-учасників ДТП, наявні в матеріалах справи фотознімки, первинні пояснення учасників ДТП, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 22.08.2016 та закриття провадження по справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, як того просить апелянт.

Керуючись ст.294, 295 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22.08.2016, якою ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. 00 коп., − залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М.Ігнатов

Справа № 33/796/1306/2016

Категорія: ст. 124 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Юзькова О.Л.

Суддя в апеляційній інстанції - ІгнатовР.М.