АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/248/2017 Постанова винесена суддею Гуменюк А.І.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., з участю ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, другого учасника ДТП - ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року щодо

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року в

смт. Шумське Шумського району Тернопільської області, працює директором КУ «Палац культури «Березіль», проживає за адресою: АДРЕСА_1

в с т а н о в и в:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Як встановив суддя місцевого суду, ОСОБА_2 17 лютого 2016 року об 11 год. 30 хв. у м. Києві, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на регульованому перехресті, повертаючи ліворуч, не надав перевагу в русі автомобілю марки «Део»,

д.н.з. НОМЕР_2, який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого скоїв зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів, тим самим порушив п. 16.6 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, проте на день розгляду справи в суді сплинув строк притягнення його до адміністративної відповідальності.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року та прийняти нову постанову, якою визнати винуватим водія автомобіля НОМЕР_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 17 лютого 2016 року та яка зафіксована в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2

№ 330996.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що судом були порушені положення ст.ст. 268, 277-2 КУпАП, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся без участі ОСОБА_2, який не був належним чином повідомлений про місце і час розгляд справи, отже був позбавлений можливості дати пояснення по суті правопорушення і подати докази, що призвело до порушення його права на захист. До того ж суд у постанові не надав юридичної оцінки наявним у справі доказам, не розкрив їх зміст та не мотивував своє рішення про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, отже без належного обґрунтування прийшов до висновку про наявність в його діях ознак цього правопорушення.

Крім того, апелянт стверджує, що суд неправильно встановив усі фактичні обставини справи, не дослідив наявні у матеріалах справи докази та безпідставно не прийняв до уваги відомості, зафіксовані на двох відео з відеореєстраторів, які підтверджують виїзд автомобіля марки «Део» на перехрестя з перевищенням допустимої швидкості руху та на забороняючий сигнал світлофора, що також підтверджується і циклограмою світлофорного об'єкту на зазначеній ділянці дороги, та в сукупності з іншими доказами доводить відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Одночасно апелянт порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтувавши поважність причин пропуску процесуального строку тим, що рішення в справі про адміністративне правопорушення було постановлено без участі ОСОБА_2, а копія судового рішення йому не була вручена через неправильне зазначення судом під час її відправлення поштою адреси проживання ОСОБА_2

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду Слободянюком О.Ф. пропущено з поважних причин, а відтак він підлягає поновленню.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_4 та його представника, які заперечували проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і така особа має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

При цьому під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Крім того, зміст постанови судді в справі про адміністративне правопорушення має відповідати положенням ст. 283 КУпАП.

Цих вимог закону суддею місцевого суду під час розгляду справи щодо ОСОБА_2 та при винесенні постанови не дотримано, на що обґрунтовано вказується в апеляційній скарзі, оскільки судовий розгляд по справі здійснений без виклику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що є порушенням права ОСОБА_2 на захист і тягне за собою скасування судового рішення.

В той же час у постанові суддею місцевого суду не проаналізовано докази, з огляду на позицію ОСОБА_2, який з початку провадження в справі про адміністративне правопорушення заперечував свою винуватість у порушенні Правил дорожнього руху, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зокрема, дійшовши висновку, що в діях ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суддя місцевого суду в постанові формально свій висновок обґрунтував з посиланням на: протокол про адміністративне правопорушення, схему місця ДТП, письмові пояснення, заяву, копію паспорта, постанову Шевченківського районного суду м. Києва, апеляційну скаргу, клопотання, ордер, договір, постанову Апеляційного суду м. Києва, письмові пояснення, схему місця ДТП, проте зміст цих доказів не навів, оцінку їм не надав, отже своє рішення про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у постанові не мотивував.

За таких обставин, вважаю, що постанова судді місцевого суду у зв'язку з істотним порушенням вимог процесуального закону підлягає скасуванню з прийняттям судом апеляційної інстанції нової постанови.

Як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_2 17 лютого 2016 року об 11 год. 30 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_4, по вул. Чорновола в м. Києві, повертаючи ліворуч на регульованому перехресті, не надав перевагу в русі автомобілю НОМЕР_5, який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів, що спричинило їх пошкодження, тобто порушив п. 16.6 ПДР України, вчинивши правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

І такі обставини підтверджуються: протоколом про адміністративне правопорушення АП2 № 330996 від 17 лютого 2016 року, складеним уповноваженою на те особою, зміст якого відповідає ст. 256 КУпАП (а.с. 1); даними схеми місця ДТП, в якій позначено місце зіткнення транспортних засобів, їх розташування після зупинки та механічні пошкодження в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 3), а також схеми ДТП, де зафіксовано об'єкти місця ДТП з прив'язкою до сталих орієнтирів (а.с. 91); письмовими поясненнями другого учасника ДТП - водія ОСОБА_4 щодо обставин події (а.с. 4).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 пояснив, що 17 лютого 2016 року, керуючи автомобілем марки «DAEWOO» та рухаючись в м. Києві по вул. Чорновола в сторону Повітрофлотського мосту, він виїхав на перехрестя на зелений сигнал світлофора, проте відбулося зіткнення з автомобілем марки «NISSAN X-TRAIL», який, повертаючи ліворуч, створив для нього аварійну ситуацію у виді перешкоди в русі, при цьому уникнути зіткнення він не зміг, оскільки не очікував виїзду автомобіля марки «NISSAN X-TRAIL» на свою смугу руху.

Як пояснив в суді ОСОБА_2, 17 лютого 2016 року, керуючи автомобілем марки «NISSAN X-TRAIL» по вул. Чорновола в м. Києві та під'їжджаючи до регульованого світлофорним об'єктом перехрестя, він зайняв крайній лівий ряд, включив лівий покажчик повороту автомобіля та почав здійснювати маневр повороту ліворуч, виїхавши на перехрестя на зелений сигнал світлофора. При цьому, здійснюючи поворот ліворуч, він вважав, що транспортним засобам зустрічного напрямку руху загорівся забороняючий сигнал світлофора, оскільки на його переконання автомобіль, який рухався в другій смузі зустрічного напрямку руху, почав гальмувати та зупинився. А відтак пересвідчившись, що не заважає завершити маневр вантажному автомобілю, який рухався в зустрічному напрямку та повертав праворуч, він почав повертати ліворуч. В цей момент, коли він вже повернув, побачив як з перевищенням дозволеної швидкості руху на забороняючий сигнал світлофору на перехрестя виїхав автомобіль марки «DAEWOO», внаслідок чого відбулося зіткнення передньої частини автомобіля «DAEWOO» з задньою боковою частиною його автомобіля.

За таких обставин, він вважає, що саме водій ОСОБА_4 порушив Правила дорожнього руху, бо перевищив дозволену швидкість руху та здійснив проїзд перехрестя на забороняючий сигнал світлофора, внаслідок чого відбулося зіткнення автомобілів.

Проте пояснення ОСОБА_2 щодо механізму зазначеної дорожньо-транспортної пригоди судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони суперечать фактичним обставинам справи та не підтверджуються належними доказами, у тому числі й тими, на які він посилається, обґрунтовуючи свою невинуватість у порушенні ПДР.

Зокрема, в результаті перегляду і дослідження в суді апеляційної інстанції двох відеозаписів з місця події, аналізуючи зафіксовану в них інформацію в сукупності з відомостями, наданими Департаментом транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про організацію дорожнього руху на перехресті вул. Чорновола, Златоустівської, Маршала Рибалка станом на 17 лютого 2016 року, в тому числі й щодо розташування світлофорів на ділянці дороги (на перехресті), де відбулося зіткнення транспортних засобів, можна дійти висновку, що водій ОСОБА_2 на початку здійснення маневру повороту ліворуч об'єктивно не міг бачити сигнал світлофора для напрямку руху водія ОСОБА_4; перед світлофором, а саме стоп-лінією автомобілі, які рухалися в тому ж напрямку руху, що і автомобіль «DAEWOO», не зупинялися і водій ОСОБА_2 повинен був бачити автомобіль «DAEWOO», коли останній наблизився до початку перехрестя; в той час, коли ОСОБА_2 розпочав поворот ліворуч, рух в крайній правій смузі того ж напрямку, в якому рухався автомобіль «DAEWOO», здійснював вантажний автомобіль.

Крім того, якщо вважати, що водій ОСОБА_6 - свідок ДТП, який надав відеозапис з відеореєстратора свого автомобіля, але на виклик суду в судове засідання не з'явився і сторона захисту не наполягала на його допиті, розпочав проїзд перехрестя в першу секунду зеленого сигналу світлофора, зіткнення транспортних засобів на перехресті відбулося в той час, коли для напрямку руху автомобіля «DAEWOO» був жовтий сигнал світлофора, отже твердження ОСОБА_2 про те, що водій ОСОБА_4 виїхав на перехрестя на червоний сигнал світлофора є безпідставними.

Не підтверджуються зазначеними відеозаписами і твердження ОСОБА_2 про застосування ОСОБА_4 екстреного гальмування та про недотримання ним дозволеного швидкісного режиму.

За таких обставин, вважаю, що наявні в справі докази у їх сукупності доводять недотримання ОСОБА_2 вимог п. 16.6 ПДР України, відповідно до яких, повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов'язаний дати дорогу, в тому числі транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч, і таке порушення знаходиться в причинному зв'язку з настанням даної ДТП, а тому ОСОБА_2 вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

З огляду на те, що подія правопорушення відбулася 17 лютого 2016 року, а відповідно до ст. 38 КУпАП в справах про адміністративні правопорушення, підвідомчих суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше ніж через три місяці з дня вчинення правопорушення, і лише при триваючому правопорушенні - не пізніше ніж через три місяці з дня його виявлення, провадження в справі відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Враховуючи, що доводи апелянта на обґрунтування прохання про закриття провадження в справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не знайшли свого підтвердження в апеляційному суді, а прохання апелянта про визнання винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення ОСОБА_4 за протоколом, який був складений щодо ОСОБА_7, взагалі не ґрунтується на вимогах законодавства, апеляційна скарга захисника ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Поновити захиснику ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_2 скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, закрити у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва О.П. Павленко