АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/482/16 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.173-2 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 червня 2017 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, за участю: ОСОБА_3; ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2017 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючу кухонним робітником в «Перлина Придніпровя», яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,-

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 30 годин громадських робіт у вільний від роботи час безоплатних суспільно корисних робіт не більше чотирьох годин на день, визначених органами місцевого самоврядування,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2017 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 30 годин громадських робіт у вільний від роботи час безоплатних суспільно корисних робіт не більше чотирьох годин на день, визначених органами місцевого самоврядування.

Судом першої інстанції було встановлено, що 27 січня 2017 року о 19.30 годин, ОСОБА_3 знаходячись за місцем свого мешкання, виганяла з дому та ображала свого сина ОСОБА_4 нецензурною лайкою, чим ОСОБА_3 спричинила ОСОБА_4 психологічну та моральну шкоду.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій просила скасувати постанову та закрити провадження відносно неї за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

12 квітня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області повернув апеляційну скаргу ОСОБА_3 як таку, що подана після закінчення строку на апеляційне оскарження і питання про поновлення строку скаржницею не ставилося.

Повторно не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу із порушенням строку на апеляційне оскарження, передбачене ст. 294 КУпАП. В апеляційній скарзі просить скасувати постанову та провадження відносно неї закрити, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Крім того разом з апеляційною скаргою подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відносно строку на апеляційне оскарження апелянт вважає, що він пропущений з поважних причин, а тому просить поновити його.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги вважає, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою та незаконною, винесена з порушенням процесуального та матеріального права, а викладенні в ній висновки не відповідають фактичним обставинам справи. При цьому вказує, що дії, які встановлені судом першої інстанції та викладені у протоколі про адміністративне правопорушення відносно свого сина вона не вчиняла. На думку апелянта протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням ст. 256 КУпАП. Зазначає, шо вину свою в судовому засіданні вона не визнавала, оскільки не вчиняла адміністративне правопорушення і судом безпідставно зазначено протилежне.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 підтримала вимоги апеляційної скарги, підтвердила викладенні в ній доводи та просила апеляційну скаргу задовольнити.

ОСОБА_5 в суді просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та заявленого клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови та апеляційна скарга підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Розглянувши клопотання про поновлення строку ОСОБА_3, суд апеляційної інстанції вважає, що строк потрібно поновити та розглянути апеляційну скаргу останньої по суті.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення насильства в сімї, яке, у відповідності з даною статтею, проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім'ї.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП; чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про попередження насильства в сімї» від 15 листопада 2001 року, під насильством в сімї слід вважати будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сімї по відношенню до іншого члена сімї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сімї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоровю.

Вчинення моральної шкоди та психологічного насильства в сімї відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, серії АА № 491629, від 10 лютого 2017 року інкримінується ОСОБА_3

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2017 року також встановлено, що насильство, вчинене правопорушницею проявилося в завданні моральної шкоди та психологічного страждання ОСОБА_4

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.173 2 КУпАП, субєктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини і передбачено наявність прямого умислу правопорушника на спричинення страждань потерпілій стороні.

Однак, в матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази про те, що під час сімейної сварки ОСОБА_3 діяла з умислом спричинити ОСОБА_4 емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, а відтак, завдати шкоди його психічному здоров'ю та моральної шкоди.

Будь-яких даних, які б вказували на вчинення моральної шкоди та психічного насильства відносно ОСОБА_4 матеріали справи не містять.

Крім того під час перегляду ОСОБА_4 не зміг надати також будь-яких підтверджуючих доказів, що відносно нього вчинялося насилля в сімї і мати висловлювалася на його адресу нецензурною лайкою.

В свою чергу ОСОБА_3 пояснила, що дійсно в неї з сином відбулася сварка, але вона не висловлювалася в його бік нецензурною лайкою і не виганяла з дому.

Отже під час перегляду адміністративної справи, яка була складена відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП не знайшли своє підтвердження обставини, які були встановленні судом першої інстанції, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що остання вчинила правопорушення.

Положеннями п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене та відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП в діях ОСОБА_3, постанова Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2017 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення вищезазначеного правопорушення, підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання про поновлення строку на оскарження ОСОБА_3 задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 строк на оскарження постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 30 годин громадських робіт у вільний від роботи час безоплатних суспільно корисних робіт не більше чотирьох годин на день, визначених органами місцевого самоврядування скасувати.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2