Єдиний унікальний номер 448/597/17
Провадження № 3/448/242/17
П О С Т А Н О В А
Іменем України
27.07.2017 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Білоус Ю.Б., при секретарі Романченко І.М., розглянувши, з участю прокурора військової прокуратури Тернопільського гарнізону Бурда П.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності- ОСОБА_1 , матеріали справи, що надійшли з Департаменту захисту економіки Управління Захисту економіки у Львівській області Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новояворівськ Яворівського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого,

за ч.1 ст.172-6 КУпАП,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 , обіймаючи з 06.03.2012 року посаду заступника начальника команди воєнізованої охорони Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, будучи відповідно підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, суб`єктом відповідальності на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період неохоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією.

Прокурор в судовому засіданні підтримав обставини викладені у протоколі про вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, зазначивши про наявність в діях ОСОБА_1 ознак корупційного діяння, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав, покликаючись на обставини викладені ним у письмових запереченнях щодо протоколу про адміністративне правопорушення. Зокрема стверджує, що в протоколі не була вказана поважна причина несвоєчасного подання декларації - перебування за межами України. Також в протоколі не зазначено, що скероване начальником 93 прикордонного загону (І-категорії) Західного регіонального управління ДПС України нагадування про оприлюднення декларації за період не охоплений раніше поданими деклараціями, не було надіслано за адресою зареєстрованого мого місця проживання. В протоколі не вказано, що начальником 93 прикордонного загону (I- категорії) Західного регіонального управління ДПС України не було письмово повідомлено його про нараховані суми, належні при звільненні. Тобто було порушено вимоги ст. 116 КЗпП України, що також вплинуло на своєчасність подачі декларації. Порушено порядок перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України Про запобігання корупції та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій (додаток 3) неправильно встановлена дата припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

З огляду на наведене, вважає, що протокол №134 про вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є незаконний.

Заслухавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та прокурора, свідків, вивчивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно із ч.1 і ч.2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати:

- об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Для розкриття об`єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, вміщуючи вказівку на суб`єкт цього правопорушення, відсилає правозастосувача до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону, в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ч. 1 ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Так, для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

В ч. 1 ст. 45 Закону визначено кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобов`язані подати декларацію, зокрема вміщено формулювання «щорічно до 1 квітня». Разом з тим у випадках, передбачених ч. 2 ст. 45 Закону, тобто в разі припинення здійснення діяльності, цей термін не визначено взагалі. Відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання.

Слід зазначити, що системний аналіз вжитого в абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону формулювання «припиняє діяльність» дає підстави констатувати, що термін «припинення» за загальним правилом (ст. 36 Кодексу законів про працю України) співвідноситься із терміном «звільнення» як ціле і частина, охоплюючи останнє. Це саме випливає з аналізу норм інших спеціальних нормативно-правових актів, зокрема з положень Закону України «Про державну службу» (ст. 83), Закону України «Про статус народного депутата України» (ст. 4) тощо, де зазначена термінологія підміняється одна одною.

Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважиш на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо;

- предметом правопорушення є декларація, подана шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції: а) за минулий рік; б) за період, не охоплений раніше поданими деклараціями;

- суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями

Відповідно до роз`яснень щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю затверджених Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 11 серпня 2016 р. № 3 (із змінами, внесеними рішенням Національного агентства від 06.09.2016 року № 18, від 30.09.2016 року № 57 та від 03.11.2016 №106) декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування подається не пізніше дня такого припинення.

Приймаючи до уваги вищезазначені вимоги Закону України «Про запобігання корупції», обставини викладені в протоколі про вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, винність ОСОБА_1 у вчинених правопорушень є доведеною та підтверджується наступними доказами по справі:

- протоколом №134 від 17.05.2017року про вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП;

- копією заяви ОСОБА_1 від 10.02.2017року про звільнення за власним бажанням;

- копією наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону (1-категорії) Західного регіонального управління (1-категорії) Державної прикордонної служби України № 23-ОС від 13.03.2017 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника команди воєнізованої охорони відділу організації повсякденної діяльності;

- копією повідомлення про випадки неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування №30/1600 від 16.03.2017року;

- копією особової картки працівника військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 ;

- копією заяви ОСОБА_1 від 01.06.2010р. про прийняття на роботу до окремої команди воєнізованої охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 на посаду начальника групи;

- копією витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №113-пр від 07.06.2010року про прийняття на роботу ОСОБА_1 на посаду начальника групи окремої воєнізованої охорони;

- копією заяви ОСОБА_1 від 06.03.2012р. про призначення його на посаду заступника начальника команди воєнізованої охорони відділу організації повсякденної діяльності;

- копією витягу із наказу Начальника 93 прикордонного загону ЗРУ (І категорії) ДПСУ №24-ос від 06.03.2012року про призначення ОСОБА_1 заступником начальника команди воєнізованої охорони відділу організації повсякденної діяльності;

- копією листа нагадування командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_2 про необхідність заповнення та оприлюднення ОСОБА_1 на офіційному сайті НАЗК декларації на день звільнення за період з 01.01.2017року по 13.03.2017року;

- копією зобов`язання ОСОБА_1 подати декларацію про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру від 06.03.2014року;

- довідкою Мостиського прикордонного загону ЗРУ (І категорії) ДПСУ №30/142 від 05.05.2017року про те, що ОСОБА_1 25.04.2017року під час отримання трудової книжки був ознайомлений з наказом про звільнення;

- копією трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 та іншими матеріалами справи.

З наведених матеріалів справи вбачається, що згідно наказу начальника 93 прикордонного загону (1-категорії) Західного регіонального управління (1-категорії) Державної прикордонної служби України № 23-ОС від 13.03.2017 року ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника команди воєнізованої охорони відділу організації повсякденної діяльності 13.03.2017року за власним бажанням. При цьому, декларацію осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями ОСОБА_1 подав 28.04.2017, тобто несвоєчасно, без поважних на те причин, оскільки повинен був її подати до 13.03.2017 року, тобто не пізніше дня наказу про його звільнення.
У ст.251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Надані ОСОБА_1 пояснення в суді не приймаються до уваги, оскільки такі не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду протоколу про адміністративне правопорушення та спростовуються дослідженими у справі доказами і свідченнями свідків, і такі суд розцінює як намагання уникнути адміністративної відповідальності за вчинене.
Суддею приймаються до уваги свідчення надані свідками ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які надані під присягою у судовому засіданні, оскільки такі є: послідовними, вичерпними та логічними за своїм контекстом, переплітаються між собою і відтворюють повну і реальну картину обставин.

Аналізуючи наведені докази, здобуті в ході розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, приходжу до переконання в доведенні винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У ст.33 КУпАП зазначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи обставини вчиненого правопорушення, особу, що притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини та майновий стан, вважаю за доцільне застосувати до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення-штраф, у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, що є необхідним та достатнім для виправлення порушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень.

Крім того, у відповідності до вимог ст.40-1 КУпАП та ст.4 Закону України «Про судовий збір», є всі підстави для стягнення з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, судового збору в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 320 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.40-1, ч.1 ст.172-6, ст.ст.283, 284 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір», суддя,
п о с т а н о в и в :
Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та призначити йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 320 (триста двадцять) гривень судового збору.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Суддя Ю.Б. Білоус

Постанова набрала законної сили

«___» ______________ 20___ р.

Суддя Ю.Б. Білоус