Справа № 439/718/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
ПРО АДМІНІСТРАТИВНЕ ПРАВОПОРУШЕННЯ

26 червня 2017 року м. Броди

суддя Бродівського районного суду Львівської області Петейчук Б.М., за участю секретаря Ковальчук Н.І., та військового прокурора Військової прокуратури Тернопільського гарнізону Голинець З.Є.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, заступник командира вертолітної ескадрильї по роботі з особовим складом в/ч пп НОМЕР_1 ,

за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, -

в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 будучи заступником командира вертолітної ескадрильї в/ч пп НОМЕР_1 згідно наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України № 289 від 29.06.2016 та наказу т.в.о. командира військової частини пп НОМЕР_1 № 134 від 30.06.2016, відповідно до підпункту «г» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, всупереч вимог ст.ст. 45,46 Закону України «Про запобігання корупції», 27.02.2017 року подав завідомо недостовірні відомості у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, а саме не вказав у декларації інформацію про наявність у власності його дружини ОСОБА_2 квартири, загальною площею 44,2 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1 , тим самим вчинивши адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 4 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного проступку визнав частково та пояснив, що ним було подано декларацію за 2016р. однак ним не було включено інформацію про наявність у власності його дружини ОСОБА_2 квартири по АДРЕСА_1 , загальною площею 44,2 м.кв. придбаної нею 29.04.2016р. на суму 303810 грн. тому, що він не знав, що дружина придбала квартиру на своє ім`я, а вважав, що квартира придбана на ім`я його батьків, тому і не вказував цю квартиру. Він не мав на меті подавати у декларації за 2016р. завідомо неправдиву інформацію.

Прокурор у судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП з підстав наведених в протоколі №1175 про порушення ч. 4 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07 червня 2017 року та накласти на нього адміністративне стягнення.

Заслухавши пояснення прокурора та особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступного висновку.

ОСОБА_1 займає посаду заступника командира вертолітної ескадрильї в/ч пп НОМЕР_1 (а.с.42,43).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_2 29.06.2016 придбала у власність квартиру за адресою АДРЕСА_1 (а.с.29,30).

Згідно поданої ОСОБА_1 декларації на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (НАЗК), не вказав жодних відомостей про те, що його дружина ОСОБА_2 придбала у власність квартиру, загальною площею 44,2 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до диспозиції ч.4 ст.172-6 КУпАП, відповідальність передбачена саме за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Отже, в даному випадку необхідно довести саме суб`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, а саме прямий умисел на його вчинення, на відміну від інших складів корупційних правопорушень, які відносяться до формальних складів.

Так, у судовому засіданні ОСОБА_1 надав пояснення стосовно невнесення до декларації відомостей про наявність у членів його сім?ї нерухомого майна, у яких зазначив, що умислу на внесення у декларацію завідомо для нього недостовірних відомостей у нього не було.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що корупційне правопорушення це діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Корупція, це використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Правопорушенням, пов`язане з корупцією є діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Із змісту даних визначень вбачається обов`язкова наявність корисливої мети та наслідків вчиненого, зокрема правопорушення пов`язаного з корупцією.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності відповідає вимогам ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», як суб`єкт на якого поширюється дія цього закону.

Статтею 10 КУпАП визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративна відповідальність передбачена статтею 172-6Кодексу України про адміністративні правопорушення за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації стосовно майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 100 до 250 МЗП.

Слід звернути увагу на те, що адміністративна та кримінальна відповідальність передбачені виключно за подання «завідомо недостовірних» відомостей.

Тобто відповідне діяння має бути вчинено суб`єктом декларування з прямим умислом. При цьому для притягнення до відповідальності за вчинення правопорушень пов?язаних з корупцією необхідно довести наявність такого умислу, а саме те, що суб`єкт декларування усвідомлював недостовірність відомостей, які він зазначив у декларації.

З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що ОСОБА_1 не бажав подавати завідомо недостовірні відомості до декларації, але допустив такий наслідок, хоча будь-яких негативних наслідків від його дій не наступило, лише наявний сам по собі факт невнесення до декларації інформації щодо придбання у власність його дружиною ОСОБА_2 квартири, загальною площею 44,2 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1 , що не мало мети приховування доходів чи інших корупційних ризиків.

За викладених обставин, саме в бездіяльності ОСОБА_1 формально вбачається склад адміністративного правопорушення визначеного ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

З урахуванням вимог примітки до ст. 172-6 КУпАП, відповідальність за цією статтею за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно майна або іншого об?єкта декларування, що має вартість, настає у випадку, якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 100 до 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Виходячи зі змісту ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

На переконання суду в бездіяльності ОСОБА_1 формально вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, однак його дії не завдали і не могли завдати істотної шкоди правам і охоронюваним законом інтересам окремих громадян, відповідній територіальній громаді, державі чи іншим особам, захист яких здійснюється нормами Закону України «Про запобігання корупції».

Стаття 22 КУпАП та норми чинного законодавства не забороняють з урахуванням окремих обставин справи та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності відносити те чи інше правопорушення до малозначних.

Згідно ч.3 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Слід зауважити, що відповідно до складеного протоколу про вчинення правопорушення пов`язаного з корупцією стосовно ОСОБА_1 , вбачається, що датою вчинення правопорушення пов`язаного з корупцією є 27.02.2017 року день подання декларації, а днем виявлення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією є дата складення протоколу про вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, тобто 07.06.2017 року.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ОСОБА_1 правопорушення допустив вперше, наявні у справі докази та їх оцінку щодо вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, враховуючи відсутність корупційних ризиків, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення вказаного правопорушення обмежившись усним зауваженням.

Виходячи з викладеного та керуючись ст. 22, ч.4 ст.172-6, ст.ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 1, 3, 28 Закону України «Про запобігання корупції»,

ПОСТАНОВИВ:
Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 Кодексу України Про адміністративні правопорушення, але у зв`язку з малозначністю даного правопорушення, звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через Бродівський районний суд протягом десяти днів з моменту винесення, особою щодо якої її винесено.

Суддя: Б. М. Петейчук