А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

29.08.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Стана І.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

постановою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 02 серпня 2017 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець с. Лоза, 330, Іршавського району Закарпатської області, гр. України, українець, ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючий, одружений, не судимий,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Вилучений у ОСОБА_1 паспорт громадянина ОСОБА_2 BD 3962524, виданий 07.01.2013, повернуто останньому як власнику.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320,00 гривень у дохід держави.

Згідно постанови, 28 липня 2017 року приблизно о 22-й годині 20 хвилин у пункті пропуску «Малий Березний», ОСОБА_1, під час прибуття в Україну в пішому порядку, предявив паспорт громадянина ОСОБА_2 для виїзду за кордон BD 3962524, виданий 07.01.2013, чим порушив вимоги передбачені ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду за кордон України і вїзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 № 3857-ХІІ.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною. Посилається на те, що суд порушив його право на захист, оскільки розглянув справу без його участі, при цьому, не повідомивши його про її розгляд. Посилається також на те, що суд не звернув увагу, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження недійсності документу, за яким він перетинав державний кордон, а також доказів на підтвердження того, що даний документ містить ознаки фальшування, підробки чи містить недостовірні відомості про його особу, як це передбачено вимогами ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» та диспозицією ч. 1 ст. 204-1 КУпАП. При цьому, вказує на те, що при вїзді в Україну в пункті пропуску «Малий Березний» він предявив власний, дійсний закордонний паспорт громадянина ОСОБА_2 для виїзду за кордон, який не містить недостовірних відомостей про його особу; що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено даних, на підставі яких він не має права на перетин кордону за вказаним паспортом; що за законодавством України не передбачено відповідальності за подвійне громадянство. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова судді підлягає до скасування з таких підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи вищенаведених вимог закону місцевим судом не дотримано, а складеному щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення та іншим матеріалам справи належної оцінки дано не було.

Так, диспозицією статті 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу чи без дозволу відповідних органів влади.

Дійшовши висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано за якою саме кваліфікуючою ознакою ч. 1 ст. 204-1 КУпАП ОСОБА_1 вчинив правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1, маючи намір їхати в Україну подав документи, які надають право як вїзду в Україну, так і виїзду з України закордонний паспорт громадянина ОСОБА_2.

Під час розгляду справи апеляційним судом ОСОБА_1 пояснив, що він дійсно є громадянином України, а закордонний паспорт громадянина ОСОБА_2 для виїзду за кордон отримав 07.01.2013 в ОСОБА_2 за законодавством вказаної країни, для того щоб працевлаштуватися за кордоном. Указані пояснення узгоджуються і з наданими ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення поясненнями.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 має закордонний паспорт громадянина ОСОБА_2 № ВD3962524, терміном дії з 07.01.2013 по 07.01.2023, за яким 28.07.2017 вїжджав на територію України як громадянин ОСОБА_2.

Суд першої інстанції безпідставно піддав сумніву справжність паспорта громадянина ОСОБА_2, а відтак і право ОСОБА_1 як громадянина ОСОБА_2 на перетин кордону, при цьому, необґрунтовано вдавшись до оцінки правомірності множинності громадянства особи, замість встановлення факту чи було вчинено адміністративне правопорушення, суть та склад правопорушення й чи винна особа у його вчиненні.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 намагався перетнути кордон України без відповідних документів не ґрунтується на фактичних обставинах справи, у звязку із чим, доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими й заслуговують на увагу.

Одночасно, апеляційний суд вважає, що позиція суду першої інстанції відносно тлумачення громадянства із запереченнями його множинності суперечить принципам Європейської Конвенції " Про громадянство" від 06.11.1997, ратифікованою Україною Законом від 20.09.2006, згідно якої Україна зобов`язалася гарантувати права громадян із множинним громадянством, зокрема, ст. 17, відповідно до якої, визначаючи права та обов`язки, пов`язані із множинним громадянством: громадяни держави - учасниці, які мають інше громадянство, мають на території держави учасниці, в якій вони проживають, ті самі права та обов`язки, як і інші громадяни держави-учасниці.

Поряд із цим, слушними є й доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції було порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки, як убачається з матеріалів справи, у порушення вимог ст. 268 КУпАП справа була розглянута без участі останнього, при цьому, в матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення ОСОБА_1 про її розгляд.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, а тому, постанова місцевого суду як незаконна підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1, задовольнити.

Постанову судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 02 серпня 2017 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП й накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень та постановлено стягнути судовий збір у розмірі 320,00 грн., скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Стан