Провадження № 3/554/248/2017
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 січня 2017 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві у залі суду протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП і матеріали справи додані до нього щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, інші дані про особу невідомі і ініціатором складення протоколу не надані

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу, складеного інспектором Полтавського ВП ГН НП у Полтавській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 порушниця ОСОБА_1 «2 грудня 2016 року, близько 23 год., за адресою м. Полтава, вулиця Героїв Сталінграду, 34/24-аАДРЕСА_1 вчинила сварку відносно ОСОБА_3, в ході якої висловлювалася нецензурною лайкою, кричала, поводила себе агресивно, погрожувала фізичною розправою, чим порушила громадський порядок», що на думку ініціатора складення протоколу, є вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

В судове засідання порушниця не явилася, органами поліції, які повинні були її доставити в суд для розгляду протоколу відповідно до статті 277 КУпАП, а також на виконання постанови суду про її примусовий привід не доставлена, в звязку з чим суд розглянув справу за її відсутності.

Дослідивши матеріали, додані до протоколу, суд приходить до висновку про відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй правопорушення та необхідності закриття справи щодо неї за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 173 КУпАП відповідальність за нею наступає за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Як видно із змісту протоколу, він складений з грубими порушеннями вимог ст. 256 КУпАП, яка встановлює, що в протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, повинні бути зазначені: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення. У разі відмовлення особи, яка вчинила правопорушення, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

При складенні протоколу порушникові розяснюються його права і обовязки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Ці вимоги закону ініціатором складення протоколу були грубо порушені.

Обєктивна сторона правопорушення, передбаченого вказаною статтею, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Зокрема, це нецензурна лайка у громадських місцях, під якою необхідно розуміти найбільш цинічні лайки, що належать, як правило, до сфери статевих відносин, непристойні висловлювання, один із найогидніших різновидів словесної брутальності. Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, повязану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розвязній манері.

До інших проявів дрібного хуліганства необхідно віднести: насильницьке вторгнення в громадські місця всупереч забороні певних осіб, які слідкують за порядком; безпідставне порушення спокою громадян телефонними дзвінками, лихослівя по телефону; співання непристойних пісень; вигуки, свист під час демонстрації кінофільмів; ґвалт, крики з хуліганських мотивів біля вікон громадян у нічний час; справляння природних потреб у не відведених для цього місцях; поява у громадському місці в оголеному вигляді; самовільна без потреби зупинка комунального транспорту; нанесення непристойних малюнків на тротуари, стіни, паркани, двері чи вчинення написів нецензурного змісту; неправдиве повідомлення про смерть родичів, знайомих, якщо це не призвело до тяжких наслідків; грубе порушення черг, яке супроводжується ображанням громадян та проявленням неповаги до них; знищення або пошкодження з хуліганських мотивів якого-небудь майна у незначних розмірах тощо.

Обовязковою ознакою обєктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме громадське місце, яке дістало законодавче визначення як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема підїзди, а також підземні переходи, стадіони.

Субєктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом субєктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Всупереч зазначеному, ініціатор складення протоколу та притягнення особи до адміністративної відповідальності не виклав в протоколі цих складових елементів правопорушення.

Так, суть викладеного ним в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті 173 КУпАП, що порушує право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В протоколі не зазначено, чому місце, де порушниця вчинювала інкриміновані їй дії, яке являється квартирою, ініціатором складення протоколу визнано громадським, чи були присутні при вчиненні інкримінованих порушниці дій інші особи, було чи ні порушено спокій громадян в інших квартирах, тощо, а лише констатується факт такого вчинення, що є недопустимим, оскільки відповідальність повинна наступати за конкретно вчинене діяння, що слідує із змісту ч. 1 ст. 9 КУпАП, якою визначено поняття адміністративного правопорушення.

До протоколу не додано будь-яких пояснень свідків чи очевидців вчиненого правопорушення, не зазначено конкретних осіб, в присутності яких ці дії вчинювались або вчинення яких могло порушити їх спокій. З пояснення ОСОБА_3, яке було досліджено в суді (а. с. 4), також не слідує, що порушниця, висловлюючись нецензурною лайкою, порушила громадський порядок.

Аналіз змісту пояснення ОСОБА_3 свідчить про наявність конфліктних стосунків між нею та порушницею, а тому мотивом її дій, на думку суду, було не задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей, а зясування стосунків з колишньою свекрухою. Ці дії також не можуть розцінюватись і як насильство в сімї, оскільки порушниця на даний час не являється членом сімї потерпілої.

Протокол виконаний незрозумілим почерком, який практично не піддається прочитуванню, що позбавляє суд можливості зрозуміти його зміст, оформлений неохайно, всупереч Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України 6 листопада 2015 року № 1376 та без додержання вимог, які зазначені в статті 256 КУпАП, що позбавляє суд можливості приймати його до уваги як доказ по справі.

Всупереч вимогам КУпАП в протоколі зазначені неповні відомості про особу, зокрема, ІНФОРМАЦІЯ_3, сімейний стан правопорушниці, чи притягувалася вона раніше до відповідальності (адміністративної, кримінальної), документ, що посвідчує особу порушниці, а також не зазначено її ідентифікаційний номер, що свідчить про невстановлення її особи, а отже і можливості перевірки причетності її до скоєного та можливості виклику і явки до суду для розгляду справи. Підтвердженням цьому є те, що справа неодноразово призначалась до розгляду в суді і жодного разу розглядом не була розпочата, оскільки порушниця в судове засідання не зявлялася. З метою забезпечення її явки судом виносилась постанова про примусовий привід, який поліцією залишився не виконаний.

Отже, судом встановлено, що надані ініціатором складення протоколу дані про особу порушниці є неповними та такими, що не встановлюють її особу як порушниці, а отже і факту вчинення інкримінованого правопорушення саме цією особою.

Суд вжив вичерпних заходів для доставки в суд порушниці з метою розгляду протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, але із-за відсутності відомостей про особу і невиконання працівниками поліції їх обовязку про примусову доставку особи в суд для розгляду протоколу не зміг встановити, що дії, які інкримінуються порушниці, вчинені саме нею.

Дії ж, які їй інкримінуються, не є проявом дрібного хуліганства, а тому не містять складу цього правопорушення.

Оскільки протокол складено без додержання вимог, які зазначені в статті 256 КУпАП та всупереч його вимогам, то суд позбавлений можливості приймати його до уваги як доказ по справі.

За таких обставин суд вважає, що відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а тому справа підлягає закриттю за відсутності в діяннях останньої складу інкримінованого їй правопорушення та самої події правопорушення відповідно до вимог п. 1 статті 247 КУпАП.

Керуючись статтями 247, 283 та 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Закрити справу щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП..

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А. Г. Савченко