Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №311/953/17 Головуючий в 1 інст. Степаненко Ю.А.
Провадження №33/778/560/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Городовенко В.В.,

при секретарі Михайловській Т.І.,

за участю особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 з апеляційною скаргою останнього на постанову Василівського районного суду Запорізької області від 02 червня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 08 березня 2017 року, о 22-10 годині, по автодорозі «Харків Сімферополь - Алушта-Ялта», керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Від проходження огляду на стан спяніння в установленому законом порядку відмовився в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій, окрім вимог щодо скасування даної постанови, просив поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що в судовому засіданні присутнім не був, копію постанови суду отримав лише 07 липня 2017 року.

Заявлене апелянтом клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки доводи щодо причин пропуску цього строку підтверджуються матеріалами справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вищевказану постанову суду першої інстанції скасувати, та закрити провадження в справі, у звязку з відсутністю в його діях складу правопорушення. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що суд вийшов за межі фабули правопорушення викладеного у відповідному протоколі, виклавши в мотивувальній частині дії, які не були йому інкриміновані. Вважає, що поліцейським було порушено порядок огляду на стан спяніння, у звязку з чим він повинен бути визнаний недійсним, а протокол недопустимим доказом. Також, в порушення п.12 розділу ІІ Інструкції від 09 листопада 2015 року №1452/735, в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія для виявлення стану спяніння. Крім того зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення вказано про порушення ним п.2.5 ПДР України, однак цей пункт передбачає відмову проходження огляду на стан спяніння на вимогу працівника міліції, у той час як сам протокол складав поліцейський. На думку апелянта, суд першої інстанції допустив порушення його процесуальних прав, передбачених ст.268 КУпАП, оскільки розглянув справу без його участі, та всупереч ст.285 КУпАП, не надіслав копію постанови суду.

Вислухавши ОСОБА_2, який підтримав свою апеляційну скаргу і наполягав на її задоволенні; перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що остання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_2 був належним чином повідомлений судом про час та місце розгляду справи. Всі судові повістки, які направлені на адресу проживання ОСОБА_2, повернуті до суду із позначкою «за незапитом» (а.с.7, 13).

У постанові суду не вмотивовано, на підставі яких обєктивних даних суд прийшов до висновку про можливість розгляду даної справи у відсутність ОСОБА_2

У звязку з цим, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апелянта про те, що суд, розглянувши справу без його участі, не дотримався вимог ст.268 КУпАП, через що позбавив останнього можливості в повній мірі реалізувати свої процесуальні права.

Крім того, відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався, оскільки обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не зясував, та не перевірив правильність складання матеріалів справи.

Також, в порушення вимог ст.283 КУпАП, у постанові суд формально послався на докази, які містяться в матеріалах справи, не проаналізувавши їх, та не надавши їм належної правової оцінки.

Не звернув суд уваги на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія ОСОБА_2 до закладу охорони здоровя для проведення огляду на стан спяніння, обовязковість складення якого передбачено п.8 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Враховуючи зазначене, вищевказана постанова суду, як прийнята з порушенням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, не може вважатися законною та обґрунтованою, і підлягає скасуванню.

Згідно вимог ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, в тому числі, скасувати постанову та закрити провадження у справі; або скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складений 08 березня 2017 року за обставини які мали місце у вказану дату (а.с.1), тобто на момент розгляду справи апеляційним судом сплив строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст.38 КУпАП.

Відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Оскільки на час розгляду апеляційним судом даної справи вказані строки закінчились, тому провадження в справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити строк ОСОБА_2 на апеляційне оскарження постанови Василівського районного суду Запорізької області від 02 червня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Василівського районного суду Запорізької області від 02 червня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, скасувати.

На підставі ст.38, п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у звязку із закінчення строків накладення адміністративного стягнення, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1