Справа № 500/106/17 Провадження № 3/500/77/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 року суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Смокіна Г.І. при секретарі Яковенко І.А., ознайомившись з адміністративними матеріалами, що надійшли з сектора (у складі відділу) Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

06.04.2016 року о 13 год. 00 хв. в м.Ізмаїлі Одеської області по вул.Енгельса, керуючи автомобілем Dodge ВН3904ЕС, ОСОБА_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», знаходячись на другорядній дорозі, не надав перевагу в русі автомобілю Honda ВН7144ЕЕ під керуванням ОСОБА_2, який рухався по головній дорозі по вул.Шевченка, та скоїв зіткнення з ним, після чого сталося зіткнення з автомобілем Рута ВН4139ЕВ під керуванням водія ОСОБА_3 Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Пасажир автомобіля Рута ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження.

Постановою Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області від 28.12.2016 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 закрито у звязку з відсутністю в діях останнього складу кримінального правопорушення.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.01.2017 року скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 про скасування постанови від 28.12.2016 року про закриття кримінального провадження залишено без задоволення.

За даним фактом 10.01.2017 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КупАП - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник вину не визнали, причиною ДТП вважають порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_2, який перевищив установлену швидкість руху, не прийняв заходи до зменшення швидкості чи повної зупинки автомобіля з метою уникнення ДТП, не знизив швидкість перед пішохідним переходом, на якому почав рух пішохід. Вважають, що ОСОБА_2 повинен був побачити перешкоду на своєму шляху та знизити швидкість з метою уникнути зіткнення, тому його дії знаходяться в причинному звязку з ДТП. Просять закрити провадження у справі у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні додатково пояснив, що рухаючись по вул.Енгельса, зупинився перед знаком «Надати дорогу», пропустив транспортні засоби, що рухались по головній дорозі, та впевнившись у відсутності транспортних засобів, виїхав на перехрестя, де знову зупинився. Пропустивши транспортні автомобілі, побачивши, що по пішохідному переходу безпосередньо перед перехрестям з вул.Енгельса при русі по вул.Шевченка почав рух пішохід, відновив рух свого автомобіля, оскільки передбачав, що автомобіль потерпілого зупиниться перед пішохідним переходом. Необхідність виїзду на головну дорогу пояснив обмеженою оглядовістю перехрестя, в тому числі у звязку з припаркованим праворуч перед перехрестям автомобілем білого кольору.

Представник потерпілого ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 не виконав вимогу п.2.1 «Дати дорогу», не надав перевагу в русі автомобілю Honda під керуванням ОСОБА_2, який рухався по головній дорозі, розпочавши рух автомобіля з поворотом ліворуч, не впевнився у безпеці свого маневру та допустив зіткнення з автомобілем Honda, тому саме його дії знаходяться у причинно-наслідковому звязку з ДТП. З висновком експерта не згоден.

В судовому засіданні допитаний в якості свідка ІДНСП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 пояснив, що протокол про адміністративне правопорушення склав на підставі постанови Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області від 28.12.2016 року про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_1 відповідно до ст.110 КПК України, а також наявних у відділі матеріалів.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п.1.4 Правил дорожнього руху (далі-ПДР України) кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до п.п.»д» п.2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Згідно п.10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Пунктом 16.3 ПДР України передбачено, що у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Пунктом п.16.11 ПДР України передбачено, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

При знаку 2.1 «Дати дорогу» Глави 33 ПДР України водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що підїжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.

Згідно п.1.10 ПДР України надати дорогу - вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за виключенням вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може змусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.

Відповідно до висновку судового експерта ОСОБА_7 №10505160 від 07.06.2016 року дії водія автомобілю Honda Legend р/н НОМЕР_1 на ранній стадії події регламентувалися вимогами п.12.4 ПДР України, у відповідності до яких цьому водію належало рухатися зі швидкістю не більше 60 км/год. Факторів технічного характеру, які б перешкоджали водію автомобілю Honda належним чином виконати вимоги п.12.4 ПДР України, з наданих на дослідження матеріалів не вбачається. В момент виникнення безпеки для руху автомобілю Honda його належні дії регламентуються вимогами п.12.3 ПДР України, у відповідності з якими цьому водію необхідно було застосувати заходи по зниженню швидкості аж до зупинки транспортного засобу, яким він керував. В момент виникнення безпеки для руху, водій автомобілю Honda мав можливість запобігти події шляхом належного виконання вимог п.12.4 та п.12.3 ПДР України.

Дії водія автомобілю Dodge Caliber р/н НОМЕР_2 регламентувалися вимогами п.2.1. «Дати дорогу», встановленими главою 33 ПДР України, а також п.12.1 та п.16.3 ПДР України, у відповідності до яких цьому водію належало при підїзді до перехрестя вул.Енгельса з вул.Шевченка дати дорогу автомобілю Honda, який рухався по проїзній частині вул.Шевченка. Факторів технічного характеру, перешкоджаючих водію автомобілю Dodge виконати належним чином вимоги знака 2.1 «Дати дорогу», встановлені главою 33 ПДР України, а також п.12.1 та п.16.3 ПДР України, запобігши тим самим настання події, що розглядається, з наданих на дослідження матеріалів не вбачається.

Дії водія Honda, повязані з неналежним виконанням вимог п.12.4 та п.12.3 ПДР України, є технічною причиною настання події.

Таким чином, висновком встановлено порушення водієм ОСОБА_2 п.12.3 ПДР, згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди, та п.12.4 ПДР, згідно якого у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

Одночасно вищевказаним висновком встановлено порушення водієм ОСОБА_1 п.12.1 ПДР, згідно якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, та п.16.3 ПДР, згідно якого у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Встановивши допущення порушень ПДР обома водіями та відсутність у водіїв обох автомобілів перешкод технічного характеру для виконання вимог ПДР та запобігання настання ДТП, експерт зробив висновок, що дії саме водія Honda, повязані з неналежним виконанням вимог п.12.4 та п.12.3 ПДР України, є технічною причиною настання події.

Разом з цим, водій ОСОБА_1 перед виїздом з другорядної дороги на головну не дотримався вимог дорожнього знаку 2.1, п.п.12.1, 16.3 ПДР, не переконався у відсутності небезпеки для руху та розпочавши рух автомобіля, не надав дорогу автомобілю під керуванням ОСОБА_2К, який наближався по головній дорозі та мав перевагу в русі.

Потерпілий ОСОБА_2 не зобов'язаний був враховувати можливість грубого порушення ПДР іншим водієм, не передбачав, не зобов'язаний був і не мав можливості передбачити, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 на вимогу знаку не дасть дорогу і не пропустить його автомобіль. Відповідно до п.1.4 ПДР він вправі був розраховувати, що водій ОСОБА_1 перед виїздом з другорядної дороги на головну зупиниться і надасть йому можливість проїхати перехрестя, тому дії водія ОСОБА_1 перебувають в причинному зв'язку із дорожньо-транспортною пригодою.

Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05.11.2015 року № 5-218кс15.

Вислухавши учасників ДТП, дослідивши зібрані у справі докази, зокрема протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №156126 від 10.01.2017 року; схему ДТП від 06.04.2016 року; висновок судового експерта №10505160 від 07.06.2016 року, матеріали кримінального провадження № 0001061, оглянувши запис відео реєстратора, суд дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Разом з цим, згідно ч.ч.2,4 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення. У разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

У відповідності до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Враховуючи, що на момент винесення постанови спливли строки, передбачені ст.38 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.38,124,247,283,284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Провадження у справі закрити у звязку з закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: ОСОБА_8