Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 311/957/17 Суддя в 1 інстанції Носик М.А.
№ провадження 33/778/448/17 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Рассуждай В.Я., розглянувши справу за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 на постанову судді Василівського районного суду Запорізької області від 26 травня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, не працюючий, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк на 1 рік, стягнуто судовий збір в розмірі 320 грн. в дохід держави, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з постановою суду, ОСОБА_2 визнано винуватим в тому, що він 12 березня 2017 року, о 20:30 годині, на 341 км автомобільної дороги Харків-Сімферополь, керував транспортним засобом автомобілем ВАЗ 21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння (зіниці «розширені», не реагують на світло, бліде обличчя, поведінка не відповідає обстановці). Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп'яніння у Василівській ЦРБ відмовився в присутності двох свідків, від керування відсторонений. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 заперечує свою вину у скоєнні правопорушення, зазначає, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою, та такою що винесена з порушенням норм права, без належного вивчення та надання правової оцінки доказам по справі. Вказує, що від проходження медичного огляду на виявлення стану наркотичного сп'яніння він не відмовлявся, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього працівниками поліції не були роз'ясненні йому права та не роз'яснено в якому медичному закладі необхідно проходити медичний огляд. Крім того, пояснення свідків не можливо визнати належним доказом у зв'язку з тим, що закріплені пояснення свідків записані на заздалегідь підготовленому бланку пояснень, який містить вже заповнені графи щодо суті правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

У зв'язку з наведеним просить скасувати постанову та закрити провадження у справі.

До судового засідання апеляційного суду 26 червня 2017 року ОСОБА_2 не з'явився, звернувся із заявою, в які просив відкласти розгляд його апеляційної скарги на іншу дату у зв'язку із перебуванням його захисника ОСОБА_3 у щорічній відпустці до 3 липня 2017 року.

До судового засідання апеляційного суду 21 серпня 2017 року ОСОБА_2 та його захисник - адвокат ОСОБА_4 не з'явились, про час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені завчасно - 29 червня 2017 року за телефонами, наявними в матеріалах провадження, а ОСОБА_2 крім того шляхом отримання судових повісток 5 липня 2017 року та 6 липня 2017 року, із заявами про відкладення розгляду апеляційної скарги на адресу апеляційного суду не звернулись, з огляду на що у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП їх неявка не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутністю в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, постанову судді та апеляційну скаргу, прихожу до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №173030 від 12 березня 2017 року, в якому викладені обставини справи, відображені свідки події; а також поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, з яких вбачається, що останні були запрошені в якості свідків та підтвердили, що в їх присутності ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Сам ОСОБА_2 у вказаному протоколі власноручно зазначив, що два тижні тому курив марихуану, 12 березня 2017 року керував транспортним засобом, від проходження медичного огляду в лікарні відмовляється, від керування транспортним засобом відсторонений.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд першої інстанції вислухав пояснення ОСОБА_2 та його захисника, допитав в якості свідка поліцейського ОСОБА_7, оглянув відеозапис подій, також дослідив інші докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доданим до протоколу відеозаписом зафіксовано відмову ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на стан сп'яніння.

Також під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, будь-яких порушень, допущених при їх складанні не виявлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії БР №173030 від 12 березня 2017 року, містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення порядку проведення огляду на стан сп'яніння є безпідставним, з огляду на наступне.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, зазначеного у ст. 266 КУпАП, реалізований Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Згідно з п. 12 зазначеної Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

При цьому у відповідності до п. 9 Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

В порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України, на вимогу працівника поліції, від проходження медичного огляду в медичному закладі ОСОБА_2 відмовився.

Згідно власноруч даним поясненням ОСОБА_2, що містяться у протоколі від 12 березня 2017 року, він зазначив, що курив марихуану за два тижні до того дня, від керування відсторонений.

Крім того, доводи ОСОБА_2 про те, що він під час керування транспортним засобом не перебував в стані наркотичного сп'яніння, а тому у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, суд оцінює критично.

Дане твердження, навіть за фактичного встановлення вказаних ОСОБА_2 обставин, не може бути підставою для закриття провадження у справі, оскільки відносно нього складений протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'янінням. Вказане діяння ОСОБА_2 підпадає під диспозицію ч.1 ст.130 КУпАП, тобто являється адміністративним правопорушенням для ознак якого не потрібно (не є обов'язковим) встановлювати факт керування особою транспортним засобом в стані наркотичного сп'яніння.

Так, адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає в разі керування водієм транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а також в разі його відмови від проходження медичного огляду на стан такого сп'яніння. Таким чином, склад правопорушення в діях ОСОБА_2 є закінченим вже з моменту його відмови від проходження медичного обстеження.

Не є такими, що ґрунтуються на матеріалах справи і доводи апелянта про не роз'яснення йому його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, адже зазначені заперечення повністю спростовуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_2 були роз'яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст.268 КУпАП, що підтверджується особистим підписом ОСОБА_2

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

При накладенні адміністративного стягнення суд, відповідно до положень ст.33 КУпАП, врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і майновий стан, та наклав стягнення у межах встановлених цим Кодексом.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин постанова судді є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Василівського районного суду Запорізької області від 26 травня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Запорізької області В.Я. Рассуждай