АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/29/17 Головуючий у першій інстанції: Бондарєва О.І.
Категорія: ч.1ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 січня 2017 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, за участю: ОСОБА_3 та його захисника-адвоката Голуб С.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого грузчиком «Бізнес Клас», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави.

Судом першої інстанції було встановлено, що 10.11.2016 року приблизно о 00-55 годині водій ОСОБА_3 керуючи мопедом «Хонда» б/н, по вул. Окружна Центрально-Міський район в м. Кривий Ріг, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота), пройти медичний огляд в установленому порядку для встановлення ступеню алкогольного сп'яніння відмовився у присутності двох свідків.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, а викладенні в ній висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

При цьому апелянт вказує, що судом було порушено його права передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки йому було відмовлено у задоволенні клопотання про допит свідків. Також апелянт вказує, що відображене у постанові суду начебто його шире каяття є таким, що не відповідає дійсності, оскільки такого не було. Апелянт зазначає, що його взагалі не було допитано в судовому засіданні.

Крім того апелянт вказує, що події обставин справи відбувалися не на вул. Окружній, як це зазначено в протоколі. Письмові пояснення, які зазначені у протоколі він написав під примусом працівників поліції, які в свою чергу вимагали хабаря від його тещі - ОСОБА_5. Про дану противоправну діяльність працівників поліції, він повідомив Генеральну прокуратуру України.

Також апелянт звертає увагу, що час вчинення правопорушення у протоколі та постанові про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП відрізняється. Свідків, які були на місці події не було встановлено, отже їх покази суд не мав право приймати до уваги, оскільки вони є неналежними доказами.

До початку судового засідання від адвоката Голуб С.А., в інтересах ОСОБА_3 було подано доповнення до апеляційної скарги ОСОБА_3 в якій вона також підтримала апеляційну скаргу та просила скасувати постанову суду з закриттям провадження по справі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_3 та його захисник-адвокат Голуб С.А. підтримали подану апеляційну скаргу ОСОБА_3, підтвердили викладенні в ній доводи та просили апеляційну скаргу задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП є законним та відповідає матеріалам та обставинам справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення АП2 № 275540 від 10.11.2016 року, 10.11.2016 року приблизно о 00-55 годині водій ОСОБА_3 керуючи мопедом «Хонда» б/н, по вул. Окружна Центрально-Міський район в м. Кривий Ріг, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота), пройти медичний огляд в установленому порядку для встановлення ступеню алкогольного сп'яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.(а.с.2)

Згідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Під час перегляду матеріалів справи ОСОБА_3 пояснив, що він дійсно керував мопедом «Хонда» б/н, як зазначено у протоколі день, час та місці. Факту відмови від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку не заперечував. Пояснив, що дійсно відмовився від проходження огляду. Стверджував, що йому не пропонували на місці події пройти тест на "драгері" для встановлення стану алкогольного сп'яніння. Просив врахувати, що працівники поліції від його тещі - ОСОБА_5 вимагали хабар у розмірі 5 000 грн., щоб не складати протокол і коли вона відмовилась, оформили протокол за ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже з пояснень ОСОБА_3 вбачається, що він дійсно відмовився від проходження медичного огляду у встановлено порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР України за, що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції оцінюючи покази правопорушника, не бере до уваги його пояснення в тій частині, що працівники поліції не пропонували йому пройти тест на місці, оскільки вони спростовуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7.(а.с.4,5) Вказані свідки, які були понятими при оформленні протоколу, чітко вказали на цей факт, крім того зазначили, що ОСОБА_3 не заперечував факт вживання пива, і саме через це відмовлявся проходити освідування, і на місці, і в медзакладі.

З постанови суду взагалі вбачається, що ОСОБА_3 в судовому засіданні вину визнав в повному обсязі та розкаявся. Тому доводи ОСОБА_3 про те, що дана обставина не мала місце є такою, що не заслуговує на увагу. Причини недовіряти суду першої інстанції, у суду апеляційної інстанції не має.

Висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_3 також підтверджуються доказами, які знаходяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 275540 від 10.11.2016 року(а.с.2), рапортом працівника поліції(а.с.3), поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7.(а.с.4,5)

Отже переглядаючи матеріали справи суд апеляційної інстанції встановив, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_3 порушив п.2.5 ПДР України за, що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про неповноту судового розгляду, в зв'язку з відмовою судом першої інстанції в допиті свідків, є голослівними, оскільки доказів того факту, що в суді заявлялися будь-які клопотання, в матеріалах справи відсутні.

Що стосується тверджень апелянта про вимагання працівниками поліції хабара за не складання протоколу відносно нього, то вони підлягають перевірці відповідними органами та не стосуються самого факту вчинення ним правопорушення. Доводи про фальсифікацію протоколу та матеріалів провадження, нічим не підтверджені та більше того, спростовані як в суді першої так і апеляційної інстанції.

Безпідставними є і доводи апелянта в частині того, що працівниками поліції не було встановлено особи свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, оскільки як вбачається з письмових пояснень (а.с.4,5) свідків, їх особи були встановлені за паспортом та посвідченням водія.

Порушень вимог ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення на правопорушника не встановлено. Стягнення накладено відповідно до санкції передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки прав водія, ОСОБА_3 не має.

Отже, при розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.П. Піскун