м. Лиман Справа № 236/2/17
Номер провадження 3/236/16/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 року суддя Краснолиманського міського суду Донецької області, ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли від Слов'янського відділу поліції ГУНП України в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, який не працює, ідентифікаційний номер картки фізичної особи-платника податків не відомий, місце реєстрації: вул. Б. Хмельницького, буд. 24, м. Лиман Донецької області.

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

25.12.2016 року о 14 год. 00 хв. по вул. Пушкіна в м. Лиман Донецької області поблизу магазину "Пушкінський" громадянин ОСОБА_2 керував автомобілем "ВАЗ-21104" з державним номерним знаком АН5197СК з явними ознаками алкогольного сп'яніння - різкий запах алкоголю з ротової порожнини; від продуття Drager Alcotest 6810 та проходження медичного огляду на стан сп'яніння у встановленому Законом порядку відмовився у присутності свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч 1 ст 130 КУпАП.

ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення АП1 №900265 від 25.12.2016 та згідно положень ст. 268 КУпАП, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, суддя, виходячи з вищезазначеної правової норми, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов'язки, вважає за можливе провести розгляд справи у її відсутність.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суддя доходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч 1 ст 130 КУпАП.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Факт відмови ОСОБА_2 на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 № 900265 від 25.12.2016, поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 ( а.с.4-5).

Приймаю, як належний та допустимий доказ протокол про адміністративне правопорушення, оскільки він складений уповноваженою особою поліцейським Слов'янського ВП ГУНП України в Донецькій області, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП

Згідно інформації наданої Слов'янським відділом поліціїї ГУНП в Донецькій області громадянин ОСОБА_2 має посвідчення водія серії АНВ № 105272 від 12.07.2008 (а.с. 6).

Суддя звертає увагу, що у Рішенні Європейського суду з прав людини від 29.06.2007 року у справі "О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" зазначено, що особа, яка володіє чи керує автомобілем (транспортним засобом), підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі. За правовим полем України, зокрема п.2.9 Правил дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року з подальшими змінами, ст.130 КУпАП водіям забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а відмова від проходження медичного огляду на стан сп'яніння теж утворює склад правопорушення згідно п.2.5 зазначених Правил.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті під керуванням транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

За встановлених фактичних обставин справи, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ч 1 ст 130 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час судового засідання.

Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Оскільки, відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, вважаю, що відмова від зазначеного медичного огляду є грубим порушенням Правил дорожнього руху України та вважаю за необхідне накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави з позбавлення права керування транспортними засобами строком один рік.

Відповідно до ст 40-1 КупАП та ст 4 ч. 2 ЗУ «Про судовий збір» ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення складає 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Таким чином з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 320 (триста двадцять гривень) гривень.

Керуючись ст. 130 ч.1, 283-284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер картки фізичної особи-платника податків не відомий, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 10200 грн (десять тисяч двісті гривень) (реквізити сплати штрафу: код платежу 21081300; рахунок 0001; отримувач: Донецьке УК/Донецької області; , МФО: 834016, банк одержувача ГУ ДКСУ у Донецькій області) та позбавити права керування транспортними засобами строком на один рік.

У разі не сплати штрафу в добровільному порядку, штраф підлягає стягненню в примусовому порядку в сумі 20400 грн (двадцять тисяч чотириста гривень).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер картки фізичної особи-платника податків не відомий, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 судовий збір в розмірі 320 (триста двадцять гривень) гривень (реквізити сплати судового збору - отримувач коштів: Краснолим.УК/отг м..ОСОБА_5/ 22030101; код отримувача за , банк отримувача ГУ ДКСУ в Донецькій області; код банка отримувача .МФО: 834016, рахунок отримувача 0564; код бюджетної класифікації доходів: 22030101 Судовий збір (Державна судова адміністрація, 050), пункт 5)

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені Кодексом України про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статтею 287-291 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред'явлення до виконання три місяці.

На підставі положень п.п. ґ п. 3.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802) реєстраційний номер облікової картки платника податків/серія і номер паспорта не зазначається в постанові у справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки вона винесена без участі особи.

Відсутність у постанові в справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" ідентифікаційного номеру боржника, згідно постанови Верховного Суду Україниу від 25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14, не являється підставою для відмови державного виконавця у відкритті виконавчого провадження.

Постанова підлягає виконанню з моменту набрання чинності.

Суддя -