АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №640/1264/17 Суддя 1-ї інстанції: Невядомський Д.В.
Провадження № 33/790/396/17
Категорія: ч. 1 ст. 130КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.06.2017 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, з участю особи, у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2, його захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 23.02.2017 року у відношенні ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 23.02.2017 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_2 08.01.2017 року близько 05:30 керував автомобілем Хонда Цівік, державний номер НОМЕР_1 по вул. Шевченка 189-А в м. Харкові, в стані алкогольного спяніння, зі згоди водія, в присутності двох свідків, огляд на стан спяніння поводився у встановленому порядку їз застосуванням приладу Драгер Алкотетер 6820, згдіно якого результат тесту становили 1.22 проміле. Такими діями ОСОБА_4 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить скасувати постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 23.02.2017 року та закрити провадження по справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що зупинка його транспортного засобу працівниками поліції була безпідставна, як і безпідставне складання протоколу про адміністративне правопорушення. Посилається на вичерпний перелік ознак перебування водія у стані алкогольного спяніння, спростовує вказані в протоколі ознаки, як то різкий запах з ротової порожнини, почервоніння обличчя, хитка хода, вказує, що пройшовши огляд за допомогою технічного засобу та роздрукувавши чек, було встановлено результат 1.22 проміле. Однак вважає такий результат сумнівним, адже на такій роздруківці зазначено, що температура повітря складає +11 градусі, як в той час було -9 градусів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Підстав вважати, недотриманими вказані вимоги суддею першої інстанції апеляційний суд не вбачає.

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що 08.01.2017 року їхав по особистим справам до батька по вул. Шевченка в сторону вул. Весніна, коли його зупинили працівники поліції з підозрою керування транспортними засобами в стані алкогольного спяніння, та на їх пропозицію пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу він відмовився «дихати» і наполягав на огляді у медичному закладі, після чого підїхав ще один автомобіль патрульної поліції і він таки «продув Драгер». Апелянт зазначив, що не вживає алкогольні напої у звязку з хворобою гепатитом Ц, а протокол з відображення визнання вини підписав заради отримання тимчасового водійського посвідчення. Також ОСОБА_2 зауважив, що фактичного відсторонення від керування транспортним засобом не відбулось..

Але дані пояснення апелянта суд оцінює критично, оскільки пояснення апелянта спростовуються поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 які були допитані в судовому засіданні, та пояснили, що 08.01.2017 року були залучені у якості свідків при проходженні огляду на стан алкогольного спяніння ОСОБА_2, бачили як останній продув прилад «Драгер», після чого претензій до результату тесту не мав та надав пояснення після процедури «продуття».

Пояснення свідків підтверджуються поясненнями допитаного в судовому засідання співробітника патрульної поліції ОСОБА_7, а також наявними в матеріалах справи протоколом про адміністративне правопорушення, актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів та доданим до нього тестуванням на алкоголь (а.с. 2,3)

Таким чином приходжу до висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується наявними в матеріалах справи протоколом від 08.01.2017 року серії БР № 263752, актом огляду водія, роздруківкою результатів тесту за допомогою приладу «Драгер».

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 23.02.2017 року у відношенні ОСОБА_2 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_1