Справа № 265/7647/16-п
Провадження № 3/265/51/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2017 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1 А. В., розглянувши матеріали, які надійшли з Лівобережного ВП ЦВП ГУ НП в Донецькій області, з Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, пенсіонерки, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

за ч. 4 ст. 156, ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

05 жовтня 2016 року о 14-00 годині, при перевірці Лівобережним ВП ЦВП ГУ НП в Донецькій області роботи кафе «Рогань», розташованого за адресою: місто Маріуполь, проспект Перемоги, 113 в Лівобережному районі міста Маріуполя був встановлений факт реалізації громадянкою ОСОБА_2, вдруге за рік, спритних напоїв без будь-яких документів на право торгівлі цими видами товарів.

Так, ОСОБА_2 реалізовувала алкогольні вироби не маючи відповідної дозвільної документації, та порушила ст. 15 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Зокрема,22 вересня 2016 року о 14-30 годині, при перевірці Маріупольською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області роботи магазину „Рогань, розташованого за адресою: місто Маріуполь проспект Перемоги, 113, в Лівобережному районі міста Маріуполя, був встановлений факт провадження громадянкою ОСОБА_2 господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання.

Правопорушник ОСОБА_2 до суду не зявилась. Однак, згідно із пояснень даних нею щодо правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 156 КпАП України вбачається, що провину вона визнає. Щодо правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП щодо незаконного зайняття господарською діяльністю не визнає, так як працювала реалізатором у кафе і не знає чи у ньому дозвіл на зайняття цією діяльністю.

Суд, дослідивши матеріалів справи, прийшов до наступного.

Що стосується правопорушення, передбачене ч.4 ст.156 КУпАП, що мало місце 05 жовтня 2016 року. Провина ОСОБА_2 доведена як письмовими поясненнями самої правопорушниці, так і матеріалами, долученими до протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи вважає, що в діях ОСОБА_2 вбачається склад правопорушення, передбачене ч.4 ст.156 КУпАП, оскільки вона здійснювала реалізацію алкогольних напоїв без отримання ліцензії на торгівлю цими видами товарів, вдруге за рік.

Проте, відповідно до ч.2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Оскільки факт вчинення зазначеного правопорушення громадянкою ОСОБА_3 було виявлено 05 жовтня 2016 року, про що свідчить протокол про адміністративне правопорушення, а сам протокол відносно неї надійшов до провадження суду лише 14 грудня 2016 року, відповідно на момент розгляду справи тримісячний строк для накладення адміністративного стягнення на правопорушника за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.156 КУпАП сплинув.

Відповідно до ч.1 ст.25 КУпАП, оплатне вилучення та конфіскація предметів можуть засовуватися як основні, так і додаткові адміністративні стягнення. Оскільки судом, провина ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.156 КУпАП встановлена, однак основне стягнення не покладається, у звязку із закінченням строків його накладання, то суд вважає, що й додаткове покарання як конфіскація також застосуватись не може.

Що стосується правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, що мало місце 22 вересня 2016 року.

Частина 2 ст.7 КУпАП передбачає, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зі змісту ч.1 ст.164 КУпАП вбачається, що диспозиція вказаної статті передбачає вчинення правопорушення умисно.

Стаття 10 КУпАП передбачає, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

З пояснень ОСОБА_2, поданих при складанні протоколу вбачається, що вона свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП не визнає. Зазначила, що була прийнята в якості продавця до кафе «Рогань». Про наявність документів на господарську діяльність у власника кафе вона не цікавилася.

Відповідно до ст.3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю у розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.

Стаття 42 Господарського кодексу України передбачає, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Належних та допустимих доказів того, що саме ОСОБА_2 здійснювала господарську діяльність у кафе, а не виконувала там роботу найманого працівника, суду не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, зокрема відсутня умисна форма вини та не вжито заходів щодо встановлення дійсного володільця вилученого майна.

Згідно зі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративні правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

При цьому, суд вважає, що вилучений товар не може бути конфіскований, так як має іншу правову природу у порівнянні з визначенням речей, які можуть бути конфісковані в розумінні санкції ч.1 ст.164 КУпАП, а саме: виготовлена продукція, знаряддя виробництва, сировина і гроші, отже він повинен бути повернений його власнику.

Крім того, суд, також, не може залишити поза увагою до ч. 2 ст.38 КУпАП, яка передбачає тримісячний термін накладення адміністративного стягнення.

Оскільки факт вчинення зазначеного правопорушення ОСОБА_2 було виявлено 22 вересня 2016 року, про що свідчить протокол про адміністративне правопорушення, а сам протокол відносно неї надійшов до провадження суду лише 16 грудня 2016 року, відповідно тримісячний строк для накладення адміністративного стягнення на правопорушника за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП також сплинув.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 33, 38, 280, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 156 КпАП України.

2. Провадження у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення правопорушення, передбачене ч.4 ст.156 КпАП України закрити у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

3. Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст.164 КУпАП закрити.

4. Вилучене старшим інспектором Лівобережного ВП ЦВП ГУ НП України в Донецькій області ОСОБА_4 відповідно до протоколу огляду та вилучення від 05 жовтня 2016 року майно - повернути власнику.

5. Вилучене о/у Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС в Донецькій області ОСОБА_5 відповідно до акту опису від 22 вересня 2016 року майно - повернути власнику.

6. Ця постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд м.Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя А.В. Щербіна