Справа №359/5836/17
Провадження № 3/359/2657/2017
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 липня 2017 року м. Бориспіль
Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Вознюк С.М., за участю представника митниці ОСОБА_1, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Київської митниці ДФС, про порушення митних правил, передбачених ст. 471 МК України, щодо громадянки України ОСОБА_2 (Komirna Vitalina), ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: Молдова, постійно проживає: Україна, Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Чкалівка, вул. Чкалова, 25а; працює професором кафедри теоретичної та прикладної економіки Українського державного хіміко-технологічного університету м. Дніпро, паспорт громадянки України для виїзду за кордон ЕЕ210023, виданий 27.06.2008 р., орган, що видав 1224, персональний номер: НОМЕР_1, -
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 22.06.2017 р. о 17 год. 50 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Відліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» громадянка України ОСОБА_2, яка відлітала до Польщі, м. Варшава, літаком авіакомпанії «МАУ», рейсом № 803, своїми діями обрала канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявила про те, що переміщувані нею через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо вивезення за межі митної території України та засвідчила про факти, що мають юридичне значення.
Після перетину пасажиркою «білої лінії», яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю «зелений коридор», на підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 Митного Кодексу України пасажиру було задано запитання щодо наявності в неї готівки, на що вона відповіла, що має при собі 10 000 євро. Після цього пасажирку було запрошено до службового приміщення митниці та запропоновано пред`явити всю наявну готівку. Громадянкою України ОСОБА_2 було видано готівку в розмірі 10 000 євро і 1050 доларів США, які містилися: 10 000 євро в одному з відділень жіночої сумки (ручна поклажа), 1050 доларів США у гаманці пасажирки. Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів громадянки України ОСОБА_2 вся готівка належить їй особисто. Пасажирка обрала проходження митного контролю зеленим коридором, де передбачено наявність у громадян готівки у сумі, що не перевищує 10 000 євро (чи еквівалент цієї суми в іншій валюті).
З виявленої суми пасажирці було пропущено 10 000 євро.
За протоколом про порушення митних правил вилучено 1050 доларів США.
На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації та документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах), пасажирка не надала, до моменту перетину ним «білої лінії» до інспекторів митниці не зверталась.
Таким чином, своїми діями громадянка України ОСОБА_2 під час проходження митного контролю в залі «Відліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» порушила встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.
Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України громадянкою України ОСОБА_2, яка формою проходження митного контролю обрала проходження через «зелений коридор», готівки в обсязі, що підлягає обовязковому письмовому декларуванню у повному обсязі та наданні документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах), виключно на ту суму, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро для резидентів України, відповідно до Постанови Правління НБУ № 148 від 27.05.2008 р., зі змінами, та мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.
Підстав для відкладення розгляду справи, направлення матеріалів для додаткової перевірки, закриття провадження в справі, - не встановлено.
В судове засідання зявилася особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та зазначила, що валюта, яку вона мала при собі це її особисті кошти, які відкладалися нею довгий час із власного заробітку. Валюту вона везла до Варшави з метою здійснення покупок та відпочинку. Свою вину в порушенні митних правил визнала повністю. Зазначила, що правопорушення вчинила з необережності та власної необізнаності. Таку суму вивозила вперше, митну декларацію не заповняла. Просила не конфісковувати вилучену валюту, оскільки ці кошти є її особистим доходом за тривалий час проживання.
Представник митниці в судовому засідання просив суд застосувати до порушника стягнення у виді штрафу з конфіскацією вилученої валюти.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до відповідальності, думку представника митниці, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях громадянки України ОСОБА_2 вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України.
Так, дійсно громадянка ОСОБА_2 допустила порушення вимог ст. 366 МК України порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.
З цього приводу у суду достатні підстави для визнання ОСОБА_2 винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, оскільки протокол складено 22.06.2017 року, а даними, що в ньому містяться, підтверджено факт вчинення нею даного митного правопорушення.
Вина правопорушника, окрім особистого її визнання, як вчиненого з необережності та неумисно, підтверджується даними протоколу про порушення митних правил, даними службової записки та встановлена судом.
У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Згідно ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.
17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав і основних свобод людини», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід'ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.
Правопорушення, яке вчинила громадянка України ОСОБА_2 полягало у переміщенні через митний кордон не задекларованих митному органу коштів в сумі 1050 доларів США, що підлягає обов'язковому декларуванню.
Об'єктивна сторона правопорушення, яке вичинила громадянка України ОСОБА_2 полягає в недекларуванні іноземної валюти при проходженні митного контролю в "зеленому коридорі", тобто в зоні спрощеного митного контролю, відповідальність за що передбачена ст. 471 МК України.
Згідно зі ст. 471 МК України, за таке правопорушення передбачено накладення адміністративного стягнення в виді штрафу і конфіскації не задекларованої валюти.
За матеріалами справи жодних даних, які б давали суду підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність - легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків, тощо - відсутні.
Переміщення даної суми через кордон України допускається, за умови її декларування митному органу та наявності банківської довідки на підтвердження її походження.
Таким чином, єдине діяння, яке вчинила громадянка України ОСОБА_2 полягає в ненаданні митному органу відповідної декларації.
За вищевказане правопорушення, яке полягає в недекларуванні іноземної валюти, громадянка України ОСОБА_2 підлягає адміністративному стягненню у виді штрафу.
Шкода, яку громадянка України ОСОБА_2 потенційно могла завдати державі, була незначною: вона не ухилялася від сплати мита та інших зборів і не завдав державі іншої шкоди, якби вона перемістила гроші не задекларувавши їх, органи влади лише не отримали б інформацію про те, що ці кошти опинилися на території іншої держави. Таким чином, метою конфіскації було не відшкодування майнової шкоди, завданої державі, оскільки вона не зазнала ніяких збитків внаслідок невнесення заявником відомостей до митної декларації.
На підставі статті ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.
При прийнятті рішення суддя враховує, зазначені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, в судовому засіданні обставини, а саме наявність у громадянки ОСОБА_2 підтверджуючих походження валюти документів, призначення валюти, те, що правопорушення вчинено нею з необережності, у зв'язку з тим, що вона не знала митних правил України та не ознайомилася з ними. Крім того, у матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про незаконність походження вказаних коштів, а навпаки є відомості, які свідчать про легальне походження валюти.
З огляду на ці обставини, суддя приходить до висновку, що вилучені у громадянки ОСОБА_2 грошові кошти є для останньої надзвичайно важливою, життєво необхідною та великою сумою.
З огляду на наведене, застосування конфіскації, предметів порушення митних правил, в даному випадку є порушенням положень ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, а саме втручання в право громадянки України ОСОБА_2 на повагу власності, так як є не пропорційним, оскільки покладає на неї "індивідуальний надмірний тягар".
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Враховуючи характер скоєного, виходячи із ч. 3 ст. 462 МК України, матеріали справи, встановлені судом обставини, зазначені норми закону, суддя дійшов висновку, що на правопорушника має бути накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1700 грн.). З цього приводу підстав для застосування додаткового покарання - конфіскації вилученої валюти у суду немає, яке вказане в санкції ст. 471 МК України. При цьому судом враховано, що правопорушення вчинено з необережності та вперше.
Саме таке стягнення суддя вважає достатнім для виправлення та належної поведінки громадянки України ОСОБА_2 в подальшому.
Відповідно до ч. 1 ст. 520 МК України витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. Витрати на оплату послуг перекладача відшкодовуються з державного бюджету.
Таким чином, з громадянки України ОСОБА_2 на користь Київської митниці ДФС слід стягнути витрати, понесені Київською митницею ДФС на транспортування предметів правопорушення в справі про порушення митних правил у розмірі 11 грн. 52 коп.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з громадянки України ОСОБА_2, на яку накладено адміністративне стягнення, судовий збір в розмірі 320 грн. 00 коп.
Керуючись п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 3, 10, ст. 471 МК України (в редакції 2012 р.), ст. 8, 23, 33 КУпАП, суддя -
п о с т а н о в и в :
ОСОБА_2 (Komirna Vitalina), ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, паспорт громадянки України для виїзду за кордон ЕЕ210023, виданий 27.06.2008 р., орган, що видав 1224, персональний номер: НОМЕР_1, визнати винною у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та накласти штраф у розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 коп.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред'явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________.

Суддя С.М. Вознюк