Справа № 738/602/17 Головуючий у 1 інстанції Сова Т. Г.
Провадження № 33/795/316/2017
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, та його захисника - адвоката Минця О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Менського районного суду Чернігівської області від 20 червня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1, притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також, ухвалено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 320 грн. 60 коп.

Як встановив суд, ОСОБА_1 10 квітня 2017 року о 08 год. 15 хв. в м. Мена по вул. Шевченка керував транспортним засобом марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини). Від проходження медичного огляду в медичному закладі та продування приладу «Драгер» для встановлення стану алкогольного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Своїми дiями ОСОБА_1 скоїв адмiнiстративне пpавопоpушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення його прав при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в зв'язку з тим, що йому не було роз'яснено права та обов'язки та не вручено екземпляр протоколу. Також, зазначає, що за його позовом було скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП, за якою він 10 квітня 2017 року о 8 год. 15 хв. керував автомобілем без посвідчення водія. Вважає, що через деякі аспекти діловодства заповнений бланк протоколу не відповідає вимогам Інструкції щодо його заповнення. Він же стверджує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам, оскільки він не керував транспортним засобом, коли під'їхав інспектор поліції і той був в несправному стані і ніким не керований. Крім того, посилається на необґрунтованість відеозапису наданого інспектором поліції, зафіксованого за допомогу мобільного телефону про який відсутня інформація в протоколі про адміністративне правопорушення і через його якість вважає неможливим встановити, що саме він керував автомобілем, номерні знаки автомобіля. Також, зазначає, що працівниками поліції в супереч нормам законодавства, в разі перебування його в стані алкогольного сп'яніння, не було відсторонено від керування транспортним засобом.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтримання поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об'єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 в повному обсязі підтверджується даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 10 квітня 2017 року серії БР № 278249, письмових поясненнях свідка ОСОБА_3 та показаннях свідка ОСОБА_4, даних в судовому засіданні місцевого суду, згідно яких в їх присутності ОСОБА_1 відмовлявся продувати прилад «Драгер», проходити медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп'яніння, підписувати протокол про адміністративне правопорушення та отримувати його копію.

Також, з наданого інспектором поліції в місцевому суді відеозапису чітко вбачається, що автомобіль НОМЕР_2 заїжджає в «карман» по вул. Шевченка, а із-за керма автомобіля виходить ОСОБА_1 та прямує на перед автомобіля. В цьому зміг і пересвідчитись суд апеляційної інстанції, проглянувши зазначений відеозапис.

З огляду на те, що у відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і ці дані встановлюються, зокрема, показаннями засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, відповідні доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

Таким чином, доводи захисника щодо неналежності та недопустимості зазначеного доказу є необґрунтованими та такими, які не заслуговують на увагу.

Місцевий суд вмотивовано критично поставився до показань свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які є заінтересованими особами і крім іншого, на думку апеляційного суду, їх показання спростовуються сукупністю вищезазначених доказів, в зв'язку з чим доводи апеляційної скарги щодо невідповідності фактичних обставин справи, встановлених судом, що, на думку апелянта, підтверджується показаннями вказаних свідків є необґрунтованими.

Судом першої інстанції вірно встановлено та наведено в постанові, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, оскільки водій повинен на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

Відмовляючись від проходження огляду на стан сп'яніння, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП, оскільки відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, але і за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що викладені у постанові висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, підтверджуються зібраними у справі доказами.

В ході апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження доводи скаржника про порушення його прав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та про невручення йому копії протоколу, з огляду на наступне.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення складеному відносно ОСОБА_1 зазначено про роз'яснення йому прав та обов'язків, і останній відмовився від надання пояснень, підпису та отримання копії протоколу, що, крім іншого, підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Також, місцевим судом з чим погоджується і апеляційний суд, вірно дано належну оцінку посиланням ОСОБА_1 на позов, яким було скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП, за якою він 10 квітня 2017 року о 8 год. 15 хв. керував автомобілем без посвідчення водія, про що останній також зазначає в своїй апеляційній скарзі.

Так, вказана постанова була скасована в зв'язку з тим, що відповідач не надав суду належних доказів правомірності оскаржуваної постанови, тоді як дружина позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні показала, що вона показувала інспектору поліції посвідчення водія її чоловіка ОСОБА_1 У зазначеній постанові суду відсутні будь - які посилання на те, що позивач ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, і відповідно належні з даного приводу докази.

Доводи скаржника про те, що працівником поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення було порушено правила його складання через деякі аспекти діловодства, хоча і є слушними, але їх наявність не є підставою для скасування чи зміни рішення, оскільки відомості в протокол про адміністративне правопорушення внесені розбірливим почерком, є придатними для читання, і вказана обставина не перешкоджає можливості дослідженню даних внесених до протоколу.

Доводи ОСОБА_1 про не відсторонення його від керування транспортним засобом не спростовує наявності його вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення і дана обставина лише свідчить про неналежне виконання поліцейськими покладених на них обов'язків.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено у відповідності до положень ст. ст. 23, 33 КУпАП. З вказаним видом адміністративного стягнення апеляційний суд погоджується, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки та особу порушника.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 не наводить достатніх підстав, передбачених ст. 247 КУпАП, для скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді даної справи, яке б потягло за собою безумовне скасування судового рішення суду першої інстанції під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Менського районного суду Чернігівської області від 20 червня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Оседач