№ 336/3006/17
пр. № 3/336/1198/2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 червня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, захисника адвоката ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_3, представника потерпілого адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Мала Білозерка Василівського району Запорізької області, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали адміністративної справи з протоколом про адміністративне правопорушення, складеним щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 16.04.2017 року о 19.20 годині ОСОБА_1 на перехресті вул. ОСОБА_5 та вул. 8 Березня у м. Запоріжжя, керуючи автомобілем Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер НОМЕР_1, розпочав рух, не переконавшись у безпеці руху, що це буде безпечним та не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який рухався на забороняючий (червоний) сигнал світлофору.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вину у скоєнні правопорушення заперечував, вказуючи про те, що 16.04.2017 року він здійснював рух по вул. І. Сікорського у м. Запоріжжя на автомобілі Chevrolet Lacetti, в якому в якості пасажирів перебували дружина ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з дружиною. Підїхавши до перехрестя з вул. 8 Березня та маючи намір здійснити поворот наліво, виїхав на перехрестя на зелений сигнал світлофору та зупинився, щоб пропустити транспортні засоби, які рухались прямо. Одночасно з його автомобілем на перехресті зупинився автомобіль ВАЗ 2110, який підїхавши з зустрічного напрямку, також збирався здійснити поворот наліво та також пропускав транспортні засоби. Коли сигнал світлофору змінився на жовтий, а потім на червоний та маючи обовязок завершити маневр ОСОБА_1 продовжував стояти та лише збирався закінчити поворот, аж раптом на червоний сигнал світлофору виїхав автомобіль Ланос на швидкості приблизно 80 км/год та врізався в автомобіль під керуванням ОСОБА_1, який на момент зіткнення стояв. У дорожньо-транспортній пригоді вважає винуватим водія автомобілю Ланос ОСОБА_3, який виїхав на забороняючий (червоний) сигнал світлофору. Також ОСОБА_1 зазначив, що після прибуття працівники поліції всупереч встановленому порядку не зясували усіх обставин події, не провели огляду водіїв з метою встановлення стану спяніння, не опитали свідків, сам-на-сам спілкувались з ОСОБА_3 в автомобілі, після чого скали протокол про скоєння порушення саме ОСОБА_1 та лише після його скарг перший протокол був скасований та складено два протоколи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 тв. ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП.

Потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що на автомобілі Ланос рухався по вул. І. Сікорського у м. Запоріжжя на дозволеній швидкості. Підїхавши до перехрестя з вул. 8 Березня на мигаючий зелений сигнал світлофору розпочав проїзд перехрестя на дозволяючий сигнал світлофору, аж раптом автомобіль Лачеті почав повертати та скоїв зіткнення.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що ввечері того дня рухався в якості пасажира на передньому пасажирському сидінні автомобілю під керуванням ОСОБА_1 Підїхавши до перехрестя з вул. 8 Березня ОСОБА_1 на зелений сигнал світлофору виїхав на перехрестя та зупинився, щоб пропустити транспортні засоби, що рухались прямо. Натомість при ввімкненні червоного сигналу світлофору з вул. ОСОБА_5 на швидкості приблизно 100 км/год виїхав автомобіль Ланос, який врізався в їх автомобіль.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що того дня ввечері їхав на автомобілі ВАЗ 2110 по вул. І. Сікорського та на перехресті з вул. 8 Березня виїхав на перехрестя на зелений сигнал світлофору, маючи намір здійснити поворот вліво в бік селища ДД. Одночасно з його автомобілем з протилежного боку вул. І. Сікорського виїхав автомобіль Лачеті, який також зупинився на перехресті та збирався повернути вліво на вул. 8 Березня в бік вул. Чарівної. Деякий час обидва автомобілі перебували на перехресті, пропускаючи інші транспортні засобі, який рухались прямо в обох напрямках. Після того, як сигнал світлофору на вул. ОСОБА_5 змінився на жовтий з боку руху автомобіля Лачеті виїхав ще один автомобіль ВАЗ, який ОСОБА_7 також пропустив, хоча автомобіль проїжджав перехрестя вже на заборонений сигнал світлофору. Далі ОСОБА_7 рушив, завершуючи маневр повороту, аж раптом ззаду почув звук гальм, потім у дзеркало заднього виду побачив автомобіль Ланос, а вже завершивши поворот побачив зіткнення, від якого автомобіль Лачеті відкинуло. Зупинившись за перехрестям, ОСОБА_7 підійшов до місця ДТП та запитав чи не потрібна допомога, а потім дочекався працівників поліції та надав письмові пояснення в якості свідка, однак вказані письмові пояснення потім кудись зникли. Впевнений, що ДТП сталась в період часу з 19.10 до 19.20, а автомобіль Ланос рухався не на зелений сигнал світлофору, а перетинав перехрестя або на жовтий, або на червоний сигнал.

Також судом вивчались письмові докази, наявні в матеріалах справи, як то схема ДТП, письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_3, свідків, які загалом суттєво не відрізняються від пояснень їх в судовому засіданні, матеріали перевірки за зверненням ОСОБА_1 щодо порушень, допущених працівниками поліції, тощо.

Судом було відхилено клопотання представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про призначення судової автотехнічної експертизи, оскільки оцінка відповідності ПДР дій обох водії у цьому випадку не потребує спеціальних знань, а має ґрунтуватись виключно на самих Правилах дорожнього руху. Крім того, у заявленому клопотанні питання, які представник пропонує поставити на вирішення експерту, викладені однобоко та виключно з урахуванням тверджень ОСОБА_3 про те, що він перетинав перехрестя на зелений сигнал світлофору, що суперечить іншим дослідженим судом доказам, тож призначення експертизи за вказаним клопотанням призвело лише до витрати часу та не дало б результату, який міг би бути врахований судом.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд не погоджується з твердженнями представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про те, що покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суду не слід брати до уваги, оскільки вони відрізняються від письмових пояснень, наявних в матеріалах справи, а свідок ОСОБА_6 не допитувався потерпілим, оскільки свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в судовому засіданні були допитані в установленому порядку та при цьому були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, суд не вбачає суттєвих розбіжностей в письмових поясненнях вказаних осіб та їх показах під час допиту в судовому засіданні, а те, що ОСОБА_3 не брав участі у допиті свідка ОСОБА_6 викликано виключно його неналежною процесуальною поведінкою, адже він двічі не з'явився в судове засідання, будучи повідомленим про місце та час слухання справи.

Так, ОСОБА_3 не з'явився до суду 07.06.2017 року, хоча вказана дата у протоколі про адміністративне правопорушення зазначена як день розгляду справи, а також не з'явився і 16.06.2017 року, хоча викликався до суду телефоном та повісткою. Після повідомленням суду захисником ОСОБА_1 ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_3 користується послугами захисника у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, судом було зясовано особу захисника адвоката ОСОБА_4 та в телефонному режимі їй було повідомлено про дату та час розгляду справи.

Твердження ОСОБА_3 про те, що 16.06.2017 року він не з'явився до суду, оскільки хворів, спростовані наданим ним листком непрацездатності, в якому зазначено, що ОСОБА_3 перебував на амбулаторному лікуванні в період час з 13.06.2017 по 15.06.2017 року, тож 16.06.2017 року він не мав перешкод для явки до суду.

При цьому перебування ОСОБА_3 на амбулаторному лікуванні не перешкодило йому зявитись до суду 29.06.2017 року, хоча відповідно до листка непрацездатності він також хворів і у цей день.

Оскільки покази ОСОБА_6 та ОСОБА_7 послідовні та узгоджуються з іншими дослідженими в ході розгляду справи доказами, тож у суду немає підстав сумніватися в правдивості та відповідності дійсності показів вказаних свідків.

З пояснень ОСОБА_1, які повністю узгоджуються з показами свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, вбачається, що ОСОБА_3 почав проїжджати перехрестя на заборонений (червоний) сигнал світлофору.

Це підтверджено не лише поясненнями ОСОБА_1, який зацікавлений у результатах розгляду справи, та свідка ОСОБА_6, який перебуває з ОСОБА_1 у дружніх стосунках, але і показаннями свідка ОСОБА_7, який не знайомий з учасниками дорожньо-транспортної пригоди та був безстороннім очевидцем подій.

Аналізуючи пояснення ОСОБА_7 суд враховує, що після увімкнення забороняючого рух жовтого сигналу світлофору, перехрестя проїхав автомобіль ВАЗ, який ОСОБА_7 пропустив, після цього закінчував маневр повороту вліво та у ході руху почув звук гальм, а далі побачив у дзеркало автомобіль Ланос під керуванням ОСОБА_3 та лише після цього сталось зіткнення.

Отже, враховуючи послідовність перемикання сигналів світлофору та тривалість дії кожного сигналу, на переконання суду, твердження ОСОБА_3 про те, що він розпочав проїзд перехрестя на зелений миготливий сигнал світлофору не відповідають дійсності, тож суд вважає достовірно встановлений, що ОСОБА_3 виїхав на перехрестя на забороняючий червоний сигнал світлофору, про що і зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Твердження ОСОБА_3 про проїзд перехрестя на зелений сигнал світлофору, на думку суду, мають на меті уникнення від відповідальності за скоєне порушення.

Оцінюючи дії обох водіїв на предмет їх відповідності Правилам дорожнього руху, судом враховується наступне.

Пункти 10.1 та 16.6 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі ПДД), на порушення яких посилався працівник поліції, складаючи протокол щодо ОСОБА_1, вказують, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов'язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Натомість судом в судовому засіданні не знайдено підтвердження того, що на момент зіткнення автомобіль під керуванням ОСОБА_1 починав рух або змінював його напрямок у будь-який спосіб.

Більш того, пункт 16.8 ПДР України прямо зобовязує водія, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Таким чином, ОСОБА_1 був зобовязаний завершити маневр повороту та покинути перехрестя незалежно від того, який сигнал світлофору був на момент завершення маневру.

Пунктом 8.7.3 ПДР встановлено, що сигнали світлофора мають такі значення:

а) зелений дозволяє рух;

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух;

є) поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу.

В порушення вимог п. 8.7.3 ПДР України водій ОСОБА_3 виїхав на забороняючий червоний сигнал світлофору, що у будь-якому випадку є неприпустимим.

При цьому навіть у разі наближення ОСОБА_3 до перехрестя на зелений сигнал світлофору, а з показів свідка ОСОБА_7 вбачається, що автомобіль під його керуванням закінчував маневр повороту на жовтий або вже червоний сигнал світлофору, виїзд на перехрестя, де вже перебувають два транспортні засоби (автомобілі ОСОБА_1 та ОСОБА_7А.) суперечило б положенням пункту 16.4 ПДР, яким заборонено виїжджати на будь-яке перехрестя, у тому числі при сигналі світлофора, що дозволяє рух, якщо утворився затор, який змусить водія зупинитися на перехресті, що створить перешкоду для руху інших транспортних засобів і пішоходів.

Пунктом 1.4, 1.5 ПДР України встановлено, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Таким чином, на переконання суду, водій ОСОБА_1, виїхавши на перехрестя на дозволяючий сигнал світлофору та маючи обовязок закінчити маневр повороту, не міг та не повинен був передбачати, що інші водії не дотримуватимуться Правил дорожнього руху.

При вирішенні питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд виходить з наступного.

Стаття 9 ч. 1 КУпАП вказує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, обовязковою умовою для констатування судом наявності в діях особи складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є порушення цією особою правил дорожнього руху та наявність прямого причинного зв'язку між цим порушенням та наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Оскільки в діях ОСОБА_1 судом не знайдено порушень ПДР України, а безпосередньо його дії не мали своїм невідворотнім наслідком скоєння зіткнення транспортних засобів, тож суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що відповідно до ст. 247 п. 1 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247 п. 1 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги і може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області в установленому порядку.

Суддя О.І. Дацюк