Справа №591/2709/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Янголь Є. В.
Номер провадження 33/788/288/17 Суддя-доповідач - Філонова Ю. О.
Категорія - Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2017 року м. Суми

Суддя Апеляційного суду Сумської області Філонова Ю. О. , з участю представника ОСОБА_3 який притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 11 липня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 320 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 11 липня 2017 року ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 27 травня 2017 року о 13 год. 30 хв. в м. Суми по вул. Воєводіна (база відпочинку «Олдиш»), керував автомобілем ВАЗ 21063, д.н. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння (огляд на стан сп'яніння проводився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків із застосуванням приладу Драгер, проба позитивна - 3,55 %), чим порушив п. 2.9а Правил Дорожнього руху України.

В поданій апеляційній скарзі представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_4 просить постанову судді щодо ОСОБА_3 скасувати, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що суд безпідставно послався у постанові як на докази вини ОСОБА_3 на протокол про адміністративне правопорушення, оскільки факт керування транспортним засобом ОСОБА_3 працівником поліції, який склав протокол, не встановлювався, так як він прибув до місця знаходження автомобіля за викликом наряду, який здійснював охорону порядку на заході масового відпочинку, а сам протокол складений виключно на підставі пояснень працівників поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6, без підтвердження засобами технічної фіксації або показаннями свідків, що є неприпустимим.

Також апелянт вказує, що зазначені в протоколі свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в суді не підтвердили факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом, а бачили лише його знаходження поблизу автомобіля.

Також зазначає, що суд не звернув належної уваги на невідповідність та непослідовність показів ОСОБА_5 та ОСОБА_6, наданих ними у своїх письмових поясненнях та безпосередньо в суді, що є формальним підходом до розгляду справи.

Крім того, ОСОБА_4 вважає невірною і позицію суду першої інстанції щодо неврахування пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_9, надавши пріоритет поясненням поліцейських, однак інших доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння в матеріалах справи немає.

Таким чином, на думку апелянта, постанова судді є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, за неповного з'ясування всіх фактичних обставин справи.

Вислухавши пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_4, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що вказана вище апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно вимог ст. 245, 252, 280 КУпАП, судом забезпечується всебічне, повне та об'єктивне дослідження всіх обставин справи. Зазначені вимоги закону суддею дотримані.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 суддя суду першої інстанції, всупереч тверджень апелянта ОСОБА_4, повно дослідивши матеріали справи, дотримався вказаних вимог закону та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 порушення п. 2.9а Правил дорожнього руху України, тобто складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, в ході судового розгляду ОСОБА_3, не визнаючи свою вину у вчиненні правопорушення, пояснив, що 27.05.2017 року перебував на базі відпочинку «Олдиш», де дійсно вживав спиртні напої. Разом з ним був його приятель ОСОБА_9, який попросив ключі від автомобілю аби з'їздити у справах, на що він погодився. Через деякий час ОСОБА_9 повідомив, що автомобіль вдарив у дерево, на що звісно пішов подивитись, коли підійшов до автомобілю, працівники поліції склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.

Незважаючи на такі пояснення ОСОБА_3, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, встановлена наступними доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БР№144649 від 27 травня 2017 року, який, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом, та за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, та з якого слідує, що 27.05.2017 року о 13 год. 30 хв. в м. Суми по вул. Воєводіна (база відпочинку «Олдиш»), ОСОБА_3 керував автомобілем ВАЗ - 21063, д.н. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9а Правил Дорожнього Руху України. У графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення, ОСОБА_3 власноручно зазначив: «виноват». У графі про свідків правопорушення у протоколі вказані ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які своїми підписами ствердили факт вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому правопорушення (а.с.2).

- даними, які містяться у висновках про перебування ОСОБА_3 в стані алкогольного сп'яніння Драгер № 6810 - результат 3,55% (а.с.1, 3), при цьому, з акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів слідує, що ОСОБА_3 з результатами огляду згоден (а.с.3);

- письмовими пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5, згідно яких, в ході патрулювання на базі відпочинку «Олдиш», вони побачили автомобіль ВАЗ-21063, д.н. НОМЕР_1, який почав рух та здійснив зіткнення з деревом. В ході спілкування з водієм транспортного засобу побачили у нього явні ознаки алкогольного сп'яніння (а.с.4-5).

Крім того, в суді першої інстанції безпосередньо під час розгляду справи були допитані свідки ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Так, свідок ОСОБА_6 пояснив, що в ході патрулювання на території бази відпочинку «Олдиш», побачив як автомобіль ВАЗ, який почав рух назад, здійснив наїзд на дерево, після чого він разом з ОСОБА_5 підійшли до транспортного засобу та попросили у водія документи Під час ДТП, крім ОСОБА_3, у автомобілі нікого не було.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що 27.05.2017 року разом з ОСОБА_6 здійснювали патрулювання на території бази відпочинку «Олдиш» та побачив як ОСОБА_3 включив задню швидкість передач та здійснив наїзд у дерево, вони підійшли до автомобіля та побачили, що водій був у стані алкогольного сп'яніння, у автомобілі інших осіб не було, попросили його надати документи, на що нам було надано посвідчення на ім'я ОСОБА_3. Також свідок зазначив, що не пам'ятає, щоб будь-яка інша особа, крім ОСОБА_3, заявляла, що була за кермом автомобіля. Також пояснив, що в присутності працівників патрульної поліції ОСОБА_3 визнавав, що керував транспортним засобом.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в ході судового розгляду підтвердили, що були понятими під час складання протоколу та проходження ОСОБА_3 огляду на стан встановлення алкогольного сп'яніння.

Згідно п. 2.9а ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За керування особою в стані алкогольного сп'яніння передбачена відповідальність частиною першою статті 130 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, вважаю, що суддя місцевого суду, у відповідності до вимог ст.245 КУпАП, всебічно, повно і об'єктивно дослідив всі обставини справи і правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Щодо доводів апеляційної скарги з приводу безпідставності посилань судді як на доказ вини ОСОБА_3 на протокол про вчинення адміністративного правопорушення, складеного працівником поліції, який прибув за викликом наряду та фактично не встановив факту керування автомобілем саме ОСОБА_3, то їх слід визнати неспроможними, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, працівники поліції (які в межах своїх повноважень не мали права складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення) виявивши в ході спілкування з водієм транспортного засобу наявність у нього ознак алкогольного сп'яніння, викликали патрульних працівників поліції для оформлення адмінматеріалів.

Висновками чеку драгеру та акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів підтверджено перебування ОСОБА_3 в стані алкогольного сп'яніння - проба позитивна 3,55% (а.с.1, 3). Відповідний огляд проведено інспектором роти №3 батальйону УПП у м. Суми лейтенантом Магою К.В.

З огляду на викладене, оскільки очевидцями керування ОСОБА_3 автомобілем стали працівники поліції, які несли службу по охороні громадського порядку на базі відпочинку «Олдиш», а протокол про вчинення адміністративного правопорушення складений уповноваженою особою - інспектором роти №3 батальйону УПП у м. Суми лейтенантом Магою К.В., з дотриманням вимог ст.256 КУпАП, суддя обґрунтовано послався на нього у постанові як на доказ вини ОСОБА_3

Законність складання інспектором роти №3 батальйону УПП у м. Суми лейтенантом Магою К.В. протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 сумнівів не викликає, а тому порушень в цій частині не вбачаю.

При цьому, ОСОБА_3 законність складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього під сумнів не ставив, по суті порушення власноруч зазначив, що винуватий, зауважень чи доповнень не мав (а.с.1).

Твердження апелянта, що свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в суді не підтвердили факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом, не заслуговують на увагу, оскільки дані свідки залучалися в якості понятих під час складання протоколу та проходження ОСОБА_3 огляду на встановлення стану алкогольного сп'яніння, а сам факт керування транспортним засобом ОСОБА_3 підтверджено іншими дослідженими в ході судового розгляду та наведеними у постанові доказами.

Покликання на непослідовність показань свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, наданих ними у своїх письмових поясненнях та безпосередньо в суді, не знаходять свого підтвердження, оскільки констатуються апелянтом з формальних підстав та мотивів шляхом виривання з контексту показів зазначених свідків окремих фраз та довільного їх тлумачення.

Зокрема, дана обставина підтверджується посиланням в апеляції на письмові покази ОСОБА_5, де, на думку представника ОСОБА_4 зазначено, що «водій відмовився давати пояснення та пішов у невідомому напрямку…», але як слідує з письмових пояснень свідка ОСОБА_5 (а.с.5), у них зазначено, що «… патрулюючи відведену територію ми побачили автомобіль ВАЗ 21063 д.н. НОМЕР_1, який почав рух та здійснив зіткнення з деревом (нерухомою перешкодою), люди почали кричати щоб його оштрафували, пояснення не хотіли давать та пішли у невідомому напрямі…».

Так і доводи про відсутність у поясненнях свідків даних щодо перевірки документів у водія спростовуються показами ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які прямо вказували, що просили його надати документи, на що, за показами свідка ОСОБА_5, їм було надано посвідчення на ім'я ОСОБА_3 (а.с.32).

Інші посилання щодо моменту зупинки транспортного засобу, встановлення свідками особи водія тощо, жодним чином не можуть свідчити про невідповідність та непослідовність показів зазначених свідків, оскільки вони надали свої пояснення кожен окремо з приводу обставин події у тому об'ємі, в якому їм було відомо, а можлива неточність у показах цих осіб, пояснюється суб'єктивним сприйняттям кожного з них обставин події, свідками якої вони стали.

Таким чином, перевіркою матеріалів справи встановлено, що як письмові, так надані в суді пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5, які викладені у постанові, відповідають фактичним обставинам справи, узгоджуються між собою та з іншими матеріалами справи, а тому підстав ставити їх достовірність під сумнів не вбачається.

Що стосується доводів представника ОСОБА_4 про безпідставне неврахування судом пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_9, то вони є безпідставними.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 в судовому засіданні наполягав, що за кермом автомобіля перебував не він, а ОСОБА_9, який і вдарив автомобілем у дерево. Дані доводи ОСОБА_3, надаючи пояснення в суді, підтримав і сам ОСОБА_9

Разом з тим, така позиція сторони захисту не відповідає дійсності та спростовується поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які стверджували, що у автомобілі крім ОСОБА_3 більше нікого не було, водій перебував в стані алкогольного сп'яніння. Підстав не довіряти зазначеним свідкам суд не вбачає, оскільки вони логічні, послідовні та узгоджені між собою.

При цьому, матеріали справи жодних доказів про можливе керування ОСОБА_9 транспортним засобом не містять, не наведено таких і в апеляційній скарзі. Даючи пояснення у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 також не вказував, що за кермом автомобіля перебував не він, натомість зазначив - «виноват».

За таких обставин, суддя вірно не прийняв до уваги покази ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_9, в частині того, що ОСОБА_3 не керував транспортним засобом, оскільки вони не узгоджуються з іншими доказами у справі.

Таким чином, факт керування 27.05.2017 року о 13.30 год. ОСОБА_3 транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння знайшов своє підтвердження у вказаних вище матеріалах справи в їх сукупності, а тому доводи представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 - ОСОБА_4 є безпідставними і його апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 11 липня 2017 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіФілонова Ю. О.