Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/409/17 Головуючий в 1-й інстанції Плечищева О.В.
Єдиний унікальний № 323/358/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_1
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 липня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Фомін В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 03 березня 2017 року стосовно нього, в якій також порушується питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення,

в с т а н о в и в:

постановою судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 03 березня 2017 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 275,60 грн.

Як зазначено в постанові, 14.01.2017 року о 22 годині 00 хвилин в м. Оріхові по вул. Каштанова гр-н ОСОБА_2 керував автомобілем «ВАЗ 2102» д.з. АР 7590 АТ з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, млява мова, збуджений стан), від проходження тестування на стан спяніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу «Drager» та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі апелянт вважає постанову суду необґрунтованою, постановленою з порушенням процесуального закону, такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав: він відмовився від проходження медичного освідування в лікарні, оскільки не керував автомобілем, а лише запустив двигун та стояв разом з ОСОБА_3 поруч біля автомобіля; працівником поліції взагалі не ставилося питання про проходження медичного огляду на місці за допомогою технічного приладу «Драгер»; при ньому інспектором жодних адміністративних протоколів не складалося та будь-яких пропозицій щодо його підписання йому не надходило; копію протоколу йому не вручали; права не розяснювали; про виклики до суду він не знав, оскільки у період з 30.01.2017 року по 01.05.2017 року він знаходився за межами країни, а про постанову суду дізнався випадково лише 12.05.2017 року. Вважає, що суд дослідив матеріали адміністративної справи поверхнево, не викликавши та не допитавши у якості свідків інспекторів поліції, а також осіб, які нібито були свідками його відмови від підпису протоколу. Зважаючи, що про винесення відносно нього постанови про адміністративне правопорушення йому нічого відомо не було і отримав її за його заявою лише 12.05.2017 року, вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважної причини.

На підставі викладеного, просить визнати причину пропущення строку на апеляційне оскарження постанови поважною та поновити його, постанову районного суду скасувати, а справу щодо нього закрити за відсутністю у його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, до апеляційної скарги апелянтом були додані клопотання про виклик та допит у якості свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_6, а також клопотання про витребування в ГУНП в Запорізькій області інформації з відеореєстратора службового автомобіля, на якому 14.01.2017 року о 22 годині інспектор взводу супроводження ГУНП в Запорізькій області здійснював патрулювання на вул. Кірова в м. Оріхові Запорізької області.

Перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що клопотання про поновлення строку та апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст.ст. 289, 294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 участі в судовому засіданні не приймав. Додані останнім копії документів підтверджують факт його перебування з 30.01.2017 року по 01.05.2017 року за межами України. Матеріали справи не містять переконливих доказів на предмет того, що останній був обізнаний про розгляд справи стосовно нього.

Вказані обставини, свідчать про те, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження можна визнати поважними, внаслідок чого цей строк підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався, оскільки обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не зясував, та не перевірив правильність складання матеріалів адміністративної справи, в тому числі, і протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2

В постанові судді місцевого суду було зазначено, що вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків і рапортом інспектора поліції.

В порушення вимог ст. 283 КУпАП, у постанові суд формально послався на докази, які містяться в матеріалах справи, не проаналізувавши їх, та не надавши їм належної правової оцінки.

ОСОБА_2 інкримінувалось керування транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння і відмова від проходження тестування на стан спяніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу «Drager» та в медичному закладі.

Обовязковою ознакою складу цього адміністративного правопорушення є керування особою транспортним засобом.

Так, ОСОБА_2 категорично заперечував факт керування автомобілем.

З пояснень свідків випливало, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на місці і в медичному закладі. Разом з тим, у цих поясненнях відсутні відомості про те, що останній керував автомобілем.

Судом апеляційної інстанції для встановлення усіх обставин справи здійснювався запит щодо надання відеозаписів обставин події зі службового автомобіля поліції, однак запит суду ГУНП України в Запорізькій області виконано не було.

Фактично на підтвердження факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом вказує тільки протокол про адміністративне правопорушення і рапорт, складені одним і тим самим інспектором поліції ОСОБА_7. Інших доказів цього факту матеріали справи не містять.

В рапорті зазначено, що ОСОБА_2 поводився неадекватно і відмовився від здачі посвідчення водія, в поясненнях свідків про неадекватну поведінку останнього не йдеться. До речі, бланки пояснень від імені свідків також заповнені вказаним інспектором, хоча і підписані особисто свідками. При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що при виявленні ознак алкогольного спяніння у ОСОБА_2, який начебто керував транспортним засобом, після встановлення його особи на підставі посвідчення водія, це посвідчення у нього не було тимчасово вилучено, як того вимагає ст. 265-1 КУпАП. Окрім цього, матеріали справи не мають відомостей про те, чи був ОСОБА_2 відсторонений від керування транспортним засобом, і кому було передано можливість керування цього транспортного засобу, що передбачено ст. 266 КУпАП.

Перелічені обставини в сукупності з тим, що ОСОБА_2 не визнає факт керування автомобілем, вказують на наявність сумнівів щодо доведеності його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст.ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з положень ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Перевіривши докази у справі на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не підтверджена наявними доказами безсумнівно, відтак постанова місцевого суду підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі в звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 03 березня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 03 березня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік скасувати.

Провадження у справі закрити у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1