№ 336/4179/17
пр. № 3/336/1582/2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 серпня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 212-2 ч. 1 п. 6 ч. 1 КУпАП ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Балаклія Балаклійського району Харківської області, мешкає у м. Запоріжжя, вул. Тургенєва, 28. кв. 49, начальника обліково-операційного відділу Центральної бази забезпечення паливно-мастильними матеріалами НГ України,

ВСТАНОВИВ:

Начальником відділу охорони державної таємниці Управління СБ України в Запорізькій області складений протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 212-2 ч. 1 КУпАП, згідно з яким ОСОБА_1, займаючи посаду начальника обліково-операційного відділу НГУ та маючи допуск до державної таємниці за формою 3, 29.05.2017 року виїхав до Російської Федерації без письмового повідомлення про це посадових осіб, які надали йому доступ до державної таємниці, чим створи загрозу витоку секретної інформації.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вказав, що дійсно не повідомляв про виїзд за межі України, рішення просив прийняти на розсуд суду.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Статтею 212-2 ч. 1 п. 6 КУпАП передбачено відповідальність за порушення законодавства про державну таємницю, а саме за невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

Статтею 1 Закону України «Про державну таємницю» № 3855 від 21.01.1994 року визначено, що охорона державної таємниці це комплекс організаційно-правових, інженерно-технічних, криптографічних та оперативно-розшукових заходів, спрямованих на запобігання розголошенню секретної інформації та втратам її матеріальних носіїв.

Відповідно до положень ст. 18 Закону України № 3855 з метою охорони державної таємниці впроваджуються:

єдині вимоги до виготовлення, користування, збереження, передачі, транспортування та обліку матеріальних носіїв секретної інформації;

дозвільний порядок провадження державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями діяльності, пов'язаної з державною таємницею;

обмеження оприлюднення, передачі іншій державі або поширення іншим шляхом секретної інформації;

обмеження щодо перебування та діяльності в Україні іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб, їх доступу до державної таємниці, а також розташування і переміщення об'єктів і технічних засобів, що їм належать;

особливості здійснення державними органами їх функцій щодо державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, діяльність яких пов'язана з державною таємницею;

режим секретності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, що провадять діяльність, пов'язану з державною таємницею;

спеціальний порядок допуску та доступу громадян до державної таємниці;

технічний та криптографічний захисти секретної інформації.

Статтею 28 Закону України до обов'язків громадянина, якому надано допуск до державної таємниці, віднесено обовязок повідомляти у письмовій формі про свій виїзд з України.

Водночас, неповідомлення особою, якій надано допуск до державної таємниці, про свій виїзд за межі України само по собі не створює загрози витоку секретної інформації, про що безпідставно зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, адже не зрозуміло яким саме чином наявність такого повідомлення може вплинути на забезпечення охорони державної таємниці.

Як саме не надання такого повідомлення впливає на забезпечення охорони державної таємниці з змісту протоколу уявити не виявляється можливим.

Стаття 9 КУпАП дає визначення адміністративного правопорушення як протиправної винної дії чи бездіяльності, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, звязані з недодержанням установлених правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов'язків (ст. 14 КУпАП).

Стаття 280 КУпАП вказує, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення зясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Враховуючи вищевказане, суд в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що само по собі неповідомлення особою, яка має доступ до державної таємниці, про свій виїзд за межі України за відсутності будь-яких інших дій чи бездіяльності з боку такої особи не може вважатися невжиттям заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 212-2 ч. 1 КУпАП, тож суд вбачає підстави для припинення провадження по справі щодо нього за відсутністю в діях особи складу правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247 п. 1 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 212-2 ч. 1 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях особи.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги і може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області в установленому порядку.

Суддя О.І. Дацюк