Справа №591/5454/16-п Головуючий у суді 1-ї інстанції - Шершак М. І.
Номер провадження 33/788/11/17 Суддя-доповідач Крамаренко В. І.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 року суддя Апеляційного суду Сумської області Крамаренко В. І. ,розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 9 листопада 2016 року за якою, ОСОБА_4, 1987 року народження, мешканець м. Суми на підставі ст. 130 ч.1 КУпАП притягнутий до адміністративної відповідальності і на нього накладено стягнення у виді штрафу в сумі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 9 листопада 2016 року, ОСОБА_4 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП і на нього накладено стягнення у виді штрафу в сумі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, за те, що він 11.10.2016 р. близько 02 год. 20 хв. в м. Суми, по вул. Інтернаціоналістів біля буд. № 20 водій ОСОБА_4 керував автомобілем ЗАЗ ТЕ 698 К, д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України.

На дану постанову надійшла апеляційна скарга від захисника ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, в якій він вказує на те, що при розгляді справи в суді першої інстанції було порушено право на захист, адже справу розглянуто у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Крім цього, на думку захисника працівниками поліції грубо порушено вимоги наказу МВС та МОЗ № 1453/735 від 09.11.2015р «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а також не дотримані вимоги ст. 266 КУпАП, що унеможливлює притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності. Також захисник зазначає, що ОСОБА_4 не керував автомобілем, а лише грівся в ньому, про що зазначив у протоколі і ці доводи не спростовані жодним доказом у справі.

Враховуючи такі обставини захисник ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді, а подальше провадження відносно нього закрити.

ОСОБА_4 в судове засідання суду апеляційної інстанції 11 січня 2017 року не з'явився, посилаючись в своїх двох заявах від 01.12.2016р. та 20.12.2016р. про те, що він хворіє, але ніяких довідок його перебування на лікарняному не надав.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши захисника ОСОБА_3, який підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи суддею першої інстанції виконанні в повній мірі.

Висновок судді районного суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_4 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Обґрунтування невинуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, які містяться в апеляції захисника ОСОБА_3, є безпідставними та спростовуються наявними по справі доказами, а саме, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення № 238349 від 11.10.2016р., ОСОБА_4 11.10.2016 р. близько 02 год. 20 хв. в м. Суми, по вул. Інтернаціоналістів біля буд. № 20 водій ОСОБА_4 керував автомобілем ЗАЗ ТЕ 698 К, д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України. Даний протокол складений згідно чинного законодавства і сумнівів щодо його законності не вбачається.

Також вина ОСОБА_4 у вчиненні даного адміністративного правопорушення підтверджується висновком медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, де зазначено, що ОСОБА_4 станом на 3 годину 11 жовтня 2016 року перебуває в стані алкогольного сп'яніння.

Крім цього, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції були допитані свідки, працівники поліції, які безпосередньо чергували в той день і складали протокол про адміністративне правопорушення, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Дані свідки підтвердили, що вони 11.10.2016 року знаходились на чергуванні і їм надійшла інформація про те, що один з водіїв служби таксі перебуває в стані алкогольного сп'яніння і при цьому керує транспортним засобом. Вони рішили перевірити дану інформацію і стали рухатись за автомобілем ЗАЗ ТЕ 698 К, д.н.з. НОМЕР_1 і подавали звуковий сигнал. В районі вул. Інтернаціоналістів біля буд. № 20 зазначений автомобіль зупинився, водієм якого виявився ОСОБА_4 Під час спілкування з ним у нього були виявлені явні ознаки алкогольного сп'яніння, запах з порожнини рота та не стійка хода. ОСОБА_4 було запропоновано пройти тест на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, але він відмовився пояснюючи тим, що не довіряє приладу Драгер та тим, що його показники можливо підробити. Після цього, йому було запропоновано пройти медичний огляд в лікарні, на що він погодився і його на службовому автомобілі поліції було доставлено до медичного закладу, де і було виявлено, що він перебуває в стані алкогольного сп'яніння.

Вказані докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони є логічними, послідовними та доповнюють один одне і оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

З огляду на викладене, вважаю, що фактичні обставини справи суддею районного суду з'ясовані повно та об'єктивно. Вина ОСОБА_4 доведена повністю, а його дії за ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно. Тому твердження апелянта про відсутність в його діях складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставним і розцінюються, як спосіб уникнути адміністративної відповідальності.

Розглядаючи справу та приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення суддя врахував всі обставини справи та характер вчиненого правопорушення. Адміністративне стягнення на ОСОБА_4 накладено в межах санкції ст. 130 ч.1 КУпАП і воно є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

На підставі викладеного і керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 9 листопада 2016 року відносно ОСОБА_4 залишити - без змін, а подану ним апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіКрамаренко В. І.