АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/301/17 Справа № 697/619/17 Головуючий по 1 інстанції Хорошун О. В.
Категорія:: ст.41 ч.1 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Дмитренко М. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2017 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Дмитренко М.І., за участю особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, його представника - адвоката Сизька Б.Б. та представника Управління Держпраці у Черкаській області за довіреністю - ОСОБА_5, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21 березня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,

українця, громадянина України, ПП, проживаючого

за адресою: АДРЕСА_1, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.41 ч.1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 510 (п'ятсот десять) грн. 00 коп., стягнуто з на користь держави судовий збір в сумі 320 грн.

в с т а н о в и в :

Згідно постанови при проведенні 02.03.2017 року перевірки додержання законодавства про працю ФОП ОСОБА_3, за згодою Державної служби України з питань праці були встановлені порушення вимог законодавства про працю, при використанні найманої праці в магазинах с.Ліпляво та с.Сушки Канівського району, Черкаської області, зокрема :

- вимог с.24 КЗпП України, а саме відносин про укладання Цивільно-правового договору між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_6 щодо надання Виконавцем послуг Замовникові при здійснення останнім підприємницької діяльності мають ознаки трудового договору, а саме характер праці має систематичне виконання робіт, а не разове виконання конкретної роботи (надання конкретної послуги). Так, ОСОБА_6 зобов'язана виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної кваліфікації - продавця, виконувати визначену трудову функцію в підприємницькій діяльності ФОП, тобто виконувати будь-яке завдання ФОП, що належить до її трудової функції за даною кваліфікацією. Предметом трудового договору є власне праця Виконавця в процесі виробництва, ОСОБА_6 не має змоги регулювати процес виконання роботи їй визначене конкретне місце роботи, а саме магазин в с.Ліпляве Канівського району, п.4.2 Договору визначено, що оплата за виконано роботу виконується не пізніше 15 днів з дня прийняття на роботу;

- вимог ст.107 КЗПП України, а саме відповідно до табелів обліку робочого часу ОСОБА_7 працювала 28.06.2016 року (День Конституції України); 24.08.2016 року (День незалежності України); 14.10.2016 року (День захисника України) по 8 годин проте оплата у подвійному розмірі за роботу у св'яткові і неробочі дні працівниці не проведена;

- вимог ст.106 КЗпП України, так відповідно до табелів обліку робочого часу в червні 2016 року при нормі тривалості робочого часу 22 дні - 175 годин ОСОБА_7 відпрацювала 23 дні - 184 години; в жовтні 2016 року при нормі тривалості робочого часу 20 днів - 159 годин ОСОБА_7 відпрацювавши 21 день - 168 годин проте оплата в подвійному розмірі за роботу в надурочний час працівниці не проведена. Порушення триває. Своїми діями ОСОБА_3 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.41 КУпАП .

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, ОСОБА_3, вважаючи її незаконною та необґрунтованою подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування постанови та закриття провадження по справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. При цьому посилається на те, що строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.2 ст.38 КУпАП сплили, оскільки від 14.10.1016 року (день вчинення правопорушення, а саме не проведення оплати праці у подвійному розмірі за роботу ОСОБА_7.) до 03.03.2017 року (дня складання протоколу) пройшло більше 4-х місяців, тому у інспектора Корякіної Л.І. не було правових підстав для порушення провадження в справі про адміністративне правопорушення шляхом складання протоколу. Зазначає, що при складанні протоколу від 03.03.2017 року були допущені грубі та численні порушення норм КУпАП, так в протоколі від 03.03.2017 року не зазначені, час і місце вчинення адміністративного правопорушення, прізвища свідків і потерпілих, чим завдана правопорушенням матеріальна шкода, а постанова суду не обґрунтована достатніми та незаперечними доказами.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його представника - адвоката Сизька Б.Б., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, представника Управління Держпраці у Черкаській області за довіреністю - ОСОБА_5, яка подала пояснення по справі та заперечувала проти задоволення апеляції та просила залишити законне рішення суду першої інстанції без змін, вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи даної скарги приходжу до наступного.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Крім того, згідно вимог діючого законодавства, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим та вмотивованим, з наведенням достатніх підстав його прийняття.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ці вимоги закону при винесенні постанови місцевим судом належним чином були дотримані.

Згідно ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Виконавши вимоги ст.252 КУпАП, і оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважаю, що незважаючи на невизнання ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, його вина доведена в повному обсязі зібраними по справі доказами, а саме:

протоколом №23-13-09/0145 про адміністративне правопорушення від 03.03.2017 року, де зазначено, що ОСОБА_3, вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.41 КУпАП, а саме:

- вимог ст.24 КЗпП України, а саме відносин про укладання Цивільно-правового договору між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_6 щодо надання Виконавцем послуг Замовникові при здійснення останнім підприємницької діяльності мають ознаки трудового договору, а саме характер праці має систематичне виконання робіт, а не разове виконання конкретної роботи (надання конкретної послуги). Так ОСОБА_6 зобов'язана виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної кваліфікації - продавця, виконувати визначену трудову функцію в підприємницькій діяльності ФОП, тобто виконувати будь-яке завдання ФОП, що належить до її трудової функції за даною кваліфікацією. Предметом трудового договору є власне праця Виконавця в процесі виробництва, ОСОБА_6 не має змоги регулювати процес виконання роботи їй визначене конкретне місце роботи, а саме магазин в с.Ліпляве Канівського району, п.4.2 Договору визначено, що оплата за виконано роботу виконується не пізніше 15 днів з дня прийняття на роботу,

- вимог ст.107 КЗПП України, а саме відповідно до табелів обліку робочого часу ОСОБА_7 працювала 28.06.2016 року (День Конституції України); 24.08.2016 року (День незалежності України); 14.10.2016 року (День захисника України) по 8 годин проте оплата у подвійному розмірі за роботу у св'яткові і неробочі дні працівниці не проведена,

- вимог ст.106 КЗпП України, так відповідно до табелів обліку робочого часу в червні 2016 року при нормі тривалості робочого часу 22 дні - 175 годин ОСОБА_7 відпрацювала 23 дні - 184 години; в жовтні 2016 року при нормі тривалості робочого часу 20 днів - 159 годин ОСОБА_7 відпрацювавши 21 день - 168 годин проте оплата в подвійному розмірі за роботу в надурочний час працівниці не проведена. Порушення триває. Своїми діями ОСОБА_3 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.41 КУпАП (а.с.3);

- акту перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування №23-24-46/0516 від 07.11.2016 р. відносно ФОП ОСОБА_3 (а.с.4-7);

- поясненнями ОСОБА_3 (а.с.8);

- цивільно-правовим договором від 01.02.2017 року укладеним між ПП ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с.9);

- табелем обліку робочого часу працівниці ОСОБА_9 та довідки, щодо розміру та виплати заробітної плати продавцю ОСОБА_7 (а.с.10-12).

Окрім того, в судовому засідання першої інстанції ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, щиро розкаявся, просив суворо не карати та пояснив що порушення виявлені при перевірці усунув.

Отже, відповідно до ст.9 КУпАП протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність ОСОБА_3 та суб'єктивна сторона цього адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП - порушення встановлених термінів виплати заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, а також інші порушення вимог законодавства про працю, судом першої інстанції доведена.

Що стосується твердження ОСОБА_3 про те, що строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.2 ст.38 КУпАП сплили, оскільки від 14.10.1016 року (день вчинення правопорушення, а саме не проведення оплати праці у подвійному розмірі за роботу ОСОБА_7.) до 03.03.2017 року (дня складання протоколу) пройшло більше 4-х місяців, і тому складання протоколу є незаконним, вважаю безпідставними.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення. Як вбачається з матеріалів справи, правопорушення вчинене ОСОБА_3 є триваючим, а тому строк накладення адміністративного стягнення рахується з дня його виявлення, в даному випадку з дня складання протоколу 03.03.2017 року №23-13-09/0145 про адміністративне правопорушення складеного відносно ОСОБА_3

Наведені докази в їх сукупності свідчать про винуватість ПП ОСОБА_3 у вчинення даного адміністративного правопорушення.

При таких обставинах, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст.245 КУпАП всебічно, повно та об'єктивно дослідив всі матеріали справи, правильно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_10 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП та обґрунтовано наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 510 грн.

За викладених обставин постанова суду є законною та обґрунтованою, доводи апеляційної скарги не відповідають дійсності та нічим не підтверджуються, а тому підстав для скасування постанови судді немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21 березня 2017 року, якою визнано винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 510 (п'ятсот десять) грн. 00 коп. та стягнення на користь держави судового збору в сумі 320 грн. - без змін

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М. І. Дмитренко