АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва Васильєва М.А.,

за участю

захисника ОСОБА_1

ОСОБА_2

особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Подільського районного суду м. Києва від 19 травня 2017 року, якою

ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований: АДРЕСА_2,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_5 визнаний винуватим в тому, що 2 квітня 2017 року о 01.45 год. в м. Києві по вул. Сагайдачного керував транспортним засобом «Шевроле» державний номерний знак НОМЕР_1 не пред'явив посвідчення водія та мав ознаки алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп'янінні в установленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДРУ та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилаючись на незаконність постанови і неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що суддя фактично справу не розглядала, не прочитавши заперечень, видала квитанцію на сплату штрафу. Суд не дослідив фактичні обставини справи та прийняв несправедливе і занадто суворе рішення.

Щодо фактичних обставин апелянт зазначає, що транспортним засобом не керував, а тільки стояв біля нього. Інспектор патрульної поліції при перевірці документів, на думку апелянта, навмисно спровокував конфлікт та несподівано запропонував пройти тест на «Драгері», оскільки в інспектора виникли підозри, начебто, є запах алкоголю з порожнини рота.

Згодом, як зазначає ОСОБА_3, він вимагав пройти огляд у медичному закладі, оскільки інспектор в тій ситуації був налаштований упереджено та щодо проходження огляду в медичному закладі інспектор категорично відмовив.

Апелянт вважає, що протокол сфабрикований, поліцейські під час оформлення адміністративного матеріалу діяли грубо, перевищили владні повноваження та порушили норми Конституції України та чинного законодавства України.

Також, апелянт звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні відомості, які б підтверджували місце роботи, професію, характеристику, сімейний стан.

Окрім того, апелянт просить взяти до уваги той факт, що автомобіль не належить йому, а матері, взяв його без дозволу, водійського посвідчення не має. З мамою орендують квартиру в Солом'янському районі біля інституту КІСІ, де навчається, а тому сам є студентом денної форми навчання та не має таких грошей для сплати штрафу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3 та його захисника, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить такого висновку.

Так, під час апеляційного розгляду ОСОБА_3 пояснив, що 2 квітня 2017 року він перебував дома. Алкоголь не вживав, оскільки не вживає його взагалі, професійно займається спортом. Він випив пляшку безалкогольного пива. Стало погано другу, і він повіз його додому. По вул.. Сагайдачного їх зупинив патруль поліції. У нього були всі документи на автомобіль, але посвідчення водія у нього нема зовсім. Відносно нього працівник поліції склав протокол за ст.. 126 КУпАП - за керування автомобілем без посвідчення водія. Він погодився з цим, тому що дійсно порушив тут правила. Після цього працівник поліції сказав, що він перебуває в стані алкогольного сп'яніння і треба пройти огляд на стан сп'яніння. Він погодився. Однак, коли хвилини через 30 йому працівник поліції приніс відкритий брудний мундштук, він відмовився від такого проходження, попросив працівника поліції документи на цей прилад та намагався його сфотографувати. Такі його дії чомусь невдоволення працівника поліції, який сказав, що документи на «Драгер» є, але він їх не дасть, та почав складати якісь документи. Він (ОСОБА_3) попросив відвезти його до лікарні, на що отримав відповідь, що пізно, протокол вже складений. В цей момент до них підійшли два свідки, в присутності яких він сказав, що не буде на цьому «Драгері» проходити огляд. Свідки підписали щось і їх відпустили. Працівник поліції сам не пропонував йому їхати до лікарні. Навпаки, він (ОСОБА_3) просив про це поліціянта. Крім того, він звернув увагу, що працівник поліції якось дивно проводить відеозапис: частково фіксує те, що відбувається. Після цих подій, оскільки все закінчилося після третьої години ночі, він вже нікуди не звертався. При цьому автомобіль залишився в його користуванні. В суді він не заперечував обставин його зупинки та перевірки, проте, вину у тому, що відмовився пройти огляд на стан сп'яніння, не визнав. Однак, його пояснення належним чином перевірені не були.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 139951, який складений 2 квітня 2017 року о 01.55 год., вбачається, що 2 квітня 2017 року о 01.45 год. в м. Києві по вул.. Сагайдачного, водій ОСОБА_3 керував транспортним засобом «Шевроле» державний номерний знак НОМЕР_2, не пред'явив посвідчення водія та мав ознаки алкогольного сп'яніння, а саме запах з порожнини рота. У встановленому законом порядку відмовився від проходження тесту на стан сп'яніння у присутності двох свідків (ас. 1).

Згідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Також, пунктами 6, 7 Розділу 1, Розділами П та Ш вищевказаної Інструкції передбачені порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп'яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду.

Однак, як вбачається з у протоколу про адміністративне правопорушення, в ньому відсутні дані про те, що ОСОБА_3 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння в закладах охорони здоров'я.

В матеріалах справи наявні пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які викладені на друкованому бланку шляхом внесення рукописного тексту працівником поліції, відповідно до яких в їх присутності ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому Законом порядку в лікаря-нарколога та за допомогою приладу «Драгер» для визначення стану сп'яніння (ас. 2).

Разом з тим, викладені у цих поясненнях обставини спростовуються даними, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, а також пояснення містять виправлення часу подій без будь-яких застережень.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги апеляційним судом здійснювався виклик вказаних свідків, працівника поліції ОСОБА_8, який складав протокол, а також надіслана вимога про надання відеозапису з нагрудних відеореєстраторів інспекторів патрульної поліції.

Проте, свідки, як і працівник поліції, до суду апеляційної інстанції не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Також на запит апеляційного суду з Управління патрульної поліції у м. Києві відповідь, як і відеозаписи, надані не були.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, апеляційний суд вважає пояснення ОСОБА_3 про те, що йому не пропонувалося пройти огляд на стан сп'яніння у медичному закладі, такими, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Крім того, відповідно до ст.. 265-2 КУпАП, в разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП, працівник поліції тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Проте, в протоколі про адміністративне правопорушення відповідний запис про затримання автомобіля відсутній, як і відсутні в матеріалах справи протокол про затримання або блокування автомобіля, або передачу його для керування іншій особі, що також ставить під сумнів обставини, викладені у протоколі щодо ОСОБА_3

Проте, суд першої інстанції, розглядаючи протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3, не звернув уваги на зазначені обставини.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційний суд доходить висновку, що сукупністю доказів у справі не доведена наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_9 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Подільського районного суду м. Києва від 19 травня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн. , - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП України, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 13995.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва М.А. Васильєва