АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 645/4824/16-п Головуючий суддя І інстанції Федорова О. В.
Провадження № 33/790/74/17 Суддя доповідач Чопенко Я.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року м. Харків

Суддя апеляційного суду Харківської області Чопенко Я.В., за участю правопорушника ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_2 розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 9 грудня 2016 року, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, мешканець м. Харкова,

- визнаний винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню штраф у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

В судовій постанові зазначено, що зі змісту протоколу серії АП2 № 403707 від 03.10.2016 року вбачається, що 3 жовтня 2016 року о 03.00 год. в м. Харковві по вул. Льва Ландау, буд. 48, водій ОСОБА_3 керував транспортним засобом «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.9а ПДР України. Огляд на стан спяніння зі згоди водія у встановленому порядку проводився із застосуванням приладу «Drager 6820» (прилад ARBL 0045) в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити у звязку із відсутністю його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, посилаючись на те, що висновки суду першої інстанції є необґрунтованими та таким що не відповідають дійсності.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши доводи апелянта та його захисника, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст.ст. 245,251,252,280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен зясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_3 посилається на те, що він не перебував за кермом свого автомобіля.

Апеляційний суд ставиться до цього критично, тому що в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.1) зазначено двох свідків огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння, які надали свої пояснення з цього приводу (а.с.5,6). Інші особи, як свідки, в протоколі не зазначені.

Разом з тим, ОСОБА_3 скористався своїм правом на місці зупинки та надав пояснення, які відображені в цьому ж протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.1). В цих поясненнях про особу, яка керувала його автомобілем він нічого не вказував.

Cудом першої інстанції проаналізовано докази по справі та переглянуто відеозапис подій яким в сукупності надано належну правову оцінку.

До того ж, ОСОБА_3 не надав суду апеляційної інстанції жодного фактичного доказу того що 3 жовтня 2016 року в момент зупинки його автомобілю працівниками поліції за кермом знаходився не він.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення (а.с.1) складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.

Апеляційний суд розцінює пояснення ОСОБА_1 як спосіб захисту з метою ухилення від адміністративної відповідальності та не бере їх до уваги.

Також, при накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, підвищену небезпеку правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, про що зазначив в постанові, що відповідає вимогам ст. 33 КУпАП.

Санкція частини першої статті 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Таким чином, законодавець не передбачив альтернативного стягнення. Так особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, піддається адміністративному стягненню у вигляді штрафу з обовязковим позбавленням права керування транспортним засобом.

Тому апеляційний суд вважає, що суд прийшов до вірного висновку, що своїми діями ОСОБА_3 порушив п. 2.9а ПДР України, в результаті чого скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляції не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.12.2016 року щодо притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_4