Справа №523/9014/17
Номер провадження 3/521/5121/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.09.2017 року

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Жуковський С.О. розглянувши матеріали, які надійшли від Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, старшого державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Григорівка» Одеської митниці ДФС, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення України,-

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП України, відповідно до яких, ОСОБА_1, перебуваючи на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Григорівка» Одеської митниці ДФС, в порушення ч.2 ст. 52 Закону, несвоєчасно повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією.

За даним фактом 22 червня 2017 року оперуповноваженим сектором протидії корупції УЗЕ в Одеській області ДЗЕ Національної поліції України капітаном поліції ОСОБА_2 був складений протокол стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, старшого державного інспектору відділу митного оформлення №1 митного поста «Григорівка» Одеської митниці ДФС.

Протокол був складений у звязку з тим, що ОСОБА_1 будучи субєктом, на якого поширюються вимоги ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», в їх порушення не повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, а саме придбання майна- транспортного засобу вартістю 221121,58 грн., яка перевищує 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на 01 січня відповідного року, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-6 КУпАП України.

Датою вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією є 18.02.2017 року, коли ОСОБА_1 у порушення 10-ного строку з моменту отримання права власності письмово не повідомив НАЗК.

Свою вину ОСОБА_1 не визнає.

Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що в діях громадянина України ОСОБА_1 не вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КпАП України, а саме не повідомлення НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, а саме придбання майна транспортного засобу вартістю 221121,58 грн., яка перевищує 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на 01 січня відповідного року.

При винесенні постанови в справі суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно діючого законодавства, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП України).

Таким чином КУпАП України передбачає лише дві форми вини умисел або необережність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала цих наслідків (ч. 1 ст. 10 КУпАП).

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ч. 1 ст. 11 КУпАП).

Згідно з вказаною нормою, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Неповідомлення, або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, як це вбачається із суті ст. 172-6 ч. 2 КУпАП України, з субєктивної сторони характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Тому вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Жодний матеріал справи не доводить вину ОСОБА_1

Сама ж ч. 2 ст. 172-6 КУпАП не відсилає до будь-якої галузі права і вона не має конкретизованого характеру, а відтак, на наш погляд, не є бланкетною нормою, а відтак, і посилання при застосуванні ч. 2 ст. 172-6 КУпАП на Закон України «Про запобігання корупції» є недопустимим, так як в такому випадку зазначене не відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення положень статті 58 Конституції України статей 6, 81 Кримінального кодексу України (справа про зворотні дію кримінального закону в часі від 19 квітня 2000 року у справі № 1-3/2000 .

Крім того, слід звернути увагу, що на кваліфікацію такого правопорушення впливає час його вчинення.

Згідно ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

У порушення ч. 1 ст. 256 КУпАП України, у самому протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП України, взагалі не викладено обставин і не зазначено конкретних правових доказів, що ОСОБА_1 порушив законодавство.

Так, об'єктивна сторона правопорушення складається із двох предметів доказування - несвоєчасне подання декларації та відсутність поважних причин несвоєчасного подання. Несвоєчасність подання означає подання декларації поза строком який визначено законом. Однак ч.1 ст.45 Закону України "Про запобігання корупції" встановлює лише єдиний строк такого подання - до 1 квітня наступного року і вказаний у законі строк він не пропустив. Відсутність поважних причин означає, що вказана причина визнана особою, яка складала протоколи, не поважною. Однак особа яка складала протоколи причин пропуску не встановлювала взагалі, в протоколі та доданих матеріалах не вказана жодна причина пропуску та не вказано, чому особа, яка складала протоколи визнала таку причину не поважною, а також не наведені докази умислу на несвоєчасне подання декларацій. Таким чином, вважає що провадження по протоколу підлягає закриттю за відсутністю події правопорушення, оскільки відсутні: об'єкт, об'єктивна та суб'єктивна сторони правопорушення.

Більш того, Протокол №223 від 22.06.2017 року містить ствердження, що в діях ОСОБА_1 відсутня суспільна шкода від адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, і відсутні шкідливі наслідки.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, суди зобов'язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства.

Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У цьому аспекті слід зауважити, що рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Суд погоджується з позицією правопорушника про відсутність в нього умислу на вчинення правопорушення, яке полягало у неповідомленні про зміну майнового стану внаслідок придбання майна- транспортного засобу вартістю 221121,58 грн. , оскільки поперще, йому належав інший транспортний засіб, який був задекларований, та по-друге , йому не було відомо про необхідність складання такого електронного повідомлення, у період, коли він придбав новий транспортний засіб.

ОСОБА_1 не мав наміру уникнути фінансового моніторингу доходів свідчать і ті обставини, що він декларував попередній транспортний засіб у декларації про майно та доходи в якості наявного рухомого майна на протязі декілька років, враховуючи тривале користування їм.

З урахуванням викладеного, суддя вважає, що розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Враховуючи викладене, суд вважає, що Управлінням захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України не надано достатніх доказів на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а висновки органу не підтверджуються достовірними даними, тому це є підставою для закриття провадження по справі, через відсутність складу адміністративного правопорушення в діях особи, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.4, 7 Закону України « Про засади запобігання та протидії корупції», Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції», ст.172-6, ст.ст. 247, 280, 283, 284 КУпАП України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 МК України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови через Малиновський районний суд м. Одеси.

Суддя С.О. Жуковський