Справа № 158/1371/17 Провадження №33/773/676/17 Суддя в 1 інстанції: Костюкевич О. К.
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Борсук П. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" вересня 2017 р. місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області Борсук П.П., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, працює у приватного підприємця водієм, на постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 25 липня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 25 липня 2017 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів громадян, що відповідно становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. В дохід держави із ОСОБА_2 стягнуто 320 грн. судового збору.

Цією постановою судді, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 12 травня 2017 року об 21 год. 30 хв. в с.Княгининок Луцького району Волинської області, керував мопедом марки «Альфа» без реєстраційних номерних знаків, і при цьому перебував в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді в частині призначення адміністративного стягнення, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову, якою застосувати до нього адміністративне стягнення не пов'язане із позбавленням права керування транспортними засобами.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку ОСОБА_2 та його захисника, які скаргу підтримали із наведених у ній підстав, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, а оскаржувана постанова - без змін, з наступних підстав.

Постанова судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 25 липня 2017 року в частині факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_2 не оскаржується, а тому в силу ч.7 ст.294 КУпАП перегляду в апеляційному порядку в цій частині не підлягає.

Разом з тим, як на підставу для скасування оскаржуваної постанови ОСОБА_2 вказує на те, що вона прийнята з порушенням норм процесуального права, оскільки судом належним чином не було його повідомлено про розгляд справи, у зв'язку з чим він був позбавлений права щодо надання пояснень з приводу вчинення адміністративного порушення та наведення обставин і доказів, які пом'якшують його відповідальність за інкриміноване йому адміністративне правопорушення.

Проте, такі доводи апелянта до уваги судом не беруться з врахуванням наступного.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 278 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно із ч.1 ст.277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що дані вимоги Закону суддею першої інстанції при розгляді адміністративної справи були дотримані в повному обсязі.

Зокрема, посилання судді в оскаржуваній постанові на те, що ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи до суду не з'явився підтверджується належним доказом, а саме, - повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення, з якого вбачається, що він 08.07.2017 року отримав судову повістку про виклик до суду для участі в розгляді справи на 25 липня 2017 року (а.с.18).

При цьому посилання ОСОБА_2, викладене в апеляційній скарзі про те, що підпис на поштовому повідомленні не його не підтверджується жодним доказом.

А тому посилання апелянта на незаконність оскаржуваної постанови з саме з підстав порушення судом норм процесуального права на увагу суду не заслуговує, так як спростовується вищенаведеним.

Водночас, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить суд скасувати оскаржувану постанову та постановити нову, якою застосувати до нього адміністративне стягнення не пов'язане із позбавленням права керування транспортними засобами.

З цього приводу апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Санкцією частини 1 статті 130 КУпАП для водіїв передбачено єдиний та безальтернативний вид стягнення, - такий як штраф в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

А тому законні підстави для скасування чи зміни оскаржуваної постанови судді в частині накладення адміністративного стягнення з мотивів яких просить апелянт, відсутні.

Крім того апеляційний суд не вбачає підстав для можливості звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення на підставі ст.22 КУпАП, оскільки інкриміноване йому адміністративне правопорушення відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Що стосується доводів апелянта про можливість звільнення його від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу на підставі ст.21 КУпАП, то вони є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ч.1 ст.21 КУпАП законодавець передбачив можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Тобто застосування ст.21 КУпАП до особи, на думку апеляційного суду, є правом, а не обов'язком.

Проте, підстав для звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності у зв'язку з передачею матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації або трудового колективу на підставі ст.21 КУпАП немає, оскільки матеріали справи відповідного клопотання трудового колективу або громадської організації із наведеними у ньому мотивами, яким саме чином організація чи колектив буде реалізовувати громадський вплив на порушника, не містять.

Беручи до уваги вищенаведене, законних підстав для скасування оскаржуваної постанови та звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності на підставі ст.21 або 22 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

При накладенні адміністративного стягнення суд першої інстанції відповідно до вимог ст.33 КУпАП врахував характер вчиненого проступку, дані про особу порушника, ступінь його вини, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив безальтернативне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, усі доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, оскільки судом було правильно застосовано норми матеріального права та не порушено норм процесуального права.

А тому, постанова судді Ківерцівського районного суду від 25 липня 2017 року є законною та такою, що винесена відповідно до вимог КУпАП, а тому підлягає залишенню без змін на підставі п.1 ч.8 ст.294 цього Кодексу.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Ківерцівського районного суду від 25 липня 2017 року в даній справі щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Волинської області П.П.Борсук