П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.01.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Феєра І.С., при секретарі Головець М.А., за участю ОСОБА_1 та його представника захисника адвоката ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.11.2016.

Цією постановою:

ОСОБА_1 МИКОЛАЙОВЧИА, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 грн..

Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір на користь держави в розмірі 275, 60 грн..

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №406057 від 27.08.2016 та постанови судді від 07.11.2016 вбачається, що 24.08.2016, близько 14 год., ОСОБА_1, перебуваючи за адресою м. Ужгород пл. Ш.Петефі, 40, виражався в бік ОСОБА_3 нецензурною лайкою, чим порушив громадський порядок, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 173 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати її, а провадження в справі закрити в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Указує, що про час та місце розгляду справи не був належним чином повідомлений, справа розглянута за його відсутності, чим суд першої інстанції позбавив його права на захист своїх інтересів у суді першої інстанції, а також права своєчасно подати апеляційну скаргу. Копія постанови від 07.11.2016 надійшла на його адресу 23.11.2016, що є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження та є підставою такий строк поновити. Крім того, на його думку, у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки таке було скоєно не в громадському місці, а в його домоволодінні. ОСОБА_3 незважаючи на його попередження та вимогу покинути домоволодіння, вчинила дії, які спровокували його скоїти адміністративне правопорушення. При розгляді справи, судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, наявна невідповідність висновків суду обставинам справи, та ненаданням належної правової оцінки доказам.

-2-

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника на підтримання апеляційної скарги, допитавши свідка ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд уважає, що строк на апеляційне оскарження постанови судді підлягає поновленню, як пропущений із поважних причин, а апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом, а відповідно до ст. 268 цього Кодексу, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце, і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ці вимоги закону суддею не дотримано.

Так, з постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 не приймав участь у розгляді справи, а в матеріалах такої відсутні дані про те, що він належним чином повідомлявся про день, час та місце її розгляду. У матеріалах справи також, відсутні дані про те, що відповідно до вимог КУпАП, ОСОБА_1 вручена копія постанови судді, або така протягом трьох днів йому надіслана. З наявного в матеріалах справи супровідного листа (а.с.11) вбачається, що копія постанови була направлена ОСОБА_1 16.11.2016 року, тобто з порушенням строку, передбаченого КУпАП.

За таких підстав, суд апеляційної інстанції визнає поважними причини пропуску строку для оскарження постанови суду першої інстанції від 07.11.2016 року, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 у частині поновлення строку для оскарження постанови суду такими, що знайшли своє підтвердження.

Відповідно до вимог ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Однак, розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не допускається ні за яких умов, якщо вона вчинила діяння, що підпадає під ознаки дрібного хуліганства (ст.173 КУпАП).

Разом із тим, як убачається з матеріалів справи, суд першої інстанції вказаних вимог закону не дотримався, розгляд даної справи в суді першої інстанції відбувся 07.11.2016 року за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності. Дані про те, що ОСОБА_1 був завчасно та належним чином повідомлений про день та час судового розгляду в матеріалах справи відсутні.

-3-

Отже, розгляд даної справи судом проведено з порушенням вимог ст.268 КУпАП. Суд першої інстанції не дотримався процесуального порядку її розгляду та в порушення прав ОСОБА_1 здійснив судовий розгляд без його участі, не повідомивши його належним чином про час та місце судового засідання, що є безумовною підставою для скасування постанови.

Відповідно до ст.ст. 245, 278, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі цих вимог закону, а також ст.ст. 251, 252, 283 КУпАП в постанові суду зазначаються опис обставин, установлених при розгляді справи, докази та дається їм належна оцінка в їх сукупності.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КпАП України,його вина стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АА № 406057 від 27.08.2016, у якому чітко вказано місце вчинення такого, та суть правопорушення, копією протоколу про прийняття заяви про вчинене хуліганство від 24.08.2016, змістом якої підтверджуються обставини, викладені в протоколі, поясненнями свідка ОСОБА_5, які також підтверджують обставини, за яких було скоєно адміністративне правопорушення.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 406057 від 27.08.2016 вбачається, що, 24.08.2016, близько 14 год., громадянин України ОСОБА_1, перебуваючи за адресою м. Ужгород пл. Ш. Петефі, 40, виражався в бік ОСОБА_3 нецензурною лайкою, чим порушив громадський порядок, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 173 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_4 показав, що був безпосередньо свідком події, що мала місце 24.08.2016 о 14 год., однак сказати, якими словами ОСОБА_1 виражався на адресу ОСОБА_3 не може, оскільки був зайнятий роботою.

Зазначені показання свідка, який допитаний судом за клопотанням ОСОБА_1, ніяким чином не спростовують висновки суду щодо винуватості останнього та обставин вчиненого проступку.

Окрім того, сам ОСОБА_1 у свої поясненнях не заперечує, що виражався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_3, яка проникла на його земельну ділянку без будь-якого дозволу та стала на захист невстановленої особи, яка викидувала в його сміттєвий бак побутові відходи.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а саме дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, що порушує громадський порядок.

Доводи апеляційної скарги про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки таке було скоєно не в громадському місці, а в домоволодінні останнього апеляційний суд відхиляє з таких підстав.

-4-

Так, дрібним хуліганством визнається нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Основним безпосереднім об'єктом хуліганства є громадський порядок.

Громадський порядок визначається в юридичній літературі як зумовлена закономірностями соціального розвитку система правил та інститутів, що забезпечує упорядкованість суспільних відносин і надає їм певної організаційної форми.

Грубість порушення громадського порядку слід визначати з урахуванням характеру вчинених хуліганських дій, їх наслідків, місця й тривалості їх вчинення, кількості потерпілих від зазначених дій, їхнього віку, стану здоров'я, істотності порушення їхніх інтересів або інтересів підприємств, установ, організацій. Особа, яка вчиняє хуліганські дії, нехтує правилами поведінки в суспільстві.

При цьому, хуліганські дії можуть бути вчинені в будь-якому місці. Найчастіше це відбувається на вулицях, у парках, у місцях проведення публічних заходів й інших громадських місцях. Але наявність у діях особи ознаки хуліганства законом не пов'язано з його вчиненням лише в громадських місцях.

Вважається, що громадський порядок може бути порушений в окремій квартирі чи кімнаті, у безлюдному місці, у будь-який час доби, за відсутності сторонніх осіб.

Мотивом порушення громадського порядку є явна неповага до суспільства, бажання реалізувати індивідуальну потребу самоствердження. При цьому, явною (очевидною як для винної особи, так і для потерпілих чи оточуючих) неповагою до суспільства вважається прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.

Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України N 10 від 22.12. 2006 Про судову практику у справах про хуліганство при вирішенні питання про відмежування кримінально караного хуліганства від дрібного слід виходити з того, що відповідно до ч. 1 ст. 296 КК хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.

Якщо таке порушення не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

При цьому, з об'єктивної сторони хуліганство, незалежно від виду відповідальності (адміністративної чи кримінальної), характеризується порушенням громадського порядку, а із суб'єктивної - умисною виною та мотивом явної неповаги до суспільства.

Розмежування підстав кримінальної та адміністративної відповідальності залежить від ступеня суспільної небезпечності вчинених дій.

На підставі викладеного, апеляційний суд прийшов до висновку, що доводи апеляційної скарги про відсутність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не знайшли свого підтвердження.

Разом із тим, у відповідності до ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті, а згідно п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження

-5-

в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Оскільки ОСОБА_1 вчинив правопорушення 24.08.2016, і таке не є триваючим, апеляційний суд приходить до висновку, що на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції закінчився строк накладення на нього адміністративного стягнення, а відтак, у відповідності до ст.294 КУпАП, постанова суду від 07.11.2016 підлягає скасуванню, а провадження в даній справі закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.11.2016.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.11.2016 щодо ОСОБА_1 - скасувати.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КпАП України.

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП - закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: