Провадження № 33/779/40/2017
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М. М.
Суддя-доповідач Повзло В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2017 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області Повзло В.В., за участю представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 на постанову судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 26 грудня 2016 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, студента,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто судовий збір,

в с т а н о в и в :

Оскарженою постановою судді встановлено, що ОСОБА_3 02 жовтня 2016 року о 00 год. 05 хв. по вул. Пл. Міцкевича, 4, в м. Івано-Франківську керував транспортним засобом «Фольксваген Гольф» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук, нечітка вимова; згідно висновку медичного огляду водій керував автомобілем у стані наркотичного (внаслідок вживання марихуани) сп'яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9. а) Правил дорожнього руху.

На вказане рішення судді ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування таких вимог зазначає, що вважає рішення прийнятим із порушенням норм матеріального і процесуального права. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він не вчиняв дій спрямованих на порушення Правил дорожнього руху, більш того інспектором, що склала протокол про адміністративне правопорушення, вчинено ряд суб'єктивних, упереджених та незаконних дій щодо нього, спрямованих на встановлення його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, а огляд на стан сп'яніння проведений з істотними порушеннями норм права. Зазначає свої пояснення з приводу події в жовтні 2016 року. Викладаючи зміст п. 2.9. б) Правил дорожнього руху, стверджує, що він не здійснював керування транспортним засобом і працівники поліції не зупиняли його під час руху. Керуючись п. 7 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ 07 листопада 2015 року № 1395, вважає, що судом не можуть братися до уваги пояснення поліцейських, які ствердили у протоколі факт керування та зупинки водія, що окрім того, вони не підтверджені іншими об'єктивними доказами. На його думку, для повного і об'єктивного з'ясування обставин даної справи необхідно витребувати у поліції відеоматеріали та допитати свідків. Посилається на приписи ст. 266 КУпАП, п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, п. 7 Розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858. Стверджує, що у працівника поліції не було законних підстав доправляти його до медичного закладу, тому що він був готовий пройти тест на місці затримання, жодних доказів про те, що він відмовився від проходження тесту в матеріалах справи відсутні, так само як і акт огляду на стан сп'яніння. Зазначає, що судом було порушено п. 2 ст. 278 КУпАП. Вважає, що відсутність свідків при складанні протоколу є порушенням нормативних актів, що дає підстави вважати, що протокол серії АП2 № 413436 від 02 жовтня 2016 року не є належним та допустимим доказом. Посилається на п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті». Наголошує, що під час складання протоколу, жодних доказів того, що він керував транспортним засобом у той час, здобуто не було. Посилається на ст. ст. 251, 280 КУпАП, ч. 2 ст. 62 Конституції України. Зазначає, що всупереч ст. 265-2 КУпАП протокол про тимчасове затримання транспортного засобу або пояснення особи, яка доставляла транспортний засіб, відомості про відсторонення водія від керування ним до матеріалів справи не додані. Звертає увагу, що в матеріалах справи не має направлення на проведення медогляду. Що в медичному закладі під час проходження огляду в нього ніхто не брав зразки біологічного матеріалу, тільки підійшов лікар подивився на нього. Що висновок щодо результатів медичного огляду підписала лікар ОСОБА_4, а оглядав його чоловік. Наголошує, що суддя суду першої інстанції не надав належної правової оцінки наведеним фактам. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не тільки складений з порушеннями, але є і не чинним, оскільки не відповідає вимогам наведеної ним інструкції. Посилається на ч.2 ст. 19 Конституції України, рішення Конституційного суду від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, на роз'яснення, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя». Вважає, що суд першої інстанції спрощено підійшов до розгляду його справи.

В судове засідання апеляційного суду не з'явилась особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, від нього не надходило заяви про відкладення розгляду справи, а тому вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу у його відсутності.

В судовому засіданні апеляційного суду представнику ОСОБА_2 роз'яснені процесуальні права, передбачені ст. 270 КУпАП. Заяв чи клопотань від нього не надходило. Підтримав доводи апеляційної скарги, вважав постанову суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню з закриттям провадження по справі у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_3

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову судді місцевого суду - без змін, з наступних підстав.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції з урахуванням вказаних вище вимог закону з'ясовані обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Так, згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог п. 2.9. а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Суддя суду першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такий висновок судді відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими у судовому засіданні та викладеними у постанові доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз та оцінив їх у сукупності, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 413436 від 02 жовтня 2016 року, висновком щодо результатів медичного огляду Івано-Франківського обласного наркологічного диспансеру від 02 жовтня 2016 року, рапортом інспектора поліції ОСОБА_6

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від серії АП2 413436 від 02 жовтня 2016 року (а.с 1) ОСОБА_3 02 жовтня 2016 року о 00 год. 05 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Пл. Міцкевича, 4, керував автомобілем «Фольксваген Гольф» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук, нечітка вимова; згідно висновку медичного огляду № 529 водій керував автомобілем у стані наркотичного (марихуана) сп'яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9. а) Правил дорожнього руху.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - інспектором роти № 3 батальйону УПП у м. Івано-Франківську лейтенантом поліції Пилипчак Л.В., з заповненням необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, протокол підписаний уповноваженою особою та особою, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3

При складенні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 роз'яснювалися його права і обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, про що свідчить підпис останнього. В протоколі ОСОБА_3 по суті порушення зазначив - «Більше не буду, каюсь».

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних відомостей щодо протиправності дій працівників поліції під час зупинки автомобіля, проведення огляду на стан сп'яніння чи складання протоколу, щодо оскарження таких дій та його результатів.

Крім того, відсутні дані про те, що ОСОБА_3, за наявності зазначених ним обставин, подавав пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення.

Відсутність в протоколі даних про свідків в межах оскаржуваної постанови не є суттєвими порушеннями ст. 256 КУпАП та такими, за наявності яких можна визнати протокол не дійсним та не є такими, що унеможливлюють прийняття рішення в межах вказаного протоколу.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 не здійснював керування транспортним засобом і працівники поліції не зупиняли його під час руху, повністю спростовуються змістом рапорту працівника поліції.

З копії рапорту інспектора ПП роти № 3 батальйону УПП в м. Івано-Франківську лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 02 жовтня 2016 року (а.с. 3) вбачається, що здійснюючи патрулювання екіпажем «Опора-105» у складі інспекторів лейтенанта поліції ОСОБА_6 та лейтенанта поліції Пилипчак Л.В. приблизно о 00 год. 02 хв. 02 жовтня 2016 року побачили автомобіль марки «Фольксваген Гольф» номерний знак НОМЕР_1, який виїздив з Пл. Міцкевича, попередньо не увімкнувши відповідний покажчик повороту. Зупинивши вказаний транспортний засіб в подальшому стало відомо, що ним керував ОСОБА_3 Згідно ст. 34 Закону України «Про національну поліцію», інспектором Дякуном М.В. ОСОБА_3. було проведено поверхневу перевірку, в результаті якої в сумочці чорного кольору на шлейці через плече, яку він мав при собі, виявили близько шести пакетиків, в яких знаходилася зелена речовина, зовні схожа на канабіс. В подальшому ОСОБА_3 було направлено до медичної установи на освідчення на стан наркотичного сп'яніння. Згідно висновку медичного огляду № 529 водій перебуває у стані наркотичного сп'яніння.

За приписами ст. 266 КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у водія транспортного засобу (наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп'яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.), у зв'язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння.

За приписами пункту 12 Розділу ІІ Інструкції уразі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Тому доводи апелянта про те, що у працівника поліції не було законних підстав направляти його до медичного закладу, безпідставні.

А доводи про те, що він був готовий пройти тест на місці затримання та жодних доказів що він відмовився від проходження тесту в матеріалах справи немає, є такими, що не ґрунтуються на вимогах Інструкції, оскільки у досліджуваній ситуації огляд на стан наркотичного сп'яніння проводиться виключно у медичному закладі.

Відсутність у протоколі даних про свідків не є суттєвими, так як огляд проводився в медичному закладі, і їх відсутність під час зупинки не може вплинути на результати обстеження в медичному закладі на стан наркотичного сп'яніння.

Для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП перевіряється порядок медичного огляду на стан сп'яніння в Івано-Франківському обласному наркологічному диспансері та зміст, складеного за його результатами, висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02 жовтня 2016 року ОСОБА_9 перебуває у стані наркотичного сп'яніння (а.с. 2). Вказаний висновок складений працівником закладу охорони здоров'я ОСОБА_4, у відсутності зацікавленості чи упередженості якої будь-яких сумнівів немає, із заповненням всіх необхідних реквізитів, не містить довільних висловлювань або помилок, закреслень тощо, є логічним та послідовним, підписаний лікарем та завірений печаткою, тому сумніви у достовірності даних викладених у висновку відсутні. Висновок не був оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку.

Щодо відсутності в матеріалах справи про адміністративне правопорушення акту огляду на стан сп'яніння, то відповідно до п. 19 Розділу ІІІ Інструкції акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров'я.

З наведених вище доказів вбачається, що ОСОБА_3 пройшов огляд на стан наркотичного сп'яніння відповідно до вимог Інструкції та ст. 266 КУпАП.

Вважаю дії працівників поліції щодо доставки ОСОБА_3 для проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, в межах притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах Інструкції, і ч. 2 ст. 266 КУпАП.

Посилання апелянта на відсутність в матеріалах справи протоколу про тимчасове затримання транспортного засобу, а також відсутність пояснень особи, яка доставляла транспортний засіб, відсутність відомостей про відсторонення водія від керування ним жодним чином не свідчать про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, крім того не є предметом дослідження в межах справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що докази, на основі яких ґрунтувалося рішення судді про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є недопустимими, голослівні, так як під час перегляду постанови судді та при перевірці доводів апеляційної скарги не свого знайшли підтвердження судження, що вони отримані з порушенням встановленого законом порядку чи не передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Вважаю твердження ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що доказом наявності чи відсутності вини в діях апелянта у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, була б відеофіксація правопорушення таким, що не ґрунтується на вимогах закону, крім того, оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю. Жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Суддя суду першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги письмові пояснення ОСОБА_3, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам справи, спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції та апеляційної інстанції матеріалами справи про адміністративне правопорушення та спрямовані на уникнення ним відповідальності за фактично скоєне діяння.

Таким чином, перевіривши сукупність доказів по справі, вважаю, що викладеними матеріалами справи поза всяким розумним сумнівом доведено факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом в стані наркотичного сп'яніння.

Будь-яких розумних сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, немає.

Ані в апеляційній скарзі, ані під час розгляду справи судом апеляційної інстанцій ОСОБА_3 не навів переконливих мотивів відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суддя, розглядаючи справу, дослідивши докази у справі, шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться особі у вину згідно з протоколом про адмінправопорушення та з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, іншими нормами чинного законодавства, дійшов обґрунтованого висновку, що дії ОСОБА_3, які суддя вважав доведеними, містять ознаки саме такого правопорушення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості особи, у вчиненні адміністративного правопорушення, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови судді, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт, не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 26 грудня 2016 року щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ

Апеляційного суду Івано-Франківської області В.В. Повзло