Номер провадження: 33/785/1145/17
Номер справи місцевого суду: 520/6045/17
Головуючий у першій інстанції Чаплицький В. В.
Доповідач Джулай О. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі

головуючий суддя: Джулай О.Б.,

за участі:

особи притягнутої до відповідальності - ОСОБА_2

представника - ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси, від 08 червня 2017 року,

встановив:

зазначеною постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і на нього остаточно було накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 ( шість) місяців.

З постанови суду вбачається, що ОСОБА_2 26.04.2017 року о 15 год. 15 хв. керуючи автомобілем НОМЕР_1 в м. Одесі по вул. Люстдорфська дорога,144 не обрав безпечну швидкість руху та безпечну дистанцію, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, який рухався в прямому попутному напрямку попереду, після чого ОСОБА_2 залишив місце ДТП.

В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, мотивуючи такі вимоги тим, що йому не вчасно була вручена копія оскарженої постанови - 18 червня 2017 року.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_5 вказує на те, що оскаржена постанова є необґрунтованою, оскільки, на думку апелянта, суддя безпідставно застосував до нього найбільш суворе адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів. При цьому ОСОБА_2 наводить відповідні доводи і просить змінити постанову Київського районного суду м. Одеси, від 08.06.2017 року, в частині накладеного адміністративного стягнення, змінивши його з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 підтримали заяву про поновлення строку та апеляційну скаргу в повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_4 не заперечувала проти поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та проти задоволення апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляціна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_2 був присутнім в судовому засіданні, однак, всупереч вимогам ст.285 КУпАП, копія оскарженої постанови не була вручена ОСОБА_2 в триденний строк, а також не була йому вислана.

Згідно з наявними в матеріалах провадження відомостями, копія оскарженої постанови була вручена ОСОБА_2 14.06.2017 року (а.с. 28).

За твердженнями ОСОБА_2, відсутність копії постанови завадила йому вчасно подати апеляційну скаргу.

Фактично апеляційна скарга була подана ОСОБА_2 на шостий день після отримання копії оскарженої постанови.

За таких обставин апеляційний суд вважає за можливе поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси, від 08.06.2017 року.

Що стосується розгляду апеляційної скарги по суті, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - зміні з таких підстав.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 також визнав свою вину у вчинених правопорушеннях, пояснивши, що ДТП сталася через те, що потерпіла різко загальмувала, а він не встиг зупинитись. Місце ДТП залишив, оскільки поспішав у справах.

При цьому, що стосується обраного ОСОБА_2 виду адміністративного стягнення, у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 ( шість) місяців, апеляційний суд вважає таке адміністративне стягнення несправедливим через його надмірну суворість.

Зокрема, крім визнання ОСОБА_2 в ході апеляційного розгляду своєї вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, апеляційний суд звертає увагу на такі обставини.

Відповідно до положень ч.2 ст. 30 КУпАП, позбавлення наданого громадянинові права керування транспортним засобом застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

З оскарженої постанови вбачається, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення суд зазначив, що приймає до уваги такі обставини: умови та характер вчиненого правопорушення, вік, соціальне положення, ступінь вини правопорушника та його ставлення до вчиненого, відсутність пом'якшуючих відповідальність обставин.

Між тим, фактично суддя обмежився формальним перерахуванням вказаних обставин, оскаржена постанова, не містить конкретних доказів та фактів на підтвердження зазначених обставин. Зокрема жодна з зазначених судом обставин не розкрита, з постанови не зрозуміло яким чином враховувались ті чи інші зазначені обставин, тому апеляційний суд приходить до висновку про те, що обрання найбільш суворого адміністративного стягнення ОСОБА_2 є невмотивованим.

При цьому, виходячи з обставин скоєння вказаної ДТП та приймаючи до уваги незначні пошкодження транспортних засобів, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 не було вчинено грубого порушення порядку користування транспортним засобом, що в свою чергу не дає правових підстав для застосування найсуворішого виду адміністративного стягнення.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2, підтвердивши, що майнова шкода, завдана їй в результаті ДТП, була не значною, в повній мірі була відшкодована страховою компанією, на відшкодуванні моральної шкоди вона не наполягає, вважає можливим призначити ОСОБА_2 менш суворе адміністративне стягнення.

Крім того, апеляційний суд встановив, що ОСОБА_2 працює експедитором, тобто має необхідність в використанні автомобіля в робочих цілях, а позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів може поставити його джерела доходу та створити скрутне матеріальне становище.

Також апеляційним судом встановлено, що на утриманні ОСОБА_2 знаходиться його матір, яка є особою похилого віку.

За місцем проживання ОСОБА_2 характеризується позитивно.

Посилання суду першої інстанції на невизнання ОСОБА_2 своєї вини у вчинених правопорушеннях, на думку апеляційного суду, не можуть бути взяті до уваги, оскільки така позиція правопорушника не може бути визнана судом, як обставина, що обтяжує адміністративне стягнення.

Крім того апеляційний суд звертає увагу на те, що за ст.122-4 КУпАП ОСОБА_2 було призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн., що суперечить санкції ст.122-4 КУпАП.

Санкція зазначеної правової норми передбачає накладення штрафу не в твердій грошовій сумі, а в розмірі кратному неоподатковуваним мінімумам доходів громадян, зокрема у виді штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В зв'язку з зазначеними положеннями закону суду першої інстанції належало визначити адміністративне стягнення за ст.122-4 КУпАП у виді штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 грн.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а оскаржена постанова Київського районного суду м. Одеси, від 08.06.2017 року, підлягає зміні в частині призначеного йому адміністративного стягнення, через його надмірну суворість .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 38, 247, 254, 268, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

постановив:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Одеси, від 08 червня 2017 року, якою ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси, від 08 червня 2017 року, стосовно ОСОБА_2, змінити.

Призначити ОСОБА_2:

- за ст.122-4 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п'ятдесят п'ять) грн.;

- за ст.124 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.

На підставі ст.36 КУпАП, призначити ОСОБА_2, за сукупністю адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, остаточне адміністративне стягнення в виді штрафу, в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

В решті зазначену постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області (підпис) О.Б. Джулай

Згідно з оригіналом.

Суддя апеляційного суду

Одеської області О.Б. Джулай