Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 322/265/17 Суддя в 1-й інстанції Гасанбеков С.С.
Провадж. № 33/778/327/17 Суддя в 2-й інстанції Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя апеляційного суду Запорізької області Тютюник М.С., за участю прокурора Фоміної Г.В., розглянувши в залі апеляційного суду Запорізької області у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 27 березня 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 3 400 гривень,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 відповідно до рішення № 2 Підгірненської сільської ради від 30.11.2010 року обрано депутатом Підгірненської сільської ради шостого скликання, Новомиколаївського району, Запорізької області. Таким чином, ОСОБА_1, відповідно до п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є посадовою особою, на яку поширюється дія вказаного закону. Також, відповідно до ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1І повинен вживати заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли дізнався чи повинен був дізнатися про наявність у нього реального конфлікту інтересів безпосереднього керівника або колегіальний орган, не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів та вживати заходів щодо врегулювання реального конфлікту інтересів.

16.09.2015 року у Підгірненській сільській раді реєстровано заяву ОСОБА_1, про затвердження проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва у с. Підгірне, Новомиколаївського району, Запорізької області, вул. Богдана Хмельницького, 3.

24.09.2015 року до порядку денного засідання сорок пятої сесії шостого Підгірненської сільської ради за номером 7 включено питання про затвердження проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме земельної ділянки площею 0,12 га, що розташована за адресою: Запорізька область, Новомиколаївський район, с. Підгірне, вул. Богдана Хмельницького, 3.

Відповідно до протоколу засідання Підгірненської сільської ради від 24.09.2015 року участь у роботі 45-ї сесії шостого скликання брали 15 депутатів, в тому числі депутат ОСОБА_1

24.09.2015 року на засіданні чергової сесії Підгірненської сільської ради ОСОБА_1, діючи як депутат, голосував за прийняття або не прийняття певних рішень по питаннях, які були винесені на чергову сесію сільської ради.

Проведеним голосуванням депутатів Підгірненської сільської ради з вказаного питання, яке відбулось у денний час у приміщенні Підгірненської сільської ради, розташованої за адресою: Запорізька область, Новомиколаївський район, с. Підгірне, вул. Миру, 1, та у якому приймав участь і ОСОБА_1, «за» проголосувало усі 15 присутніх на сесії депутатів.

За результатами голосування прийнято рішення № 7 від 24.09.2015 року, про затвердження проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва у с. Підгірне, Новомиколаївського району, Запорізької області, вул. Богдана Хмельницького, 3, та передачу її у власність ОСОБА_1

При цьому, ОСОБА_1 під час засідання Підгірненської сільської ради 24.09.2015 року, знаходячись у сесійній залі, розташованій за адресою: Запорізька область, Новомиколаївський район, село Підгірне, вулиця Миру, 1, перед проведенням голосування та прийняттям рішення № 7, усвідомлюючи наявність реального конфлікту інтересів, у порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», не здійснив самостійного публічного оголошення та не повідомив колегіальний орган (сільську раду) про наявність у нього реального конфлікту інтересів.

Приватний інтерес ОСОБА_1, полягав у майновому інтересі, тобто у прагненні одержати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, що суперечить його службовим повноваженням, оскільки впливає на обєктивність та неупередженість вчинених дій.

Таким чином, ОСОБА_1, порушив вимоги ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції» та ч. 1 ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

На ОСОБА_1 накладено стягнення за ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400 гривень.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, вважає оскаржуване судове рішення необґрунтованим, необєктивним, а покарання занадто суворим. Зазначив, що під час розгляду його заяви та прийняття рішення він не вимовив фрази «в мене є реальний конфлікт інтересу» бо вперше це словосполучення взагалі почув, посилається на незнання законів та не проведення із депутатами розяснювальної роботи по нормах діючого законодавства. Крім того, інших бажаючих отримати цю ділянку у власність чи оренду не було і те, що він проголосував за це рішення не відіграло ніякої ролі, оскільки всі депутати проголосували за його прийняття і його голос не був вирішальним. Депутати, які проголосували за це рішення розуміли його суть, в обговореннях виказали свою думку. Об'єктивних даних, які б достовірно свідчили про спонукання ним депутатів сільської ради до голосування за рішення на його користь в матеріалах справи відсутні. Вважає, що в його діях відсутня наявність конфлікту інтересів, а він не мав умислу на скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, відсутні відомості та докази, які б достовірно свідчили про наявність у його особистих інтересів чи обставин, що можуть призвести до невиконання чи неналежного виконання ним обов'язків. Також апелянт вказує на те, що якщо він помиляється щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП, то те, що вони є малозначними - без сумнівів, оскільки ніхто від його дій не постраждав. Просить постанову скасувати, провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративних правопорушень, а за наявності, на думку апеляційного суду, підстав для притягнення його до відповідальності за ч. 1, 2 ст.172-7 КУпАП, застосувати ст. 22 КУпАП.

Вислухавши позицію прокурора щодо законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вивчивши доводи скарги та, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Дані вимоги закону були виконані судом першої інстанції в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи є законним та обґрунтованим, і приймаючи рішення в справі суд першої інстанції своє рішення належним чином умотивував, урахував усі обставини справи та особу правопорушника.

Відповідно до ч. 1 ст.172-7 КУпАП адміністративна відповідальність за цією статтею виникає у разі неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів. А згідно з приміткою до даної статті, субєктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції", та під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Як встановлено судом, відповідно до рішення № 2 Підгірненської сільської ради від 30.11.2010 ОСОБА_1 обрано депутатом Підгірненської сільської ради шостого скликання, Новомиколаївського району, Запорізької області, а тому відповідно до п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є посадовою особою, на яку поширюється дія вказаного закону.

Дослідивши усі наявні матеріали справи, апеляційний суд приходить до переконання, що висновок судді про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних та перевірених доказів, які узгоджуються між собою.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" від 14.10.2014 року № 1700-VII, реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Стаття 28 цього Закону, визначає обов'язки, осіб, щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів зокрема: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Крім того, про обов'язок повідомити про конфлікт інтересів визначено у ст. 59-1 Закону України " Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 року № 280/97-ВР, згідно з якою сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

Наведені норми Законів України "Про запобігання корупції" і"Про місцеве самоврядування в Україні" ОСОБА_1 не виконав, за наявності реального конфлікту інтересів, який виник 24.09.2015 року на засіданні сорок пятої сесії шостого Підгірненської сільської ради, діючи як депутат, голосував за прийняття або не прийняття певних рішень по питаннях, які були винесені на чергову сесію сільської ради. Одним з питань, яке було винесено на порядок денний зазначеної сесії, було питання про затвердження проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва у с. Підгірне, Новомиколаївського району, Запорізької області, вул. Богдана Хмельницького, 3, та передачу її у власність ОСОБА_1 Проведеним голосуванням депутатів сільської ради з вказаного питання, яке відбулось та у якому приймав участь і ОСОБА_1, «за» проголосувало усі 15 присутніх на сесії депутатів. За результатами голосування прийнято рішення № 07 від 24.09.2015 року «Про затвердження проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва у с. Підгірне, Новомиколаївського району, Запорізької області, вул. Богдана Хмельницького, 3, та передачу її у власність ОСОБА_1І.». При цьому, під час засідання сільської ради 24.09.2015 року перед проведенням голосування та прийняттям рішення № 07 ОСОБА_1 не здійснено самостійного публічного оголошення, не повідомлено сільську раду, сільську голову про наявність у нього реального конфлікту інтересів, що під час голосування впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішення, оскільки воно стосувалось надання йому дозволу на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва та передачі вказаної земельної ділянки у його власність, тому має приватний, тому має приватний інтерес при участі у голосуванні.

Таким чином, викладені обставини вказують на те, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, відтак доводи апеляційної скарги в частині відсутності складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, є безпідставними та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

З урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 172-7 КУпАП відповідно є справедливим видом адміністративного стягнення, та відповідає характеру вчиненого та основним принципам запобігання і протидії корупції, зазначеним у ст. 3 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", тому доводи апелянта з приводу суворості призначеного покарання не заслуговують на увагу.

Не знаходжу підстав і для застосування до ОСОБА_1 положень ст. 22 КУпАП, оскільки адміністративне правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 до малозначного правопорушення не можу віднести.

Отже апеляційний суд вважає, що в матеріалах адміністративних справ наявні докази провини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, пов'язаних з корупцією, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, при обставинах, вказаних в протоколах, суддя районного суду визначив вид та міру адміністративного стягнення відповідно ст.ст. 33, 36 КУпАП, в межах санкції ч. 2 ст.172-7 КУпАП, яке буде необхідним та достатнім для виправлення особи-правопорушника, його виховання у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Керуючись ст. 294 КУАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 27 березня 2017 року, якою відносно ОСОБА_1 накладено стягнення за ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_2