Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/460/17 Головуючий в 1-й інстанції Добрєв М.В.
Єдиний унікальний № 334/1843/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_1
Категорія - ст. 130 ч. 1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2017 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

постановою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2017 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який не працює, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 13, кв. 23, із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 320,00 грн.

Як зазначено в постанові, 20.03.2017 року о 17-14 годині в м. Запоріжжі по вул. Котляревського, біля б. 57, водій ОСОБА_2 керував автомобілем ГАЗ 322132-419 СПГ, державний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4, з явними ознаками наркотичного спяніння, а саме: (зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан наркотичного спяніння у встановленому законом порядку в медичному закладі ЗОНД відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі апелянт вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що до протоколу не додано акту огляду на стан спяніння; висновки поліцейських щодо його перебування у стані наркотичного спяніння повністю спростовуються відеозаписом, під час якого його поведінка є повністю адекватною; під час розгляду справи в суді першої інстанції поліцейський, що склав протокол, ознаки неадекватної поведінки зазначити не зміг та на таку поведінку на відеозапису не вказав; під час оформлення протоколу він палив сигарети та розмовляв по телефону і на відео добре видно відсутність тремтіння пальців рук; судом під час розгляду справи необґрунтовано відмовлено у допиті свідків; в протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє посилання на пояснення свідків як доказ в адміністративній справі, в той час, як суд першої інстанції послався на такі докази. Крім того, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, оскільки на час складання протоколу про адміністративне правопорушення відмова від проходження медичного огляду на вимогу поліцейського не може розглядатись як порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху у редакції, чинній на час вчинення відповідних дій.

На підставі викладеного, просить постанову районного суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Заслухавши в судовому засіданні апелянта ОСОБА_2 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Суддею виконані вимоги ст.ст. 280, 283 КУпАП України і повно, всебічно розглянуті всі обставини справи, дотримані вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення, викладені мотиви, на яких ґрунтується висновок суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення від 20.03.2017 року серії БР №206143, в якому зафіксовані факт порушення ОСОБА_2 п. 2.5 Правил дорожнього руху (а.с. 1);

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 2);

-поясненнями свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 (а.с. 3-4);

-розпискою ОСОБА_2 (а.с.5);

-рапортом поліцейського (а.с. 6);

-відеозаписом, доданим до матеріалів справи, на якому зафіксований факт відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду.

Доводи апелянта, правильність висновків суду не спростовують.

Акт на огляд стану спяніння додається до протоколу в разі його складання. В цьому ж випадку ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду, відтак акт не складався.

Відповідно до положень п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного спяніння, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя. Доводи апелянта про те, що поліцейськими була порушена процедура проведення огляду на стан алкогольного спяніння в цьому випадку є безпідставними, адже ОСОБА_2 інкримінувалося керування транспортним засобом з явними ознаками наркотичного спяніння, а не алкогольного спяніння.

Твердження ОСОБА_2 про те, що у нього були відсутні ознаки наркотичного спяніння спростовуються матеріалами справи.

Та обставина, що на час складання протоколу норма п.2.5 ПДР України передбачала обовязок водія пройти медичний огляд на вимогу працівника міліції, а не поліції, не може бути підставою для скасування прийнятого судом рішення, адже реорганізація міліції в поліцію є загально-відомим фактом, і на теперішній час відповідні зміни внесені до ПДР України.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови по доводам, наведеним у скарзі ОСОБА_2

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік без змін.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1