Справа № 316/758/17
Провадження № 3/316/250/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2017 року м.Енергодар

Суддя Енергодарського міського суду Запорізької області Капустинський М.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працює, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

права передбачені ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення розяснено,-

ВСТАНОВИВ:

До Енергодарського міського суду Запорізької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії БР №173270 від 25.05.2017 року, складений інспектором СРПП №1 Енергодарського ВП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до змісту протоколу серії БР №173270 від 25.05.2017 року ОСОБА_1 24.05.2017 року о 23-10 в м. Енергодар по вул. Енергодарське шосе, блок пост №1 керував автомобілем «Інфоніті», державний номерний знак: АР8300СР з ознаками алкогольного спяніння, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав пояснив, що його вина не підтверджується жодним належним доказом, огляд на стан спяніння не проведено у встановленому порядку, а саме з порушенням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та відомчих Наказів МВС, порядок застосування спеціального технічного засобу при його огляді на стан алкогольного спяніння не розяснювалися ні йому, ні понятим, про застосування спеціального технічного засобу йому не пропонувалося, поняті при спілкуванні з співробітником поліції були відсутні, особи, які зазначені як поняті лише підписали готовий документ вже пізніше, після його оформлення. В силу приписів ст.62 Конституції України не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності. Просив справу закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши надані до суду матеріали, вислухавши заперечення ОСОБА_1, оцінивши докази, суд вважає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з наступних підстав:

Згідно положень ст.246 Кодексу України про адміністративні правопорушення порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноваженими розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Нормами ст.278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, у тому числі і суддю суду першої інстанції, покладений обовязок на стадії підготовки справи про адміністративне правопорушення вирішити питання, чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 перебував з ознаками алкогольного спяніння, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота чим порушив п.2.5. Правилах дорожнього руху та дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Однак, п.2.5 Правили дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету ОСОБА_3 України від 10.10.2001 р. №1306, передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правила дорожнього руху України не передбачають відповідальності за наявність у водія ознак алкогольного спяніння.

Згідно п.2.9.а. Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, диспозиція ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачає перебування водія в стані алкогольного спяніння, а не наявність у нього ознак спяніння, диспозицією зазначеної статті не передбаченого перебування з ознаками алкогольного спяніння та санкція статті не передбачає і відповідальності за «ознаки перебування у стані алкогольного спяніння».

Відповідно до п.3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_3 України від 17 грудня 2008 року №1103, огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом, або лікарем закладу охорони здоров'я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

На підставі п.4 цього Порядку о гляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

У відповідності до п.5 цього Порядку результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану спяніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Акт огляду на стан спяніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану спяніння.

Згідно п.3 Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затвердженого Наказом МВС 01.03.2010 №33 , спеціальними технічними засобами для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного спяніння є:

газоаналізатор «AlcoQuant 6020»;

газоаналізатор «Alcotest 6510»;

газоаналізатор «Alcotest 6810»;

газоаналізатор «Alcotest 7410 Plus com»;

прилад спеціалізований визначення концентрації парів етанолу в повітрі, що видихається, «Алконт 01».

На підставі п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України 09.11.2015 № 1452/735, огляд на стан спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

На підставі п.1 розділу ІІ цієї Інструкції поліцейський проводить огляд на стан спяніння за наявності ознак, передбачених п.3 розділу І цієї Інструкції, за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

На підставі п.3 розділу ІІ цієї Інструкції поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Згідно п.4 цього розділу огляд на стан спяніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

При цьому у відповідності до п.5 розділу ІІ цієї Інструкції перед проведенням огляду на стан спяніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан спяніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

На підставі п.7 розділу ІІ цієї Інструкції у становлення стану алкогольного спяніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

На підставі п.10 розділу ІІ цієї Інструкції результати огляду на стан спяніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану спяніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану спяніння.

Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

В матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують розяснення водію та свідкам про порядок застосування спеціального технічного засобу для проведення огляду на стан алкогольного спяніння, його стан, а саме: сертифікат відповідності, свідоцтво про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки, ця інформація відсутня і в протоколі про адміністративне правопорушення.

На підставі ч.2 ст.254 Кодексу України про адміністративні правопорушення, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В порушення вищевказаних вимог законодавства, другий примірник протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1, як встановлено в судовому засіданні, не вручено останньому, про це також свідчить відсутність відмітки про вручення та відповідний підпис про вручення у зазначеному документі. В матеріалах справи відсутня розписка ОСОБА_1 про отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення, що вказує на порушення приписів ч.2 ст.254 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення МВС України розроблена та затверджена наказом від 07.11.2015 року за №1395 Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, недотримання вимог якої дає підстави для висновку про недопустимість доказів на підтвердження обставин подій та доведеності вини особи у вчиненні відповідного адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог п.1 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, протокол про адміністративне правопорушення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху складається відповідно до ст.254 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та, відповідно, повинен містити перелік доказів або документів, які додаються до нього. Так, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан спяніння у разі проведення огляду на стан спяніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1, вимоги законодавства щодо порядку складання протоколу не були дотримані. В адміністративному протоколі не вказані додатки у вигляді документів, які вказують перевірку технічних характеристик спеціального технічного засобу.

У судовому засіданні правопорушник пояснив, що порядок застосування спеціального технічного засобу при його огляді на стан алкогольного спяніння не розяснювалися ні йому, ні понятим, про застосування спеціального засобу йому не пропонувалося, події відбувалися у відсутність понятих, вони лише підписали готовий документ після його оформлення.

Тільки наявність дотримання поліцейським, який складає протокол про адміністративне правопорушення зазначених вище вимог, може свідчити про дотримання ним засад законності при виявленні порушення Правил дорожнього руху України.

Подані будь-якою фізичною або юридичною особою речі або документи (фактичні дані) не відповідають вимогам допустимості доказів, якщо вони одержані з порушенням прав і основоположних свобод людини, закріплених в Конституції України.

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (ч.2 ст.6 Конституції України).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Відповідно до ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з вимогами ст.283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Водночас при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, саме на посадову особу, яка його складає, покладається обовязок надання суду доказів на підтвердження того правопорушення, яке зазначається у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст.252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази на свій внутрішній розсуд, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності.

Відповідно до ст.62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Більше того, приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.53 Рішення ЄСПЛ у справі «Смирнов проти України» від 15.10.2010 р., заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Згідно п.2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015р. по справі №1-11/2015, - органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (ч.2ст.6 Конституції України).

Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в адміністративній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в адміністративному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, яке має ознаки злочину» залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (Рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобовязана доводити свою невинуватість.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і ОСОБА_4 ООН від 27.07.2006 року, обєктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обовязків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Відповідно до принципу V, викладеного у Рекомендації № (94) 12 «Незалежність, дієвість та роль суддів», ухваленій Комітетом ОСОБА_3 Європи на 518 засіданні заступників міністрів 13.10.1994 року, судді, зокрема, зобовязані проводити справу неупереджено, спираючись на власну оцінку фактів та власне тлумачення закону; забезпечити, щоб кожна сторона мала однакові можливості бути заслуханою, і щоб процедурні права кожної із сторін дотримувались відповідно до положень Конвенції про захист прав та основних свобод людини.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 07.10.1988 року, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, повязана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22.12.2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Сукупність допущених інспектором патрульної поліції порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та при проведенні огляду на стан алкогольного спяніння водія ОСОБА_1 свідчать про недотримання порядку його проведення, а тому, на підставі ч.5 ст.266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, результати такого огляду повинні бути визнані недійсними.

Беручи до уваги положення ст.62 Конституції України, відповідно до яких, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням встановлених законом норм, відсутність в матеріалах адміністративної справи інших належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення, суд, з урахуванням вищевикладеного, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в тому разі, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Досліджені обставини, допущені порушення порядку огляду особи, складання протоколу, інших документів, які мають суттєве значення, вказують на відсутність правових підстав для висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За зазначених вище обставин, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі у звязку відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження № 3/316/250/17, справа № 316/758/17 про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області через Енергодарський міський суд Запорізької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М. В. Капустинський