Провадження № 3/643/237/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2017 суддя Московського районного суду м. Харкова Поліщук Т.В., розглянувши матеріал, який надійшов з Головного управління Держпраці в Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, НОМЕР_1, виданий Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 12.07.2000 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1 Кабардино-Балкарії, який працює директором ТОВ «ПРОМЕЛЕКТРО-ХАРКІВ», проживає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №20-01-4403/0326 від 08.11.2016, складеного Головним державним інспектором з питань праці ГУ Держпраці у Харківській області ОСОБА_2 за результатами проведеної позапланової перевірки ТОВ «ПРОМЕЛЕКТРО-ХАРКІВ», ОСОБА_1, як директор ТОВ «ПРОМЕЛЕКТРО-ХАРКІВ», допустив порушення законодавства про працю, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 41 КУпАП, а саме ч.1 ст.24 Закону України №108 («Про оплату праці») та ст.ст. 110 і 115 КЗпП України. Відповідно до опису правопорушення, у ТОВ «ПРОМЕЛЕКТРО-ХАРКІВ» на роботах зі шкідливими і небезпечними умовами праці не встановлено підвищену оплату праці, а також виплата заробітної плати проводиться 1 раз на місяць. Вказані порушення сталися з вини директора підприємства ОСОБА_1

ОСОБА_1 до суду не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, однак за участю представника підприємства за довіреністю №12 від 29.12.2016 року ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_4, уповноваженого брати участь у розгляді справи договором про надання правової допомоги.

Також ОСОБА_1 надав суду письмові заперечення на складений протокол про адміністративне правопорушення, в яких виклав свої пояснення та обґрунтування невизнання вини у інкримінованому правопорушенні.

Останній зазначає, що згідно проведеної атестації робочих місць та складених за її результатами карт умов праці №№1-4, до якості проведення і складення яких у інспектора Миргорода С.О. претензій за результатами перевірки не виникло, на виробництві у ТОВ «ПРОМЕЛЕКТРО-ХАРКІВ» взагалі відсутні небезпечні умови праці.

Згідно з наказом Генерального директора ТОВ «ПРОМЕЛЕКТРО-ХАРКІВ» №3 від 06.05.2013 року, «… З метою забезпечення додержання державних гарантій в оплаті праці при прийнятті на роботу працівників на робочі місця з шкідливими умовами праці, до проведення атестації робочих місць…», для посад електрозварювальника ручної зварки, терміста, маляра та просочувальника електротехнічних виробів встановлено доплати за роботу з шкідливими умовами праці в розмірі 8-12% від окладу. Головному бухгалтеру доручено розробити розрахунок окладів відповідних категорій працівників, а начальнику відділу кадрів забезпечити ознайомлення з розрахунком окладу кожного працівника, що будуть прийматись підприємством на робочі місця зі шкідливими умовами праці.

Правильність попереднього розрахунку необхідних для встановлення розмірів доплати працівникам відповідних категорій було в подальшому підтверджено висновками комісії з проведення атестації робочих місць, про що також зазначено головним державним інспектором Миргородом С.О. в ОСОБА_5 перевірки та Протоколі.

На виконання положень ст. 100 КЗпП України та вимог наказу Генерального директора ТОВ «ПРОМЕЛЕКТРО-ХАРКІВ» №3 від 06.05.2013 року, головним бухгалтером та начальником відділу кадрів підприємства забезпечено розробку розрахунку окладів працівників, зайнятих на роботах зі шкідливими умовами праці, ознайомлення під розписку з їх окладами.

З урахуванням викладеного ОСОБА_1 вважає, що ним не було порушено вимог ст. 100 КЗпП України, оскільки працівникам підприємства, занятим на роботах зі шкідливими умовами праці, встановлювалась відповідна доплата, про розміри якої кожен з працівників повідомлявся під розписку. Враховуючи те, що оклад працівників підприємства складався з оплати праці за фактично відпрацьований час та доплати за шкідливі умови праці, вважає, що порушення вимог ст. 100 КЗпП України не допускав.

Стосовно порушення вимог ст. 115 КЗпП України та ч.1 ст.30 Закону України №108 («Про оплату праці»), щодо виплати заробітної плати працівникам підприємства 1 раз на місяць ОСОБА_1 зауважив, що згідно з протоколом установчих зборів №1 від 11.02.2013 року його призначено на посаду Генерального директора ТОВ «ПРОМЕЛЕКТРО-ХАРКІВ».

На думку ОСОБА_1, роблячи висновок про допущення вказаного порушення саме ним, а не іншими посадовими особами підприємства, інспектором не надано жодної оцінки наявним на підприємстві документам, що регламентують діяльність посадових осіб та окреслюють коло повноважень кожного з них.

Зокрема, згідно з п. 1.5 посадової інструкції головного бухгалтера підприємства ОСОБА_6, з якої її ознайомлено 01.03.2013 при призначенні на посаду, Головний бухгалтер повинен знати законодавство про працю, згідно з п. 2.2 формує відповідно до законодавства облікову політику, згідно з п. 2.3 очолює роботу з підготовки та прийняття форм первинних облікових документів, згідно з п. 2.6 забезпечує законність, своєчасність і правильність оформлення документів, розрахунків із заробітної плати, згідно з п. 2.16 керує працівниками бухгалтерії.

Для реалізації повноважень головному бухгалтеру надано достатній обсяг прав, що передбачені Розділом 3 Інструкції, а п. 4.1 передбачено відповідальність за невиконання функціональних обовязків та роботу підлеглих йому працівників з питань їх виробничої діяльності.

У звязку з викладеним ОСОБА_1 вважає, що при допущенні порушень вимог законодавства, що регламентують строки та інші умови оплати праці на підприємстві, винною у їх допущенні (за наявності вини) є саме головний бухгалтер підприємства, а не він як Генеральний директор, оскільки відповідні повноваження ним передано головному бухгалтеру, і саме за належне виконання вказаної роботи головний бухгалтер отримує заробітну плату, отже і повинна нести передбачену Законом відповідальність.

ОСОБА_1 також зауважив, що особисто він отримує заробітну плату 1 раз на місяць, оскільки для нього це є більш зручним, у звязку з чим ним заздалегідь було подано відповідну заяву головному бухгалтеру з проханням проводити особисто йому нарахування і виплату зарплати 1 раз на місяць. Про причини і мотиви виплати зарплати 1 раз на місяць іншим працівникам підприємства головний бухгалтер його не повідомляла.

Представники ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримали доводи останнього, що викладені у письмовому запереченні на складений протокол, просили провадження у справі закрити у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП.

Суд, дослідивши надані докази, дійшов висновку щодо їх достатності і переконливості для встановлення факту відсутності в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, за фактами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення №20-01-4403/0326.

Зокрема, наявні в матеріалах справи розрахунки окладів ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 і ОСОБА_12 свідчать про врахування підприємством вимог ст. 100 КЗпП України при встановленні і розрахунку надбавок, належних вказаним працівникам до виплати у структурі заробітної плати. Факт виплати заробітної плати саме у розмірі, зазначеному у розрахунках, також підтверджено наданими суду довідками. За даних обставин твердження Головного державного інспектора з питань праці ГУ Держпраці у Харківській області ОСОБА_2 про порушення директором вимог ст. 100 КЗпП України не відповідає дослідженим у ході розгляду справи документам.

Стосовно визначення посадової особи, винної у допущенні порушень вимог ст. 115 КЗпП України, щодо виплати заробітної плати 1 раз на місяць, суд погоджується з позицією ОСОБА_1 та його представників, оскільки виходячи з наданих суду та досліджених судом документів відповідальною за організацію та ведення бухгалтерського обліку на ТОВ «ПРОМЕЛЕКТРО-ХАРКІВ» є головний бухгалтер. Саме її діям або бездіяльності і повинна була надаватись оцінка особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, при вирішенні питання стосовно субєкта вчинення вказаного порушення законодавства.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно з якими всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в матеріалах адміністративної справи відсутні докази, з точки зору їх достатності, які б підтверджували скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП.

Згідно з ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 268, 283-284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 41 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів в апеляційний суд Харківської області через районний суд.

Суддя Т.В. Поліщук