АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/766/17 Справа № 199/4796/17 Головуючий у 1 й інстанції - Сенчишин Ф. М. Доповідач - Джерелейко О.Є.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Джерелейко О.Є., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2017 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 26 червня 2017 року о 03 годині 00 хвилин в районі будинку № 19 по вул. Артеківській в м. Дніпро, ОСОБА_2, керував автомобілем «ВАЗ 2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто з останнього на користь держави судовий збір у розмірі 320 гривень.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в який просить постанову скасувати, а провадження закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суддя не врахував усі фактичні обставини справи, а представлені по справі та дослідженні в ході судового розгляду докази не є достатніми для визнання його вини у вчинені зазначеного правопорушення.

Вважає, що суд не прийняв до уваги, що в матеріалах справи не міститься документів, що підтверджують дозвіл застосування спеціального технічного засобу «Alkotest 6820» представниками патрульної поліції, затверджених МОЗ, а також не долучено його сертифікат відповідальності та свідоцтво про його повірку.

Посилається на те, що суд не прийняв до уваги, що він двічі проходив огляд на стан алкогольного сп'яніння і працівниками поліції двічі використовувався вищевказаний технічний засіб, який відображав різні значення.

Крім того, свідками були особи, які теж були зупинені для проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, що в свою чергу викликає сумнів у достовірності їх показів.

Також суд не надав ніякої правової оцінки тому, що поліцейські ввели його в оману та не направили до медичного закладу, куди він направився самостійно, але йому було відмовлено в огляді, оскільки сплинув необхідний проміжок часу для його проведення.

Більш того, судом не враховано, що з протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього не вбачається, що саме до нього додається, оскільки не вказано ні номер документу (тесту), ні числа його проведення, а акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів не містить посилань, що саме він є додатком до вищевказаного протоколу, та не містить ні дати, ні часу його складання.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідальність на підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП настає при керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, суддя районного суду правильно дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме : керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, в якому викладені обставини його вчинення, є підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та запис цієї ж особи щодо надання пояснень в суді, також засвідчено підписом особи факт отримання ним тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, наданими при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, про те, що ОСОБА_2 пройшов тест на приладі «Драгер», результат тесту позитивний 0,43%, роздруківкою тесту із результатом 0,43%, що підписаний особою, яку тестують, актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого результат тесту становить 0,43%, з чим погодився ОСОБА_2

Судом першої інстанції належним чином оцінено показання свідка ОСОБА_5 та особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, та обґрунтовано їх відхилено, оскільки вказані особи зацікавлені в результаті розгляду справи.

В ході апеляційного перегляду встановлено, що показання ОСОБА_2, надані в суді апеляційної інстанції, та які співпадають із наданими ним показаннями в суді першої інстанції, не відповідають матеріалам справи, а тому також апеляційним судом не приймаються до уваги.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за ознаками керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Як вбачається із матеріалів справи, тест на стан алкогольного сп'яніння був проведений за допомогою приладу Alcotest 6820, що підтверджує роздруківка тесту та акт огляду (а.с.5,6).

Доводи апеляційної скарги, що у постанові суду не зазначено, який саме прилад використовувався при огляді на стан алкогольного сп'яніння, не заслуговують на увагу, оскільки назва спеціального технічного засобу Alcotest 6820 зазначена як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у роздруківці тесту та акті огляду, на які є посилання у постанові суду, а тому відсутність у постанові суду посилання на назву спеціального технічного засобу Alcotest 6820, а зазначення лише загальної назви «Драгер», не спростовує висновків суду щодо доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Доводи ОСОБА_2 про те, що застосування Alcotest 6820 не передбачено законодавством, оскільки такий тест не входить до відповідного переліку, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858, що прийнята відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», а саме пунктами 1, 3 та 5 передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, які надаються лише на вимогу особи.

Отже, оскільки в наданих матеріалах відсутні дані про вимогу особи пред'явити відповідні документи на технічний засіб, то доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Посилання на Перелік технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.03.2010 №33, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.03.2010 за №262/17557, до якого не входить запропонований технічний засіб працівниками поліції для проходження огляду на стан сп'яніння, є недоречним, оскільки зазначений Перелік прийнятий на підставі Закону України «Про міліцію», який втратив чинність, та відповідно до п.1 його застосування стосувалося підрозділів Державтоінспекції МВС.

Оскільки ОСОБА_2 погодився з результатами огляду, про що зазначено у акті огляду, то підстави для направлення його до закладу охорони здоров'я для проведення огляду відповідно до п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858, відсутні. Тому порушення прав ОСОБА_2, якого не було направлено до медичного закладу для проходження огляду, не вбачається, оскільки відсутні дані, що результати огляду ним оскаржувались. Запис у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що він надасть пояснення у суді, не вказує на наявність у нього будь-яких заперечень під час проведення огляду.

Те, що водія не було відсторонено від керування, не спростовує висновків суду, що ґрунтуються на досліджених доказах.

Посилання апеляційної скарги на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано про дату та номер додатків, не заслуговують на увагу, оскільки у роздруківці тесту та акті огляду зазначено прізвище особи, яка тестувалась,- ОСОБА_2, прізвища свідків, що співпадають із даними протоколу, самим ОСОБА_2 не заперечувалось те, що додані документи складені щодо нього, а тому відсутні підстави ставити під сумнів зафіксовані в них результати огляду.

Тому достовірність результатів огляду на стан сп'яніння та показання свідків не спростовуються наданими матеріалами справи, а тому обґрунтовано взяті судом до уваги.

При цьому суд першої інстанції у достатній мірі врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, обставини справи, особу правопорушника, який позитивно характеризується, та обґрунтовано застосував до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції вважається законною.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2017 року - залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.Є. Джерелейко