н/п 3/490/1515/2017
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/3633/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2017 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Подзігун Г.В., розглянувши протокол про вчинення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянином України, працюючим на посаді заступника начальника Головного управління розвитку супроводження матеріального забезпечення Збройних сил України, мешкаючим за адресою: м. Миколаїв, вул. Рубіжна, 43

адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КупАП,-

ВСТАНОВИВ:

24.04.2017 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол серії БР №229018, згідно якого 24.04.2017 року о 23:30 год. в м. Миколаєві по вул. Океанівській в районі буд. 26 водій ОСОБА_1 керував т.з. Hyundai IX 35, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук). Водій ОСОБА_1 в присутності двох свідків від проходження мед. обстеження в мед. закладі на визначення стану алкогольного спяніння категорично відмовився.

У судовому засіданні ОСОБА_1 не погодився із обставинами викладеними в протоколі та пояснив, що дійсно в той день він вживав алкогольні напої разом з друзями, але за кермом т.з. не перебував. Водієм був його товариш ОСОБА_2, який підїхав до кафе «Классик» та погодився розвести його з друзями по домівках. Повідомив, що усього в автомобілі перебувало 4 осіб: ОСОБА_2 за кермом, ОСОБА_3 на передньому пасажирському сидінні, він сидів позаду водія, а ОСОБА_4 поряд з ним на задньому сидінні. Після зупинки т.з. працівниками поліції, водій ОСОБА_2 вийшов з машини та надав на вимогу патрульних посвідчення водія та документи на автомобіль. В ході огляду документів, патрульний говорив йому, що він помінявся місцями з ОСОБА_2, що за кермом т.з. перебував саме він (ОСОБА_1В.). Правопорушник пояснив, що це неможливо зробити, оскільки розміри т.з. та статури осіб, що перебували у ньому, не дозволяють вчинити такі дії. Також додав, що зі сторони поліцейських надходили заклики про виклик на місце події співробітників Миколаївського військового гарнізону та представників масової інформації, якщо він не погодиться підписати протокол. Вказані дії він розцінює як бажання хибного підвищення власного авторитету поліцейських серед свого керівництва та громадськості, шляхом завідомо неправомірного притягнення до відповідальності його, як особи яку вони вважали високопосадовцем Збройних Сил України за вчинення такого резонансного правопорушення.

Представник ОСОБА_1, адвокат ОСОБА_5 не погодилась із обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення та пояснила, що 24.04.2017 року о 23:30 год. за кермом т.з. Hyundai IX 35, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 не перебував. Зазначила, що на її запит до УПП у м. Миколаєві їй було надано відеозапис з нагрудного відеореєстратора патрульного поліцейського на якому відсутні докази того, що за кермом т.з. перебував саме ОСОБА_1 Також з цього ж відеозапису слідує, що протягом усього часу складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 заперечував факт перебування за кермом даного т.з. Зауважила, що свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які засвідчили факт перебування водія ОСОБА_1 з ознаками алкогольного спяніння, не могли бачити його за кермом т.з. Hyundai IX 35, оскільки з відеозапису слідує, що вказані свідки були запрошені патрульними поліцейськими в той час коли всі особи, що перебували в даному т.з., знаходились на вулиці.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали, додані до протоколу про адміністративне правопорушення, переглянувши відеозапис з нагрудного відеореєстратора приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Так, відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Вказані ознаки є обов'язковими елементами складу даного адміністративного правопорушення. Окрім цього, при тлумаченні зазначеної правової норми обов'язковим є доведення підстав до такого огляду з боку працівників поліції.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень статей 245,251,252,280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з'ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Між тим, при вивченні матеріалів доданих до протоколу встановлено, що 24.04.2017 року близько 23:30 в м. Миколаєві по вул. Океанівській біля буд. 26 був зупинений т.з. Hyundai IX 35, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1, який знаходився з ознаками алкогольного спяніння. В присутністі двох свідків відмовився від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки та у медичному закладі. Посвідчення на право керування т.з. у ОСОБА_1 не вилучалось. Також в протоколі зазначено, що керування т.з. передано ОСОБА_2, але в поясненні ОСОБА_2 зазначає, що він як керував т.з. Hyundai IX 35 24.04.2017 року так і буде далі ним керувати.

Даний протокол спростовуються поясненнями ОСОБА_1 та його адвоката, наданих у судовому засіданні, а також поясненнями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_3 та наданого відеозапису.

З пояснень свідка ОСОБА_2 наданих у судовому засіданні слідує, що 24.04.2017 року йому зателефонував товариш ОСОБА_1 та попросив відвезти його додому. Близько 23:30 год. по вул. Океанівській м. Миколаєві він керував т.з. Hyundai IX 35, д.н.з. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_9 З ним в автомобілі знаходились ще 3 особи: ОСОБА_3 на передньому пасажирському сидінні, ОСОБА_1 позаду нього (водія), а ОСОБА_8 поряд з ОСОБА_1 Біля буд. 26 по вул. Океанівській в м. Миколаєві його зупинили патрульні поліцейські. На вимогу поліцейського він надав посвідчення водія та документи на т.з. Після огляду документів поліцейський почав говорити, що за кермом даного т.з. перебував не він, а ОСОБА_1 Коли усі вийшли з машини, то поліцейські не зважали на його свідчення, а постійно твердили про те, що за кермом даного автомобіля перебував ОСОБА_1 Були свідки при складанні протоколу, але вони були запрошені поліцейськими коли усі були біля автомобіля, дані свідки не бачили, що ОСОБА_1 був за кермом даного т.з. Додав, що в протоколі про адміністративне правопорушення він зазначив, що як керував 24.04.2017 року даним т.з. так і далі буде керувати.

З пояснень свідка ОСОБА_8 наданих у судовому засіданні слідує, що 24.04.2017 року він з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відпочивали в кафе, коли збирались додому ОСОБА_1 зателефонував своєму товаришу ОСОБА_2, аби той відвіз його додому, оскільки він вживав алкогольні напої. По дорозі додому їх зупинили працівники патрульної поліції. В автомобілі їх було 4: ОСОБА_2 за кермом, ОСОБА_3 на передньому пасажирському сидінні, ОСОБА_1 позаду водія, а він поряд з ОСОБА_1 на задньому сидінні. На вимогу поліцейських ОСОБА_2 надав посвідчення водія та документи на т.з., після цього співробітник поліції почав предявляти претензії про те, що ОСОБА_2 помінявся місцями з ОСОБА_1, але цього не було. Свідки даної події зявились після того, як вони усі вийшли з автомобіля. Вони були постійно на відстані 5-7 метрів від них. Для складання даних адміністративних матеріалів приїхало 4 екіпажі патрульної поліції, але спілкувались вони тільки з одним. При складанні протоколі ОСОБА_9 не пропонували написати заперечення, ключі від т.з. не вилучались. Сергію поліцейські говорили щось написати в протоколі.

З пояснень свідка ОСОБА_3 наданих у судовому засіданні слідує, що 24.04.2017 року він разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_8 знаходились в кафе «Классік». ОСОБА_1 зателефонував своєму товаришу ОСОБА_2 аби той відвіз його додому. В автомобілі він сидів поряд з водієм, а за кермом був ОСОБА_2 По дорозі додому їх зупинили патрульні поліцейські та почали стверджувати, що ОСОБА_2 помінявся місцями з ОСОБА_1, але цього не було.

З наданого відеозапису з натільної камери поліцейського, який здійснювався під час складання адміністративних матеріалів слідує, що в даному відеозаписі не зафіксований факт керування ОСОБА_1 т.з. Hyundai IX 35, д.н.з. НОМЕР_1, в той час коли ОСОБА_2 неодноразово стверджує, що саме він перебував за кермом даного автомобіля. Також з відеозапису слідує, що свідки, які були запрошені поліцейськими, не бачили як ОСОБА_1 керував даним т.з., а лише підписали написані патрульним пояснення.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п.50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25).

Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для зясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідност. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до розяснень, які містяться в ч. 2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Виходячи із вищезазначеного, ґрунтуючись на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в зв'язку з чим вважаю за можливе провадження у справі відносно нього закрити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 283-285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів.

СУДДЯ Г.В. ПОДЗІГУН