Номер провадження: 33/785/10/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Толкаченко О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Толкаченко О.О., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, не працює, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 (двадцяти тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки. Стягнутий судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп.

Відповідно до оскаржуваної постанови суду, 24 жовтня 2016 року о 01 годині, ОСОБА_2, керував автомобілем «ВMW Х5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в м.Одесі по вул. Люстдорфська дорога, 94/1 з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження медичного огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 «Правил дорожнього руху України», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з постановою Київського районного суду м.Одеси від 01.12.2016 року суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі, у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова суду була винесена з істотними порушеннями вимог КУпАП, а саме ОСОБА_2 не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду. Справу було розглянуто без його участі, чим грубо порушено права ОСОБА_2, передбачені ст. 268 КпАП України, зокрема дати пояснення щодо відсутності в його діях адміністративного правопорушення, заявити клопотання про допит свідків. Також суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, а саме суд не дав належної оцінки допущеним інспектором патрульної поліції порушенням порядку проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, та при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, а саме: в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено про відсутність у екіпажу спеціального технічного засобу на перевірку стану алкогольного спяніння та порушення етапності, передбаченої законом.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Під час апеляційного розгляду, відповідно до ст.279 КУпАП, ОСОБА_2 були розяснені його права, передбачені ст.268 КУпАП та забезпечена можливість надати пояснення та подати докази його невинуватості у вчинені адміністративного правопорушення.

Проте, ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 не скористалися своїм правом надати суду апеляційної інстанції докази на підтвердження доводів апеляційної скарги ОСОБА_2, на пропозицію апеляційного суду, не заявили будь-яких клопотань про повторне дослідження доказів або дослідження доказів, які не були досліджені під час судового розгляду в суді першої інстанції, а обмежилися поясненнями, які є тотожними доводам апеляційної скарги.

Одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення.

Під час апеляційного перегляду, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, відповідно до вимог глави 18 та глави 22 КУпАП розглянув справу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП у відношенні ОСОБА_2 та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду дійшов обґрунтованих висновків про подію та склад адміністративного правопорушення, винуватість ОСОБА_2 у його вчиненні, а також зясував інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та застосував до ОСОБА_2 адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.2 ст.130 КУпАП.

Суд першої інстанції обґрунтував висновки, зроблені в оскаржуваній постанові доказами, які були досліджені під час судового розгляду у їх сукупності, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №077012 від 24 жовтня 2016 року, відповідно до якого ОСОБА_2 24 жовтня 2016 року о 01 годині по вул. Люстдорфська дорога, 94/1 в м.Одесі керував автомобілем «ВMW Х5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження медичного огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків (а.с.3);

-письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили факт відмови ОСОБА_2 від проходження у встановленому порядку огляду на стан спяніння за допомогою алкотестера «Drager» або в закладі охорони здоровя (а.с. 4, 5).

З метою забезпечення виконання завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення, передбачених положеннями ст.245 КУпАП в частині повного і об'єктивного з'ясування обставин даної справи, апеляційним судом було витребувано з Управління патрульної поліції м.Одеси відеозапис з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції ОСОБА_6, який безпосередньо склав у відношенні ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №077012 від 24 жовтня 2016 року.

Під час апеляційного розгляду був досліджений зазначений відеозапис, відповідно до якого 24 жовтня 2016 року близько 00 годин 30 хвилин на вул. Люстдорфська дорога, в районі будинку № 94/1 в м.Одесі, екіпажем патрульної поліції був зупинений автомобіль «ВMW Х5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 з підстав порушення водієм правил дорожнього руху, а саме проїзд двох перехресть на заборонений «Красний» сигнал світлофора, за що у відношенні ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП. При цьому, під час складання зазначеного протоколу двоє пасажирів автомобілю «ВMW Х5» спілкувалися з інспекторами патрульної поліції, при цьому ОСОБА_2 всіляко ухилявся від спілкування з ними.

В подальшому інспектор патрульної поліції ОСОБА_6, враховуючи наявні ознаки спяніння ОСОБА_2, запропонував останньому пройти огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою алкотестера «Drager» або в закладі охорони здоровя. На дану законну вимогу працівника поліції ОСОБА_2 відповів відмовою.

Далі інспекторами поліції були залучені свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та в їх присутності інспектор патрульної поліції ще декілька разів пропонував ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою алкотестера «Drager» або в закладі охорони здоровя, на що ОСОБА_2 також відповів категоричною відмовою.

В подальшому свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дали письмові пояснення з приводу відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, а інспектор патрульної поліції ОСОБА_6 у відповідності до вимог статей 254-256 КУпАП склав у відношенні ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП, оскільки водійського посвідчення у ОСОБА_2 не було, а один з пасажирів автомобілю «ВMW Х5» надав йому копію постанови Київського районного суду м.Одеси про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Слід зазначити, що під час складання другого протоколу на запитання інспектора патрульної поліції той же пасажир продиктував номер мобільного телефону 093-422-76-77 та пояснив, що за цим номером телефону суд зможе викликати ОСОБА_2 в судове засідання. Під час підписання протоколу, ОСОБА_2 погодився, що дійсно за цим номером телефону можна здійснити його виклик до суду.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є буд-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Апеляційний суд визнає досліджений відеозапис належним та допустимим доказом, оскільки він цілком відповідає визначенню доказу, наданому статтею 251 КУпАП, а саме - показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Досліджений відеозапис був долучений до матеріалів справи.

Досліджений під час апеляційного розгляду доказ, спростовує доводи ОСОБА_2 про неналежне його сповіщення судом першої інстанції про час та місце розгляду справи, оскільки в матеріалах справи міститься телефонограма про те, що саме за номером телефону 093-422-76-77 ОСОБА_2 викликався у судове засідання Київського районного суду м.Одеси, призначене на 01 грудня 2016 року.

Також зазначений відеозапис повністю спростовує доводи ОСОБА_2 про те, що інспектори патрульної поліції не пропонували йому пройти медичний огляд у встановленому законом порядку, свідки під час складання протоколу були відсутні та співробітники поліції допустили будь-які порушення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_2

В даному випадку співробітники поліції діяли на підставі Кодексу України про адміністративні правопорушення та у спосіб, передбачений статтею 266 КУпАП, якою передбачений порядок проведення огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому у відповідності до зазначеної норми права співробітники поліції запропонували ОСОБА_2 пройти такий огляд, на що останній відмовився. При цьому порушень в діях співробітників поліції апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, апеляційний суд визнає правильними висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Диспозиція ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

Таким чином, дії ОСОБА_2, які виразились у відмові від проходження такого огляду, самі по собі утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_2 є необґрунтованою, а оскаржена постанова була винесена судом першої інстанції відповідно до вимог діючого Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому не підлягає скасуванню або зміні.

Керуючись статями 130, 245, 251, 266, 268, 279, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 01.12.2016 року - залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 (двадцяти тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_7