АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 року суддя Апеляційного суду міста Києва Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 30листопада 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 30 листопада 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та порушенням норм процесуального законодавства.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що судом не забезпечено всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин справи, що потягло за собою прийняття незаконного рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Зазначає, що його знайомий ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Мерседес», потрапив у ДТП та попросив його приїхати на місце події, щоб забрати автомобіль, який належав його матері. Проте, приїхавши на місце події, працівники поліції помилково визначили його, як водія автомобіля «Мерседес». Оскільки він не керував транспортирним засобом, проходити огляд на стан алкогольного сп'яніння відмовився.

Вважає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів того, що він керував автомобілем та перебуваву стані алкогольного сп'яніння.

За наслідками апеляційного розгляду просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно оскаржуваної постановиОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 05.11.2016 року о 12:00 год. керував автомобілем НОМЕР_1 по дорозі М 05-7 км в Києво-Святошинському районі Київської області з ознаками алкогольного сп'яніння. В порушення п.2.5 ПДР України ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 в порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції обґрунтував доказами, які знаходяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції вважає таке рішення законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Допитаний в суді апеляційної інстанції як свідокінспектор УПП в місті Києві ОСОБА_4пояснив, що він у складі екіпажу 05.11.2016 року прибув для оформлення дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася на автодорозі М 05-7 км, з участю транспортних засобів «Mercedes», д.н.з. НОМЕР_2, та «Nissan», д.н.з. НОМЕР_3. Водій автомобіля «Nissan» вказував, що за кермом автомобіля Mercedes» знаходився ОСОБА_1, який перебував на місці ДТП з ознаками алкогольного сп'яніння. Останній заперечив даний факт та вказав, що автомобілем «Mercedes» керував не він, а його товариш ОСОБА_2, який згодом під'їхав до місця події. Проте, свідки ДТП чітко вказували на ОСОБА_1, як на особу, яка керувала автомобілем «Mercedes» у момент зіткнення. Крім цього, ОСОБА_2 не зміг пояснити працівникам поліції, яким чином сталася аварія і чи він керував автомобілем «Mercedes», а згодом взагалі відмовився надавати пояснення та документи. У зв'язку з підозрою ОСОБА_1 у тому, що саме він керував транспортним засобом в момент зіткнення та мав ознаки сп'яніння, було проведено його огляд та вилучено з кишені куртки посвідчення водія та техпаспорт на автомобіль НОМЕР_1. Після цього ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку за допомогою спеціального засобу «Drager», проте він у присутності двох понятих відмовився пройти огляд, в зв'язку з чим відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП

Пояснення вказаного свідка є логічними, послідовними та підтверджуються даними відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, який був досліджений в суді апеляційної інстанції.

Крім цього, судом апеляційної інстанції досліджено:

- пояснення ОСОБА_2, надані ним працівникам патрульної поліції на місці ДТП, в яких він фактично заперечив, що керував автомобілем НОМЕР_1;

- пояснення ОСОБА_5 про те, що він був свідком ДТП за участю автомобілів «Mercedes» і «Nissan» та бачив, що автомобілем «Mercedes» керував чоловік, одягнений в коричневі штани, який надав документи, що посвідчують його особу при складенні протоколу.

Цим самим спростовуються доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем «Mercedes».

Відмовившись від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, що підтверджується поясненнями двох понятих, ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, які б свідчили про незаконність судового рішення.

Всебічно, повно та об'єктивно дослідивши обставини справи, суддя обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 порушення п.2.5 ПДР та ухвалив законне рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.130 КУпАП, яке суд апеляційної інстанції залишає без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 30 листопада 2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз

Справа № 33/796/218/2017

Категорія КУпАП: ст.130

Головуючий в 1 інст.: Валігура Д.М.