Справа № 175/1559/17-п
Провадження № 3/175/623/17
Постанова

Іменем України

19 липня 2017 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бровченка В.В.,

при секретарі Шаблі А.В.,

за участю особи, яка притягається до відповідальності

ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився у смт. Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, ІПН НОМЕР_1, проживаючого за місцем реєстрації по вул. Харківській, буд. № 45 у смт. Обухівка Дніпровського району Дніпропетровської області, непрацюючого,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 104945 від 02.05.2017 року, складеного відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, убачається, що 02.05.2017 року о 15.20 годині поблизу буд. № 47/2 по вул. Леніна у смт. Обухівка Дніпровського району Дніпропетровської області неповнолітній водій ОСОБА_1 керував мопедом «Honda Dio» без реєстраційного номеру з явними ознаками алкогольного спяніння, але в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України відмовився на вимогу поліцейського від проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного спяніння.

ОСОБА_1 у суді свою провину не визнав і пояснив, що працівники поліції повідомили про те, що у разі його відмови від проходження медичного огляду на визначення стану спяніння його не буде притягнуто до адміністративної відповідальності.

Законний представник ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що 02.05.2017 року її неповнолітній син приїхав додому у супроводі патрульних поліцейських і попросив свій паспорт. На її запитання хтось із присутніх повідомив, що син їхав на мопеді без шолома.

Свідок ОСОБА_3 у суді пояснив, що 02.05.2017 року він зупинив водія ОСОБА_1, який рухався без шолома, після чого встановив, що останній мав явні ознаки алкогольного спяніння та відмовився пройти медичний огляд на визначення стану спяніння в присутності двох свідків. У звязку цим відносно ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол через порушення вимог п.2.5 ПДР. Під час оформлення матеріалів було встановлено, що ОСОБА_1 є неповнолітньою особою.

Свідок ОСОБА_4 надав у суді аналогічні показання.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні повідомив, що у травні 2017 року в смт. Обухівка працівники поліції запросили його бути понятим під час складання на ОСОБА_1 адміністративного протоколу за відмову від проходження огляду для визначення стану спяніння. ОСОБА_1 у його присутності відмовився їхати на медичний огляд до медичного закладу. Проходити огляд на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 і про це він не міг вказати у своїх письмових поясненнях від 02.05.2017 року. Заповнений бланк пояснень від його імені він підписав, але не прочитав і цим пояснює невідповідність змісту пояснень фактичним обставинам.

Допитавши ОСОБА_1 і зазначених осіб, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частиною 1 статті 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до вимог ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь обвинуваченої особи.

Статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що дитина це особа віком до 18 років.

Статтями 34, 35 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільну дієздатність, тобто здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обовязки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання, має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття).

В Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, зазначено, що …дитина, внаслідок її фізичної та розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Статтею 37 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), ратифікованої Постановою Верховної ОСОБА_3 України № 789-XII від 27.02.1991 року, передбачено, що Держави-учасниці забезпечують, щоб:

а) жодна дитина не піддавалась катуванням та іншим жорстоким, нелюдським або принижуючим гідність видам поводження чи покарання…;

b) жодна дитина не була позбавлена волі незаконним або свавільним чином. Арешт, затримання… дитини здійснюються згідно із законом та використовуються лише як крайній захід і протягом якомога більш короткого відповідного періоду часу.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює

наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поясненнями потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У судовому засіданні встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення відносно неповнолітнього ОСОБА_1 складений з порушенням національного та міжнародного законодавства, а саме без присутності одного з батьків чи повнолітніх членів сімї, а також у відсутність педагогів чи інших осіб, які за законом мають право бути присутніми під час складання процесуальних документів.

Крім того, згідно Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного… спяніння… (далі Інструкції), затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, встановлено, що за наявності ознак алкогольного сп'яніння поліцейський проводить огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан спяніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових і електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан спяніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

За приписом ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи на стан спяніння проводиться працівником міліції із застосуванням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків.

З досліджених у суді матеріалів справи та показань свідка ОСОБА_5 убачається, що долучені письмові пояснення його та свідка ОСОБА_6 щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння не відповідають критерію належності доказів. Зокрема, у ст.272 КУпАП указується, що свідок зобов'язаний дати правдиві пояснення щодо обставин, які йому відомі та підлягають установленню по даній справі. Тобто, на інспекторів патрульної поліції покладається обовязок документування відомостей про адміністративне правопорушення шляхом належного процесуального закріплення пояснень свідків щодо обставин справи, зокрема з приводу часу, місця, способу та інших відомостей вчинення адміністративного правопорушення.

Однак, у даному випадку суд не може визнати належним закріплення пояснень свідків уповноваженою посадовою особою патрульної поліції, оскільки на наданому відеозаписі зафіксовано, що свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 свої пояснення надавали не

самостійно, а їх писав працівник поліції на заздалегідь підготовленому бланку, що не відповідає критерію добровільності. Крім того, у суді свідок ОСОБА_5 заперечував факт застосування технічного засобу «Драгер» і відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду за допомогою цього приладу.

Таким чином, в діях водія ОСОБА_1 відсутнє порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, оскільки суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

У звязку з цим, суд не приймає до уваги показання свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 щодо належного фіксування факту відмови водія від проходження огляду на стан спяніння.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що грубі порушення вимог вищенаведених законів України, Декларації прав дитини та Конвенції про права дитини, які є невідємною частиною національного законодавства, допущенні уповноваженими особами при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно неповнолітнього ОСОБА_1, а також сумніви щодо доведеності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, унеможливлюють притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а тому справа підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП через відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення.

Частиною 1 статті 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення на цю особу адміністративного стягнення.

З огляду на те, що провадження по справі підлягає закриттю, судовий збір не сплачується.

Керуючись ст.ст.130 ч.1,247 п.1,268,276,277,283-285 КУпАП, суд -

постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови вручити ОСОБА_1 і для відома направити начальнику Управління патрульної поліції у місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду через місцевий суд.

Суддя В.В. Бровченко