Справа № 461/3623/17 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 33/783/777/17 Доповідач: Галин В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року м. Львів

Апеляційний суд Львівської області в складі:

Головуючого судді - Галина В. П.

розглянувши апеляційну скаргу представника правопорушника ОСОБА_1, подану в інтересах правопорушника ОСОБА_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на постанову Галицького районного суду м. Львова від 30 травня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України,

ВСТАНОВИВ:

цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 483 ч.1 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 396181,34 гривень.

Конфісковано в дохід автомобіль «Volkswagen Touareg» р.н.TOP04XU, VIN: WVGZZZ7LZ5D036585, 2004 року випуску, вилучений, згідно протоколу №1291/20900/17 від 25.04.2017 року.

Вилучене, згідно протоколу №1291/20900/17 від 25.04.2017 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу DR/BAК №4736672 - залишено при матеріалах справи.

Стягнуто з ОСОБА_2 витрати за зберігання на складі митниці товарів, що є предметом порушення митних правил в сумі 5314,08 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави 320,00 гривень. судового збору.

Відповідно до протоколу про порушення митних №1291/20900/17 від 25.04.2017 року, ОСОБА_2, 21.04.2017 року близько 22 години 20 хвилин, рухаючись з ОСОБА_4 в Україну через митний пост «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС, автомобілем марки «Volkswagen Touareg» р.н.TOP04XU, VIN: WVGZZZ7LZ5D036585, порушив порядок проходження митного контролю, а саме як підставу переміщення вказаного транспортного засобу подав підроблене доручення на користування вищезгаданим автомобілем від 19.04.2017р.

Представник правопорушника ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Галицького районного суду м. Львова від 30.05.2017 року у справі №461/3623/17 та закрити провадження у справі.

Свої вимоги представник правопорушника мотивує тим, що судом першої інстанції не вірно встановлено обставини даної справи, та фактично не досліджено таке питання, як наявність в даному складі адміністративного порушення субєктивної сторони правопорушення, що є необхідною умовою для притягнення особи до відповідальності, так як в іншому випадку відсутній склад адміністративного правопорушення.

Судом ніяким чином не надано оцінки доводам представника ОСОБА_2, стосовно того, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б доводили, що довіреність є дійсно підробленою. В матеріалах справи є в наявності тільки роздруківка листа з електронної поштової скриньки митного органу, що надійшов від нотаріуса ОСОБА_4. Даний електронний документ не містить ніякого електронно-цифрового підпису, і тому вважати, що він надійшов саме від нотаріуса, який посвідчував довіреність, є безпідставним. Тим паче, у своєму запиті (а.с.11), митний орган просить надати інформацію на електронну адресу з подальшим направленням паперового листа звичайною поштою.

Суд першої інстанції не врахував, що для тимчасового вилучення ТЗ в порядку ст.511 МК України можливо і достатньо відповіді від нотаріуса республіки ОСОБА_4 тільки на електронну скриньку митного органу, але ж для притягнення особи до адміністративної відповідальності суд повинен надавати оцінку доказам як окремо так і у їх сукупності, тому відповідь від нотаріуса на електронну скриньку митного органу не може визнаватися належним та допустимим доказом.

Судом не вірно встановлені обставини, що стосуються перетину кордону апелянтом в митному режимі «тимчасове ввезення».

Під час провадження в даній справі було подано клопотання про призначення незалежної товарознавчої експертизи транспортного засобу, оскільки наданий митним органом висновок товарознавчої експертизи є не обєктивним і не відображає реальної ринкової вартості транспортного засобу, та є значно завищеним. Дане клопотання залишено без розгляду.

В судове засідання представник митного органу та правопорушник і захисник не з»явились та не повідомили про причини неявки хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що на думку суду не є перешкодою для розгляду справи по суті.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що така підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту ст.ст.495, 496 МК України, навантаження по складанню протоколу, вчинення процесуальних дій лежить на уповноваженій посадовій особі органу доходів і зборів, яка в силу Закону, зобов»язана зібрати докази, встановити всі обставин справи та справу про ПМП направити в суд для розгляду з метою своєчасного, всебічного, повного та обєктивне зясування обставин справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Суддя, розглядаючи справу про порушення митних правил, має керуватися нормами МК України та КУпАП.

Згідно ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст.489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також; з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, відповідно до вимог ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити опис обставин, установлених при розгляді справи.

З врахуванням вивчених матеріалів справи, перевірених доводів апеляційної скарги, вбачається, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не дотримано вказаних вимог закону, не перевірено об'єктивність та повноту провадження у справі, а його висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні ч. 1 ст. 483 МК України є не правильним, оскільки здійснений на підставі неповно зібраних матеріалів справи, внаслідок чого неможливо зробити висновок про його винуватість у порушенні вказаних митних правил.

Суддя, розглянувши справу, у своїй постанові вдався до формального викладення фабули правопорушення, яке вказано у протоколі ПМП та переліку матеріалів справи, як доказ вини ОСОБА_2 При цьому, достовірно не встановив і не міг встановити хто є власником транспортного засобу, чи зареєстрований він у встановленому порядку у ОСОБА_4, до якого виду цей транспортний засіб відноситься (транспортний засіб комерційного призначення чи транспортний засіб особистого користування), чи не перебуває цей транспортний засіб у розшуку, а відтак чи правомірно користувалась цим транспортним засобом ОСОБА_2.

В матеріалах справи знаходиться доручення на користуванняавтомобілем марки «Volkswagen Touareg» р.н.TOP04XU, VIN: WVGZZZ7LZ5D036585, яке видане довірителем Cembrowski Ariel на ім»я ОСОБА_2 та підпис довірителя завірений нотаріусом ОСОБА_5.

Крім того, фактура №02/04/2017 від 19.04.2017р.,на які посилається суд першої інстанції, з якої вбачається, що власником транспортного засобу станом на 19.04.2017 року був Sadovyy Roman, а не громадянин ОСОБА_4 Cembrowski Ariel, не є правовстановлюючим документом. Крім того, це є лише ксерокопія документа, ніким не завірена, а отже така не може братись судом до уваги, як доказ.

У статті 244 ЦК України зазначено, що представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Згідно ст.245 ЦК України, форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Законодавством України, а саме ч.4 ст.250 ЦК України, передбачена лише відповідальність представника перед особою, яка видала довіреність

Орган доходів і зборів не встановлено особу довірителя, не допитано його з приводу надання доручення ОСОБА_2 та справжності його підпису на цьому дорученні, чи відповідає це доручення законодавству ОСОБА_4.

Оскільки нотаріус завіряє лише справжність підпису довірителя, то участь представника при цьому є необов»язкова.

Слід також зазначити, що у матеріалах справи відсутній документ компетентного органу ОСОБА_4 або України, який би встановив, що вказане вище доручення є підробленим, а відтак, хто є винним у цій підробці.

Аналізуючи викладене, Апеляційний суд приходить до висновку про те, що уповноваженою на складання протоколу особою Львівської митниці при оформленні матеріалів про порушення митних правил та судом першої інстанції при прийнятті рішення не були дотримані вимоги закону про всебічне, повне та об'єктивне з'ясування всіх обставин справи. Для встановлення істини у справі належна перевірка матеріалів органом митниці проведена не була, що залишено поза увагою судом першої інстанції.

Згідно п.3 ч.1 ст.8 МК України, Державна митна справа здійснюється на основі принципів: законності та презумпції невинуватості.

Таким чином, вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.483 МК України не доведена, оскільки відсутні докази цього.

Отже, постанову суддіГалицького районного суду м. Львова від 30 травня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 483 МУ України слід скасувати, а провадження по справі слід припинити у звязку з відсутністю у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил.

Згідно ч.3 ст. 528 МК України, у разі якщо за результатами перевірки законності та обґрунтованості постанови суду у справі про порушення митних правил ця постанова буде скасована, а справа закрита, або адміністративне стягнення за порушення митних правил буде змінено, конфісковані товари, транспортні засоби, сума штрафу або її відповідна частина повертаються особі, яка притягалася до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, або її представникові. Якщо конфісковані товари, транспортні засоби неможливо повернути в натурі, повертається їхня вартість за вирахуванням сум належних митних платежів за ставками, що діяли на день конфіскації. Повернення грошових коштів, зазначених у цій частині, здійснюється органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, з державного бюджету.

Відтак, конфіскований вилучений автомобіль марки автомобіль «Volkswagen Touareg» р.н.TOP04XU, VIN: WVGZZZ7LZ5D036585, 2004 року випуску та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на території РП серії DR/BAК №4736672 слід повернути ОСОБА_2 без стягнення витрат за зберігання для повернення у ОСОБА_4.

Керуючись ст. 294 КУпАП, ч.3 ст.528; п.1 ч.1 ст.531 МК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника правопорушника ОСОБА_1 задоволити.

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 30 травня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 483 МК України скасувати, а провадження у справі припинити.

Вилучений, автомобіль марки «Volkswagen Touareg» р.н.TOP04XU, VIN: WVGZZZ7LZ5D036585, 2004 року випуску та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на території РП серії DR/BAК №4736672 - повернути ОСОБА_2 без стягнення витрат за зберігання для повернення у ОСОБА_4.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_6