Єдиний унікальний номер 235/2994/17
Провадження №3/235/811/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2017 року м.Покровськ

Суддя Красноармійського міськрайонного суду Донецької області Бородавка К.П. за участю прокурора Філонова О.О., захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши матеріали про адміністративні правопорушення, які надійшли з Управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції в Донецькій області, у відношенні

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження с.Піщане Красноармійського району Донецької області, громадянки України, займає посаду головного бухгалтера Піщанської сільської ради,зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення №256 від 21.06.2017 ОСОБА_3, будучи депутатом Піщанської сільської ради VI скликання, в порушення вимог ст.ст.28, 35 Закону України «Про запобігання корупції», 21 липня 2015 року о 10 годині 30 хвилин на 57 сесії Піщанської сільської ради VI скликання, перебуваючи в приміщенні Піщанської сільської ради за адресою: Донецька область, Покровський район, с.Піщане, вул.Центральна, 5, публічно не повідомила про наявний реальний конфлікт інтересів колегіальний орган - сесію сільської ради при вирішенні питання «Про матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань працівникам апарату управління Піщанської сільської ради», а саме собі, як головному бухгалтеру апарату виконкому сільської ради.

Згідно довідки №4 від 20.02.2017 ОСОБА_3 отримала матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань у розмірі 3 627,21 гривень за період з липня 2015 року по грудень 2015 року.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення №257 від 21.06.2017, ОСОБА_3, будучи депутатом Піщанської сільської ради VI скликання, в порушення вимог ст.ст.28, 35 Закону України «Про запобігання корупції», 21 липня 2015 року о 10 годині 30 хвилин на 57 сесії Піщанської сільської ради VI скликання, перебуваючи в приміщенні Піщанської сільської ради за адресою: Донецька область, Покровський район, с.Піщане, вул.Центральна, 5, проголосувала «за» при вирішенні питання «Про матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань працівникам апарату управління Піщанської сільської ради», а саме собі, як головному бухгалтеру апарату виконкому сільської ради.

Згідно довідки №4 від 20.02.2017 ОСОБА_3 отримала матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань у розмірі 3 627,21 гривень за період з липня 2015 року по грудень 2015 року.

ОСОБА_3 в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень не визнала та зазначила, що оскільки реального конфлікту інтересів не було, вона сесію не повідомляла та приймала участь у голосуванні при вирішенні зазначеного питання щодо надання допомоги для вирішення соціально-побутових питань працівникам апарату управління сільської ради.

Захисники ОСОБА_3 - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначили про відсутність реального конфлікту інтересів в обставинах, наведених в адміністративних протоколах, в яких наведене лише одна складова реального конфлікту інтересів приватний інтерес особи, що ще не свідчить про наявність реального конфлікту інтересів. Допомога була визначена та виплачена відповідно до вимог Закону України «Про оплату праці» та Постанови КМУ від 09.03.2006 №268. ОСОБА_3 як депутат сільської ради діяла в межах повноважень та обовязків, а тому суперечність в її діях відсутня. Наведене виключає склад адміністративного правопорушення, визначеного ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Прокурор в судовому засіданні наполягав на притягненні ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, зазначивши про наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 та ч.2 ст.127-7 КУпАП. На думку прокурора провина ОСОБА_3 повністю доведена, як матеріалами, доданими до протоколу, так і її поясненнями, адже якби вона не голосувала «за» при вирішенні спірного питання, то могла б не отримати таку допомогу. Саме в цьому, на думку прокурора, є суперечність між її приватним інтересом та службовими повноваженнями та вплив такої суперечності на обєктивність та неупередженість прийнятого рішення, при цьому не має жодного значення в межах чи не в межах бюджетного фінансування така допомога була отримана ОСОБА_3

Заслухавши прокурора, особу, стосовно якої складені протоколи про адміністративне правопорушення ОСОБА_3, її захисників, вивчивши матеріали справ, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 згідно розпорядження голови Піщанської сільської ради №5 від 10.04.2006 призначено головним бухгалтером апарату виконкому Піщанської сільської ради, згідно рішення Піщанської сільської ради від 09.11.2010 №V1/1-1 ОСОБА_3, яку 31.10.2010 обрано депутатом, затверджені повноваження депутата Піщанської сільської ради.

Приписами ст.172-7 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, зокрема за ч.1 ст. 172-7 КУпАП - за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів; за ч.2 ст. 172-7 КУпАП - за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно з приміткою до вказаної статті субєктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у п.1, 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції»; у цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Відповідно до пп.б п.1 ч.1 Закону України «Про запобігання корупції» субєктами, на яких поширюються дія цього Закону, є, зокрема депутати сільських рад

Наведене в примітці до ст.172-7 КУпАП визначення реального конфлікту інтересів співпадає з відповідною дефініцією в ст.1 Закону України «Про запобігання корупції».

Конфлікт інтересів - це конфлікт між публічно-правовими обовязками і приватними інтересами державної посадової особи, за якого її приватні інтереси, котрі випливають з її положення як приватної особи, здатні неправомірним чином вплинути на виконання цією державною посадовою особою її офіційних обовязків або функцій.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» під приватним інтересом розуміється будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у звязку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Відповідно до абз.12 ч.1 ст.1 означеного Закону реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Зміст наданого законодавцем поняття «реального конфлікту інтересів» дозволяє констатувати, що для висновку про наявність у особи реального конфлікту інтересів та про прийняття нею рішення в умовах реального конфлікту інтересів необхідно встановити одночасну наявність декількох аспектів: - наявність у особи приватного інтересу; - наявність суперечності між приватним інтересом особи та її службовими/представницькими повноваженнями; - наявність впливу такої суперечності на об'єктивність або неупередженість рішення; - наявність повноважень на прийняття рішення.

Наведене узгоджується з правовою позицією Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ, зробленої з урахуванням висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В.М.Корецького НАН України від 29.04.2016 №126/50-е та викладеною в листі «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» від 22.05.2017 №223-943/0/4-17, відповідно до якої відмінність між «потенційним інтересом» та «реальним інтересом» полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на обєктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Враховуючи викладене, суддя зазначає, що на підтвердження наявності обєктивної сторони правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП, має бути визначено та доведено, в чому саме полягає приватний інтерес конкретної особи, як він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, та як така суперечність реально вплинула на прийняте рішення. Позаяк без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. При цьому встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протокол до неї є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України (ст.9 Конституції України). Приписи ст.17 Закону України «Про викання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачають застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Приписами ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Між тим, ані в протоколах про адміністративне правопорушення від 21.06.2017 №256 та №257 особою, яка їх склала, ані в судовому засіданні прокурором не надано відповідних доказів та не конкретизовано, в чому саме полягає реальний конфлікт інтересів (з огляду на визначення реального конфлікту інтересів, наведеного в Закону України «Про запобігання корупції»), про який ОСОБА_3 мала повідомити, як саме він вплинув на об'єктивність або неупередженість прийняття рішення, про яке йдеться в протоколах, а також на вчинення чи не вчинення ним дій під час виконання своїх повноважень.

Отже, в даному випадку матеріали справи не містять належних і переконливих доказів на підтвердження наявності факту реального конфлікту інтересів у спірних правовідносинах.

На думку судді сам по собі факт прийняття 21.07.2015 участі ОСОБА_3 як депутата у голосуванні при вирішення питання «Про матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань працівникам апарату управління Піщанської сільської ради», в тому числі собі, як головному бухгалтеру апаратувиконкому сільської ради, не може переконливо свідчити про наявність в неї реального конфлікту інтересів. Такий підхід до вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності є формальним та невиправданим.

Більш того, зміст п.2 ч.1 ст.28 Закону та диспозиції ч.1 ст.172-7 КУпАП дозволяє констатувати, що про реальний конфлікт інтересів безпосередньому керівнику або іншому органу повинно бути невідомо, тобто зазначений конфлікт зароджується і розвивається в рамках свідомості однієї особи, у якої можливе виникнення реального конфлікту інтересів.

Відповідно до копії протоколу 57 сесії сільської ради 6 скликання від 21.07.2015 про розгляд питання про матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань працівникам апарату управління Піщанської сільської ради доповів сільський голова, таким чином, про те, що на повістку сесії засідання сільської ради виноситься питання про надання зазначеної допомоги, в тому числі головному бухгалтеру ОСОБА_3, було відомо всім присутнім особам, у звязку з чим можна дійти висновку про відсутність приховування ОСОБА_3 наявного у неї будь-якого інтересу.

Також суддя відмічає, що відповідно до ч. 6 ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування» депутат має право ухвального голосу з усіх питань, які розглядаються на сесіях ради, а також на засіданнях постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань.

За вимогами постанови КМУ «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» №268 від 09.03.2006 умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначається органом місцевого самоврядування виходячи з умов оплати праці, встановлених для держслужбовців відповідних категорій і схем посадових окладів згідно з додатками 48-54, 57.

Зміст рішення Піщанської сільської ради від 21.07.2015 №VІ/57-2 «Про матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань працівникам апарату управління Піщанської сільської ради», ухваленого за результатами відповідного голосування, дозволяє дійти висновку, що воно прийнято відповідно до вимог Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та постанови Кабінету Міністрів України № 268 від 09.03.2006, дублює відповідні положення Постанови КМУ, не вводить будь-яких нових норм щодо оплати праці головному бухгалтеру сільської ради. Тобто, надання допомоги для вирішення соціально-побутових питань ОСОБА_3 відбулось виключно в межах, які встановлені постановою Кабінету Міністрів України та в межах фінансування органу місцевого самоврядування. Доказів зворотного протоколи про адміністративне правопорушення та додані до них документи не місять.

Враховуючи викладене, суддя доходить до висновку, що в даному випадку відсутня суперечність між приватним інтересом ОСОБА_3 як головного бухгалтера апаратувиконкому сільської ради та її представницькими повноваженнями як депутата сільської ради, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Відтак, ОСОБА_3 під час проведення 21.07.2015 сесії сільської ради не порушила п. 2, 3 ч. 1 ст.28 «Про запобігання корупції», оскільки був відсутній реальний конфлікт інтересів, а відтак відсутні й ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП.

За вказаних обставин провадження по справі відносно ОСОБА_3 необхідно закрити з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст.172-7 КУпАП.

Враховуючи, що справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_3 розглядаються одночасно, суддя вважає необхідним обєднати їх в одне провадження.

Керуючись ст.ст.247, 283-284 КУпАП України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Обєднати в одне провадження справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3за ч.1 ст.172-7 КУпАП та справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3за ч.2 ст.172-7 КУпАП, присвоїти номер провадження 3/235/811/17 (єдиний унікальний номер 235/2994/17).

Провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_3за ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 КУпАП.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя К.П. Бородавка