Номер провадження: 33/785/542/17
Номер справи місцевого суду: 521/110/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого судді Копіци О.В., розглянувши апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 06.03.2017 року відносно:

ОСОБА_3, який народився 22.03.1965 року в Тернопільській області, громадянина України, не працюючого, мешкає за адресою: м. Одеса, вул. Ген Петрова, 66/39,

- про закриття провадження по справі за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_3 закрито, у звязку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №402139 від 19.12.2016 року випливає, що 19.12.2016 року, близько 17 год. 40 хв., ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. В. Терешкової, 28В в м. Одесі, при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності такого маневру і здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, який рухався в попутному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій ОСОБА_3 порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

Закриваючи провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у діях водія автомобілю «Hyundai Tucson» ОСОБА_3, суд першої інстанції зазначив у постанові, що ОСОБА_3 виконував поворот ліворуч у своїй смузі для руху, а водій автомобілю «Mercedes C270» ОСОБА_2 перевищив допустиму швидкість руху, що і призвело до зіткнення транспортних засобів.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_2 зазначив, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню з таких підстав:

- суд 1-ої інстанції необґрунтовано дійшов до висновку, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки не врахував всі докази у справі;

- суд, обґрунтовуючи своє рішення, послався на схему ДТП, що є взагалі незрозумілим, адже вона не відповідає поясненням ОСОБА_3, наданим ним в судовому засіданні, оскільки в його поясненнях є суттєві протиріччя;

- суд не дав правової оцінки тому факту, що дії водія ОСОБА_3 знаходяться в причинному звязку з ДТП, адже він порушив абзац 2 п. 10.4 ПДР України, на що суд не звернув уваги;

- суд поверхово розглянув справу, оскільки визначення швидкості руху без наявності вимірювальних пристроїв та без проведення експертного дослідження є лише субєктивним твердженням, яке не підтверджується фактичними обставинами та матеріалами справи.

За таких обставин, ОСОБА_2 просив скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою визнати винним ОСОБА_3 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В ході апеляційного провадження, за клопотанням потерпілого ОСОБА_2, апеляційним судом було призначено авто-технічну експертизу, з метою встановлення обставин ДТП.

В судове засідання, призначене на 9 год. 30 хв. 29.08.2017 року учасники справи не зявились, про місце та час судового розгляду повідомлені своєчасно належним чином, причини неявки не повідомили, у звязку з чим апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Аналіз матеріалів справи показує, що обєктивні дані про те, хто саме з водіїв не дотримався приписів п. 10.1 Правил дорожнього руху відсутні, а кожен з водіїв наполягає на своїй правоті.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 124 КУпАП, адміністративна відповідальність наступає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до п. 1.4 Правил дорожнього руху України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Зі схеми місця ДТП, обєктивно випливає, та зазначено в постанові суду 1-ої інстанції зазначено, що, як вбачається із схеми ДТП, автомобіль ОСОБА_3 знаходився в смузі руху на відстані 30 см. від правого краю проїзної частини, а автомобіль Мерседес д/з РК 4386 ВВ на обочині, по правий бік від автомобілю ОСОБА_3 паралельно один одному. Крім того, згідно схеми, по правій смузі руху по вул. В. Терешкової наявні знаки дорожнього руху, які обмежують швидкість руху ОСОБА_2, а саме: попереджувальний знак «пагорб», який застосовується перед штучно створюваними буграми у місцях, де необхідно примусово обмежити швидкість руху транспортних засобів; заборонений знак «обмеження максимальної швидкості», згідно якого забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові, а саме 30 км. Зіткнення транспортних засобів відбулось на крайній лівій смузі руху по вул. В. Терешкової.

Встановити дійсне розташування транспортних засобів, а також відповідність схеми ДТП обставинам справи після спливу восьми місяців після ДТП при апеляційному розгляді не надалось можливим. Разом з тим, апеляційним судом вжиті всі заходи для перевірки пояснень водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_2 шляхом призначення експертизи, проте, за відсутністю вихідних даних, необхідних для проведення експертизи, Одеським НДЕКЦ МВС України було складено повідомлення №263-А від 28.07.2017 року про неможливість її проведення.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з приписами ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду справи, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не доведена матеріалами справи, а усі можливості доказування у даному конкретному випадку вичерпані.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що суд 1-ої інстанції не дав правової оцінки тому факту, що дії водія ОСОБА_3 знаходяться в причинному звязку з ДТП, адже він порушив абзац 2 п. 10.4 ПДР України, оскільки суд розглядає справу лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №402139 від 19.12.2016 року, в якому ОСОБА_3 інкримінувалось порушення вимог п.п. 10.1 ПДР.

Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що суд першої інстанції обєктивно оцінив докази, наявні в матеріалах справи, а інших, обєктивних доказів у справі немає та під час апеляційного розгляду вони не встановлені, а можливості їх отримати вичерпані.

Окрім того, відповідно до ст. 8 ОСОБА_4 України, «В Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_4 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_4 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_4 України є нормами прямої дії…».

Згідно з приписами ст. 62 ОСОБА_4 України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції забезпечив повноту, всебічність і об'єктивність судового розгляду та дійшов висновку, який відповідає фактичним обставинам справи та приписам Правил дорожнього руху, тому судове рішення є обґрунтованим і законним та під час апеляційного розгляду справи не встановлені обставини, які піддають сумніву висновок суду 1-ої інстанції.

Пунктом першим статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, у звязку з чим обєктивних підстав для скасування судового рішення немає, тому апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Оцінивши викладені вище обставини в їх сукупності, дослідивши матеріали справи, а також доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом 1-ої інстанції докази досліджені належним чином та їм надана вірна оцінка, тому не має підстав для скасування або зміни постанови суду.

Керуючись ст. ст. 7, 251, 280, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 06.03.2017 року про закриття провадження по справі відносно ОСОБА_3 у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца