Справа № 163/1800/17 Провадження №33/773/729/17 Суддя в 1 інстанції: Гайдук А. Л.
Категорія:ст.ст.471,472 МК України Доповідач: Борсук П. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" вересня 2017 р. місто Луцьк

Суддя Апеляційного суду Волинської області Борсук П.П., за участю представника Волинської митниці ДФС Пікалюка М.С., захисника ОСОБА_5 - адвоката Рудися Р.В., розглянувши апеляційні скарги кожного зокрема: т.в.о. заступника начальника Волинської митниці ДФС Шелігацького Є.С., та захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 - адвоката Рудися Р.В. на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 04 серпня 2017 року про притягнення до відповідальності ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, непрацюючого,

встановив:

Вказаною постановою судді, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. з конфіскацією в дохід держави: 4000 (чотири тисячі) Євро; 2200 (дві тисячі двісті) доларів США, вилучених згідно протоколу та опису затриманих предметів №2406/20500/17 від 13.07.2017 року і прийнятих 14.07.2017 року бухгалтерією Волинської митниці ДФС, згідно квитанцій до прибуткового касового ордера за №54 та №54.

Провадження у справі за ст.472 МК України закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення.

Стягнуто з ОСОБА_5 в дохід держави 320 грн. судового збору.

Даною постановою судді, ОСОБА_5 притягнуто до відповідальності за те, що він 13 липня 2017 року слідуючи з України в Республіку Польща через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС, в якості водія автомобіля марки «ВАЗ - 21723», державний номерний знак НОМЕР_1, порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю «зелений коридор», передбачений постановою правління Національного банку України №148 від 27.05.2008 року «Про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України», переміщуючи при собі, в дорожній (наплечевій) сумці понад дозволену норму 10 000 Євро, іноземну валюту, а саме: 4000 Євро та 2200 доларів США.

Він, при тих же обставинах не задекларував за встановленою формою вказану валюту, яка підлягала обов'язковому письмовому декларуванню, використавши всупереч положенням ст.ст.257, 366, 374 МК України «зелений коридор» як форму декларування шляхом вчинення дії.

Дії ОСОБА_5 органом доходів та зборів кваліфіковано за статтями 471, 472 МК України.

Не погодившись із такою постановою, т.в.о. заступник начальника Волинської митниці ДФС Шелігацький Є.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати на прийняти нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_5 у порушенні митних правил за ст.ст.471, 472 МК України та накласти на нього стягнення в межах санкцій даних норм Закону. Висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України вважає безпідставним, оскільки він обравши спрощену форму митного контролю «зелений коридор», отримавши при цьому відповідний талон для проходження даним коридором, порушив вимоги ст.366 МК України. Вказує, що в матеріалах справи наявні достатні докази того, що ОСОБА_5 вчинив також адміністративне правопорушення, передбачене ст.472 МК України.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 - адвокат Рудись Р.В. в своїй поданій апеляційній скарзі не погоджуючись із вказаною постановою судді в частині накладення на ОСОБА_5 стягнення за правопорушення, передбачене ст.471 МК України просить її скасувати та постановити нову, якою провадження у справі в цій частині закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Стверджує, що в діях ОСОБА_5 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, оскільки він не знав, що в його сумці знаходилася сума валюти, яка перевищує допустиму до вивезення з України норму, так як сумку з речами в дорогу йому збирала дружина, і не повідомила про суму коштів, яка знаходилась в її середині. Умислу на приховування валюти ОСОБА_5 не мав.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та матеріали справи, заслухавши думку осіб, що беруть участь у провадженні, які кожен окремо підтримали свої скарги та заперечили інші скарги, приходжу до висновку, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно із ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст.489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції при прийнятті судового рішення були дотримані в повній мірі.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_5 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, за обставин вказаних в оскаржуваній постанові, ґрунтується на досліджених та належно оцінених судом доказах.

Кваліфікація дій ОСОБА_5 за ст.471 МК України є вірною.

Так, п.2 розділу 2 Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 148 від 27.05.2008 року (далі по тексту - Інструкція) передбачено, що фізична особа - резидент має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що перевищує в

еквіваленті 10 000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі та за наявності документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах), та квитанції про здійснення валютно-обмінної операції з цією готівкою, якщо така мала місце, виключно на ту суму, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро.

Строк дії таких документів становить 90 календарних днів починаючи з дня зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах)/дати видачі довідки про виплату готівки закордонною дипломатичною установою України.

Тобто, з огляду на вказані положення Інструкції в розрізі вимог ч.4 ст.374 МК України, при переміщенні через пункти пропуску для автомобільного сполучення валюти понад 10 000 Євро, громадяни зобов'язані обрати загальну смугу пропуску «червоний коридор», подати письмову декларацію та підтверджуючі документи про зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах) на ту суму, що перевищує еквівалент у 10 000 Євро, та сплатити митні платежі в порядку, передбаченому ч.6 ст.366, ч.4 ст.374 МК України.

Частиною 7 розділу 1 Інструкції передбачено, що фізична особа, юридична особа несуть відповідальність за недекларування готівки і банківських металів, що переміщуються через митний кордон України, відповідно до законодавства України.

Доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст.471 МК України, підтверджується перевіреними і дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку: протоколом про порушення митних правил №2406/20500/17 від 13.07.2017 року; актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу; контрольним талоном для проходження по «зеленому коридору» та письмовими поясненнями самого ОСОБА_5, в яких останній підтвердив сам факт переміщення через державний кордон, понад дозволену норму 10000 Євро іноземної валюти, а саме: 4000 Євро та 2200 доларів США (а.с.1-8).

При цьому доводи ОСОБА_5 та його захисника про те, що перший не знав, що у нього в дорожній сумці знаходиться іноземна валюта, розмір якої перевищує дозволену норму, не заслуговують на увагу суду, оскільки як правильно вказав суд першої інстанції, такі твердження не спростовують його винуватості у вчиненні порушення митних правил.

Докази, надані захисником на підтвердження законності походження переміщуваної валюти, не спростовують доведеність винуватості ОСОБА_5, оскільки останній порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, перемістивши через митний кордон України валюту понад норму переміщення (10 000 євро).

Усі доводи ОСОБА_5 та його захисника, які викладені в апеляційній скарзі та були наведені в ході розгляду справи апеляційним судом щодо незаконності судового рішення, на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_5 адміністративної відповідальності, передбаченої ст.471 МК України шляхом закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Враховуючи вищенаведені та зібрані у справі докази, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що в діях ОСОБА_5 наявний склад правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, тому правильно визнав його винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та врахувавши положення ст.33 КУпАП наклав стягнення в межах санкції ст.471 МК України.

А тому, апеляційна скарга захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 - адвоката Рудися Р.В. підлягає залишенню без задоволення.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правильного висновку про відсутність в діях ОСОБА_5 складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України з врахуванням наступного.

Адміністративним правопорушенням за диспозицією ст.472 МК України, є недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Об'єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується дією (недостовірне декларування), або ж бездіяльністю (недекларування). Тобто, це незаявлення за встановленою письмовою, усною, або будь-якою іншою формою відомостей або заявлення недостовірних відомостей про товари, їх митного режиму і інших відомостей для митної мети.

У протоколі про порушення митних правил №2406/20500/17 від 13.07.2017 року, складеному відносно ОСОБА_5 не розкрито об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, яка передбачає відповідальність за незавлення за встановленою формою точних і достовірних відомостей про товари, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

З цього протоколу не зрозуміло, в чому полягає дане правопорушення, якими діями правопорушника воно вчинено і чим це підтверджується.

Суддя першої інстанції, розглядаючи справу, звернув на це увагу, як і на вимоги ч.6 ст.366 МК України, згідно якої, обравши проходження через «зелений коридор», особа звільняється від подання письмової митної декларації, та в своїй постанові при викладенні суті вчиненого правопорушення обґрунтовано про це зазначив.

Доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_5 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, митним органом надано не було.

Як було встановлено в ході розгляду справи судом першої інстанції, що також підтвердилось при апеляційному розгляді, у відповідності до досліджених матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_5 смугою митного контролю «червоний коридор» не слідував, її не перетинав, а працівниками митниці не надавалась можливість заповнення декларації.

Зі змісту статей 257, 366 МК України та диспозиції статті 472 МК України вбачається, що за ст.472 МК України кваліфікуються діяння осіб, які переміщуються через митний кордон України смугою митного контролю «червоний коридор» і допустили зазначене у диспозиції цієї статті Митного кодексу порушення митних правил.

ОСОБА_5 допустив порушення порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, що повністю охоплюється диспозицією ст.471 МК України і такі дії додаткової кваліфікації за ст.472 МК України не потребують.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_5 складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України у зв'язку з чим вірно закрив провадження у справі в цій частині на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення з підстав викладених в апеляційній скарзі Волинської митниці ДФС, апеляційний суд не вбачає, а тому вона підлягає залишенню без задоволення.

З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді Любомльського районного суду Волинської області від 04 серпня 2017 року є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування чи зміни з мотивів, викладених в апеляційних скаргах осіб, які беруть участь у провадженні, не вбачається.

Відповідно до ч.7 ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.294 КУпАП,

постановив:

Апеляційні скарги т.в.о. заступника начальника Волинської митниці ДФС Шелігацького Є.С., та захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 - адвоката Рудися Р.В. залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 04 серпня 2017 року щодо ОСОБА_5 - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської бласті П.П.Борсук