ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
___________________________________________________________________________
№ 201/41/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2017 рокум. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Гончаренко В.М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Дніпрі, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: Дніпропетровська область, Петриківський район, смт. Курилівка, вул. Дзержинського, 53, притягнутого за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Інспектором патрульної поліції складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1, відповідно до якого останній 18 листопада 2016 року о 03 годині 30 хвилин, керуючи транспортним засобом «Дачія», д/н НОМЕР_1, рухався в районі буд. № 67 по пр. Гагаріна в м. Дніпрі, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкіри обличчя, почервоніння очей). Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 з'явився до суду, свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що його незаконно зупинили, потім співробітники поліції почали йому грубили та звинувачувати в тому, що він знаходиться в стані сп'яніння. У зв'язку з даним інцидентом він після цього потрапив до лікарні та переніс моральні страждання.

Ознайомившись з матеріалами справи, вважаю, що дана адміністративна справа підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності, по наступним підставам.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дана стаття Закону за способом свого викладення є бланкетною нормою права та передбачає відповідальність за порушення певних правил поведінки, що встановлюються іншими нормативно-правовими актами, в даному випадку Правилами дорожнього руху. Зокрема, в зазначеному протоколі вказано, що особою, яка притягається до адміністративної відповідальності було порушено п. 2.9 «а» ПДР, що приписує заборону керування транспортними засобами водіям в стані алкогольного сп'яніння, тобто, нормативний акт, що за твердженням співробітників поліції порушив ОСОБА_1, забороняє останньому керувати автомобілем, зокрема виконувати функції водія під час руху такого засобу, що рухається своїм ходом, знаходячись в стані сп'яніння. Проте суть правопорушення викладена в змісті протоколу вказує на те, що водій транспортного засобу лише має ознаки алкогольного сп'яніння, а не перебуває в такому стані за кермом, більш того, відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 3195 від 18 листопада 2016 року, у водія ОСОБА_1 взагалі не було встановлено будь-якого стану сп'яніння.

Таким чином, вбачається безпідставним звинувачення ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9 «а» ПДР, відповідальність за порушення якого передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки єдиною підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення в даному випадку, відповідно до абзацу 2 пункту 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, є підтвердження стану сп'яніння в результаті огляду водія транспортного засобу.

Враховуючи, що згідно ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення може бути складено уповноваженою посадовою особою лише в разі вчинення адміністративного правопорушення, приходжу до висновку, що інспектором патрульної поліції було порушено його дискреційні повноваження, так як протокол серії АП2 № 032508 від 18 листопада 2016 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП було складено без встановлення у нього відповідного стану сп'яніння, а отже адміністративного правопорушення не було вчинено, а дії водія не містили в собі будь-яких порушень правил поведінки, які б підлягали протиправно-правовій кваліфікації. Дискреційні повноваження органу державної влади визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема рішення у справі «Довженко проти України» від 12 січня 2012 року, яке набуло статусу остаточного 12 квітня 2012 року), який в своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками влади, виходячи із відповідності таких повноважень принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі прийнятого органом. Отже, в ситуації, що склалась, ОСОБА_1 було зайво поставлено у провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як наслідок це призвело до порушення принципу верховенства права, через критерій відповідності якого повинні здійснюватися повноваження уповноважених посадових осіб на складання відповідного протоколу. Слід визнати недопустимою таку поведінку посадових осіб патрульної поліції, оскільки внаслідок їх правозастосовної інтелектуально-вольової діяльності, було безпідставно звинувачено особу.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину органом поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, притягнутого за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набрала чинності:

Суддя:ОСОБА_2