Справа № 474/610/17
Провадження № 3/474/221/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

14.09.17 року смт. Врадіївка

Суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області Сокол Ф.Г., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, матеріали по якій надійшли з дорожнього нагляду Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, місце проживання вул. ОСОБА_3 (ОСОБА_4), 73, смт. Врадіївка, Миколаївської області, який раніше притягувався до адміністративної відповідальності: 30.01.2017р. Врадіївським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст.130 КУпАП - штраф у розмірі 10 200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

16.08.2017р. до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 018283 від 13.08.2017р., згідно якого 13.08.2017р. о 00 год. 10 хв. водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки Citroen Berlingo д/н СLAT 173 в стані алкогольного сп'яніння, про що свідчить висновок № 31 від 13.08.2017р., щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння Врадіївської центральної районної лікарні. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Під час розгляду справи ОСОБА_1, якому роз'яснені судом положення ст. 268 КУпАП, вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, при обставинах вказаних у протоколі, не визнав та пояснив, що тієї ночі не керував транспортним засобом, а лише шукав сигарети в салоні автомобіля для чого включив освітлення. Також пояснив, що на місці стоянки транспортного засобу працівники поліції не пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, а відразу після того як він відмовився проїхати з ними наділо на нього кайданки та відвезли у поліцейський відділок. Після чого повезли до лікарні де він відмовився від проходження медичного огляду, надавати пояснення та від підпису акту медичного огляду та протоколу. Також зазначив, що під час складення протоколу йому його права не роз'яснювалися.

Захисник ОСОБА_2 просив провадження у справі закрити, в звязку з недоведеністю вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Згідно показань інспектора з нагляду за дорожнім рухом Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області старшого сержанта поліції ОСОБА_5, який складав протокол про адміністративне правопорушення, вбачається, що під час чергування він з напарником помітили автомобіль, який здійснював розворот з узбіччя та в подальшому заїхав в провулок. Після того, як він через 30 с. заїхав у провулок на службовому автомобілі, то побачив автомобіль з увімкненими задніми габаритними вогнями в якому сидів ОСОБА_1, при цьому свідок зазначив, що вважає, що це той самий автомобіль, який рухався. Представившись відповідач запропонував надати документи на автомобіль, а оскільки позивач почав опиратися та втікати, останнього було затримано та доставлено до Врадіївського РВ ГУНП в Миколаївській області, де був складений протокол про адміністративне затримання. Пізніше позивача доставлено до Врадіївської центральної районної лікарні для проходження огляду на стан сп'яніння, однак оскільки останній відмовлявся від підпису та надання пояснень було запрошено двоє свідків, які це посвідчили. Свідок повідомив, що на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не пропонувалося пройти огляд на стан сп'яніння, оскільки це було неможливим через супротив останнього.

З показань свідка ОСОБА_6 слідує, що в ніч з 12 на 13 серпня 2017р. він разом з позивачем перебував у нього на території домоволодіння. В той час коли позивач пішов до автомобіля взяти цигарки, до останнього під'їхав патрульний автомобіль поліції після чого між позивачем та працівниками поліції розпочалася сварка. Свідок також повідомив, що того дня він прийшов до ОСОБА_1 надвечір та неостанній протягом цього часу не керував транспортним засобом.

Частиною 2 ст. 130 КУпАП, передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення, склад якого полягає у повторному протягом року вчиненні будь-якого з порушень, передбачених частиною першої цієї статті, а саме у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за яке передбачена відповідальність у вигляді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

При цьому, слід зазначити, що альтернативи застосування іншого адміністративного стягнення санкція ч. 2 ст. 130 КУпАП не передбачає.

Згідно п.п. а п. 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Пунктами 2 та 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України № 1452/735 від 09.11.2015р. (далі - Інструкція) визначено, що огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного спяніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п. 6 та 7 розділу І Інструкції, огляд на стан спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоровя).

У відповідності до п.п. 6 та 7 розділу ІІ Інструкції, огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Установлення стану алкогольного спяніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Згідно п. 9 розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоровя, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до п. 10 розділу ІІ Інструкції, результати огляду на стан спяніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі - акт огляду). У випадку установлення стану спяніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Розділом ІІІ Інструкції визначено порядок проведення огляду на стан спяніння в закладах охорони здоровя і оформлення його результатів.

Відповідно до ч.ч. 3-6 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Розглянувши матеріали справи вважаю встановленим наступне.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 13.08.2017р. о 00 год. 10 хв. спростовується показаннями свідка ОСОБА_6, при чому матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Крім того з показань інспектора з нагляду за дорожнім рухом Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області старшого сержанта поліції ОСОБА_5 слідує, що з моменту коли він помітив автомобіль на узбіччі та до моменту коли він побачив автомобіль ОСОБА_1 пройшло 30 секунд, причому автомобіль протягом цього часу візуально останнім не спостерігався, а тому не можливо з впевненістю говорити, що автомобіль ОСОБА_1 є тим автомобілем, який був помічений працівниками поліції на узбіччі.

Також слід зазначити, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а відтак порушення п.п. а п. 2.9. Правил дорожнього руху України, хоча з матеріалів справи, зокрема пояснень ОСОБА_1, інспектора з нагляду за дорожнім рухом Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області старшого сержанта поліції ОСОБА_5, висновку щодо результатів медичного огляду від 13.08.2017р., письмових пояснень свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 від 13.08.2017р. вбачається, що ОСОБА_1 на місці транспортного засобу не пропонувалося пройти огляд на стан сп'яніння, останній відмовився від проходження такого огляду в закладі охорони здоров'я, при чому на цей огляд його було доставлено з порушенням приписів Інструкції після спливу двох годин.

Вищевикладене свідчить про порушення ОСОБА_1 п. 2.5. Правил дорожнього руху України, який передбачає обов'язок водії пройти огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння, що в свою чергу, свідчить про не відповідність фактам зафіксованим в протоколі про адміністративне правопорушення фактичним обставинам вчинення справи.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положення ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ч.ч. 1-3 ст 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010р. № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Положеннями ст.ст. 251, 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі ОСОБА_7 де Рібермон проти Франції Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

З наданих матеріалів справи про адміністративне правопорушення неможливо поза розумним сумнівом встановити вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Вважаю, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, що має суттєве значення для вирішення справи по суті, та унеможливлює винесення постанови про визнання правопорушника винним.

З огляду на викладене, за відсутності інших об'єктивних джерел фактичних даних про обставини, що підлягають доказуванню в цій справі, дані, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення.

З урахування вищенаведеного, згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі належить закрити, якщо судом встановлено, що в діях особи у відношенні якої, складено протокол про адміністративні правопорушення, відсутні склад і подія адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 130, 221, 247, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП закрити у зв'язку із відсутню складу і події адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову може бути подано до апеляційного суду Миколаївської області через Врадіївський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ф.Г. Сокол