АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/506/17 Справа № 712/7128/17 Головуючий по 1 інстанції Соколишина Л. Б.
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Іваненко І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" серпня 2017 р. м. Черкаси

Суддя Апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, його захисника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 04 серпня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1, не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень та один рік позбавлення права керування транспортними засобами; стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 320 коп., -

в с т а н о в и в :

Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 04 серпня 2017 року ОСОБА_3 визнаний винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у тому, що він 04 червня 2017 року о 14 год. 35 хв. по вул. Шевченка, 228/3, с. Свидівок Черкаського району Черкаської області керував мотоциклом МТ 10 «Дніпро» без державного номерного знаку з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 04 серпня 2017 року та закрити провадження у справі, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Також просить викликати та допитати в якості свідка ОСОБА_5

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги його пояснення про те, що дійсно 04.06.2017 р. він приїхав на мотоциклі до магазину, пив пиво, але за кермо мотоцикла не сідав і не мав наміру сідати, зокрема двигун мотоцикла не був заведений. Тому вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під керуванням транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Тобто керування - це активні дії водія.

Крім того, місцевий суд посилається на письмові пояснення ОСОБА_6, однак, вказує апелянт, в матеріалах справи відсутні пояснення цієї особи. При цьому в матеріалах справи наявні пояснення ОСОБА_5, який не був викликаний в судове засідання для надання показів. Також вказує, що суд, ухваливши рішення про позбавлення його права керування транспортними засобами, не врахував, що прав на керування транспортними засобами обвинувачений не має і ніколи їх не отримував.

В судовому засіданні ОСОБА_3, підтримавши апеляційну скаргу, просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі. Захисник підтримав позицію апелянта. ОСОБА_3 пояснив, що він тверезий приїхав на мотоциклі до магазину, де дійсно вживав пиво, однак не мав наміру сідати далі за кермо і не керував мотоциклом в стані сп'яніння. Натомість поліцейський ОСОБА_5, який того дня на службі не перебував, маючи до нього давню неприязнь, свідомо неправдиво обвинуватив його у вчиненні правопорушення, викликавши своїх знайомих-поліцейських, які сфальсифікували справу.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показав, що він є працівником поліції, який того дня не був на службі, адже перебував у відпустці. Біля магазину він побачив водія, який сів за кермо мотоцикла з явними ознаками алкогольного сп'яніння і почав рух. Він зупинив водія, забрав у нього ключ від мотоцикла і поставив вимогу припинити керування транспортним засобом в стані сп'яніння. У відповідь на це ОСОБА_3 почав лаятися, конфліктувати, й він був вимушений викликати поліцейський патруль, який надалі оформив відмову ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння.

Поліцейський ОСОБА_8 у судовому засіданні показав, що він разом з іншими поліцейськими прибув на виклик у с. Свидівок. З'ясувалося, що ОСОБА_3 був з явними ознаками алкогольного сп'яніння, не мав жодних документів на мотоцикл, посвідчення водія тощо, поводився зухвало і агресивно, у зв'язку з чим було застосоване адміністративне затримання. Від проходження огляду на стан сп'яніння він категорично відмовився.

Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя вважає наступне.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Суддя апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції першої інстанції цілком обґрунтовано встановлений факт вчинення ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп'яніння. Це обґрунтовано встановлюється даними протоколу про адміністративне правопорушення, а також показами свідка ОСОБА_5, який був безпосередньо допитаний в суді апеляційної інстанції.

Те, що факт правопорушення було виявлено поліцейським, який не перебував в цей момент на службі, суд не вбачає перешкодою у процесу притягнення особи до адміністративної відповідальності, адже відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов'язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вбачає, що застосування до ОСОБА_3 стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом є неможливим, адже відповідно до наявних матеріалів справи, зокрема відповіді начальника Територіального сервісного центру № 7141 від 16 серпня 2017 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, посвідчення водія не отримував.

Таким чином, враховуючи позицію Верховного Суду України, викладену у п. 21 постанови пленуму від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суд апеляційної інстанції вбачає, що застосування до особи стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, якщо такого права особа ніколи не отримувала, є неможливим.

Тому, враховуючи викладене вище та керуючись ст. 247, 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 04 серпня 2017 року відносно ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати в частині застосування до ОСОБА_3 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко