АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/753/17 Головуючий у І-й інстанції - Сенчишин Ф.М.
Справа № 199/3616/17-п Головуючий в ІІ інстанції - Мазниця А.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Дніпро, громадянина України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, та стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, 22 травня 2017 року о 01 год. 15 хв. ОСОБА_1 в районі будинку № 752 по вул. Передовій у м. Дніпро керував автомобілем «ВАЗ 2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя), та від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, скоївши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження у справі закрити.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, зазначає, що з оскаржуваною постановою він не згоден, вважає, що судом здійснено поверхневий розгляд провадження з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до винесення невмотивованої постанови.

Зазначає, що він дійсно керував 22.05 2017 року автомобілем ВАЗ 2101 та о 01.15 год. був зупинений патрульними поліції та погодився пройти огляд на стан сп'яніння з допомогою приладу Драгер, який було проведено без свідків та без належного його оформлення, а крім того з його результатами він був не згоден та наполягав на проходженні медичного огляду, однак йому було відмовлено та працівник поліції наполягав на тому щоб він поставив підпис в протоколі, і їхав самостійно до медичного закладу та проходив огляд на стан сп'яніння, і якщо висновок покаже відсутність алкогольного сп'яніння, то провадження буде закрите. Разом з тим, коли він пройшов такий огляд та приїхав до поліції, то був повідомлений, що результати огляду він має пред'явити в суді.

Також вказує, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього складали інші поліцейські ніж ті, що його зупинили та проводили огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу "Драгер", а отже ці поліцейські не були очевидцями обставин, що стали підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також ними, як і раніше, апелянту не було запропоновано пройти медичний огляд у лікарні.

Вказує, що факт проходження ним огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» підтверджується наявним відеодоказом, а також цей факт не заперечували і поліцейські, які були допитані в суді. Разом з тим, процедура такого огляду дотримана не була, відповідний акт не складався і до матеріалів справи не залучався.

Зазначає, що у складеному щодо нього протоколі взагалі не зазначено свідків, а долучені пояснення свідків до матеріалів провадження є неналежними, оскільки ці свідки пояснили, що в їх присутності він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння, а письмові пояснення вони просто підписали.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_3, які на задоволенні апеляційної скарги наполягали, показання свідка ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступного.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, які підтверджуються належними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП, який був підписаний ОСОБА_5 без зауважень; письмовими поясненнями ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які були залучені в якості понятих при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, з яких вбачається, що в їх присутності саме водій ОСОБА_1 відмовився на вимогу працівників поліції пройти огляд для встановлення стану алкогольного сп'яніння; рапортом поліцейського; показаннями допитаних у судовому засіданні співробітників патрульної поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_2; показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_7

Детально проаналізувавши в оскаржуваній постанові ці та інші докази, суд першої інстанції дав їм належну оцінку, як кожному окремо, так і їх сукупності, з якою суд апеляційної інстанції погоджується, оскільки вона відповідає дійсному змісту цих доказів та обставин, що ними встановлені.

Вказаними доказами об'єктивно підтверджується, що у вказані у постанові день, час та у місці ОСОБА_1, керуючи автомобілем "ВАЗ 2101", був зупинений співробітниками патрульної поліції у зв'язку з допущеним ним порушенням Правил дорожнього руху та при спілкуванні останні виявили в нього ознаки алкогольного сп'яніння. На їх пропозицію ОСОБА_1 пройшов перевірку за допомогою приладу "Драгер", яка встановила наявність алкоголю в повітрі, що ним видихалося, у 0,42 проміле.

При цьому, згідно відеозапису, сам ОСОБА_1 не заперечував, що попередньо вживав алкогольні напої, хоча і вказував, що після цього пройшов тривалий час, а у подальшому сам правопорушник та особи, що перебували разом з ним, намагалися умовити співробітників поліції анулювати результати перевірки на алкоголь та не складати протокол про адміністративне правопорушення, посилаючись на вагітність дружини правопорушника, малозначність порушення та інші обставини.

Вказані результати огляду за допомогою приладу "Драгер" не могли бути використані як доказ перебування особи у стані алкогольного сп'яніння зважаючи на те, що для його проведення не були залучені поняті, втім вони дозволяли ґрунтовно припускати, що водій ОСОБА_1 перебуває у такому стані, та продовжити відповідні процедури. У подальшому останній у присутності понятих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмовився від проходження як належного огляду на місці за допомогою приладу "Драгер", так від огляду у медичному закладі.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об'єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного сп'яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою для вимоги пройти медичний огляд.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього, уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, та доведеність вини правопорушника поза розумним сумнівом.

Доводи апеляційної скарги такого висновку не спростовують зважаючи на те, що в частині неправильного, на думку апелянта, встановлення судом фактичних обставин справи вони полягають у переоцінці наявних доказів з наданням їм тенденційної, упередженої оцінки на користь апелянта, а в частині порушень вимог закону, що на його думку були допущені, ґрунтуються на його власному суб'єктивному тлумаченні змісту відповідних норм.

Так, посилання ОСОБА_1 на відсутність в матеріалах справи результатів проведеного огляду за допомогою приладу "Драгер", на допущені при цьому порушення, а також на результати проходження ним огляду у медичному закладі о 04:00 годин 22.05.2017 р., під час якого ознак сп'яніння виявлено не було, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності виключно за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння, а отже стан, в якому він фактично перебував на той час, та докази, якими цей стан підтверджується, значення для кваліфікації його дій не мають.

Посилання апелянта на те, що на наявному в матеріалах справи відеозаписі з нагрудних камер співробітників поліції не зафіксований момент часу, коли він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, а з наявних фрагментів можна зробити висновок, що він погоджувався пройти відповідний медичний огляд у закладі охорони здоров'я, не обґрунтовують вимоги апеляційної скарги.

Даний відеозапис має фрагментарний характер та не містить повної фіксації перебігу подій, зокрема ним не зафіксовані будь-які події за участю понятих ОСОБА_6 та ОСОБА_7, при яких відбулася відмова від проходження огляду на стан сп'яніння, факт присутності яких при складанні протоколу про адміністративне правопорушення сторона захисту не заперечувала, як не зафіксований цим відеозаписом і момент складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення. Разом з тим, факт відмови правопорушника від вказаного огляду був достовірно встановлений судом першої інстанції з інших доказів, в тому числі з протоколу про адміністративне правопорушення, письмових пояснень понятих, показань допитаних у судовому засіданні свідків, що спростовує відповідні доводи апеляційної скарги.

Не можуть бути взяті до уваги як такі, що не ґрунтуються на законі, і посилання апелянта на те, що його зупинив один екіпаж патрульної поліції, а протокол про адміністративне правопорушення був складений іншим екіпажем, що під'їхав пізніше, оскільки за змістом ст. ст. 254, 255 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення складається посадовою особою, що має для цього відповідні повноваження, і вказана особа не обов'язково має самостійно виявити таке правопорушення. Крім того, факт керування ОСОБА_1 автомобілем підтверджений поза розумним сумнівом, в тому числі відеозаписом, а відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння мала місце у присутності того співробітника поліції, що склав вказаний протокол.

Показання свідка ОСОБА_4 суд апеляційної інстанції оцінює критично та не вважає їх такими, що достатньою мірою обгрунтовують вимоги апеляційної скарги, зважаючи на те, що вони виходять від особи, що перебуває у дружніх стосунках з апелянтом, та суперечать сукупності інших доказів, що узгоджуються між собою.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2017 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.А. Мазниця