Справа № 461/3221/17 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 33/783/755/17 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2017 року Апеляційний суд Львівської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, з участю представника Львівської митниці ДФС ОСОБА_2, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 01 червня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене ч.1 ст. 483 МК України,-

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 100% вартості товару, що був предметом порушення митних правил, а саме 3690,00 грн. та конфіскації в дохід держави предмету порушення митних правил, вилученого згідно з протоколом про порушення митних правил №0344/209000015/17 від 01.02.2017 року, а саме: мясо мелене морожене в герметичній упаковці по 0,5 кг., 40 шт., вагою 20,0 кг., язик воловий морожений в поліетиленовій упаковці, 29 кг., загальною вагою 49 кг. та вартістю 3690,00 грн.

Затриманий згідно з протоколом №0344/209000015/17 від 01.02.2017 року транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN GOLF 1,9 TDI», реєстраційний номер RJA11211, VIN:WVWZZZ1JZXD524053, 1999 року випуску, з дизельним двигуном обємом 1896 см.куб., 81,0 кВт. з ключем запалення, пробіг якого становить 382075 км., контрольний талон для проходження митного контролю по «зеленому коридору» на 1 арк., польське свідоцтво про реєстрацію ТЗ DR/BAL1718284 на 1 арк. конфісковано в дохід держави.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ЛНДІСЕ 5744,00 грн. вартості проведеної експертизи, - 15 581,62 грн. витрат за зберігання на складі митниці на користь Львівської митниці ДФС та судовий збір в розмірі 320,00 грн. в користь ДСА України.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_3 визнано винним у тому, що він 01.02.2017 року близько 15 год. 00 хв. в зону митного контролю МАПП «Краковець» заїхав автомобілем марки «VOLKSWAGEN GOLF», р/н RJA11211, який прямував з ОСОБА_5 в Україну по смузі руху спрощеного митного контролю «зелений коридор». Під час його огляду було виявлено прихований від митного контролю товар, а саме: 40 герметичних упаковок по 0,5 кг. мяса меленого мороженого та 29 кг. язика волового мороженого. Даний товар був розміщений частково в задньому бампері, доступ до якого став можливим після демонтажу заднього номерного знаку, за яким був вирізаний отвір розміром 15х7 см., частково в запасному колесі, частково під капотом автомобіля, частково в панелі приладів за декоративною накладкою «AIRBAG», доступ до якого став можливим після демонтажу декоративної накладки.

Таким чином ОСОБА_3, намагаючись перемістити товари, що є обмеженими для переміщення через митний кордон України в таких кількостях, вчинив дії спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України шляхом приховування їх від митного контролю з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів і способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, не заперечуючи фактичних обставин справи, просить постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 01 червня 2017 року скасувати та звільнити його від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП за малозначністю вчинення адміністративного правопорушення, й повернути автомобіль марки «VOLKSWAGEN GOLF 1,9 TDI», реєстраційний номер RJA11211.

Свої апеляційні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що суддя місцевого суду не врахував те, що він намагався перемістити через митний кордон України невелику кількість предметів порушення митних правил, а їх загальна вартість значно менша вартості транспортного засобу.

Окрім цього, на його переконання, оскільки конфіскований товар та транспортний засіб йому не повертаються, рішення про стягнення з нього витрат за зберігання товару на складі митниці є незаконним.

Також, на його переконання, суддя місцевого суду в повній мірі не зясував усіх обставин справи, оскільки конфіскований автомобіль не належить йому на праві власності, а він ним лише користується, конструктивні зміни він не вносив, а лише скористався ними.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його адвоката на підтримання поданої апеляційної скарги, представника митниці, який вважає рішення суду першої інстанції законним й обгрунтованим, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

Висновок судді місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_3 складу порушення митних правил, передбачене ч.1 ст.483 МК України, є вірним, прийнятим за результатом всебічного, повного й обєктивного дослідження усіх обставин справи, що ґрунтується на сукупності зібраних та перевірених доказів, що ніким не оспорюється.

Зокрема, вина ОСОБА_3 підтверджується протоколом про порушення митних правил від 01 лютого 2017 року №0344/209000015/17 (а.с.1-4), письмовими поясненнями ОСОБА_3, наданими працівникам митного органу (а.с.5), актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (а.с.8) та фототаблицею до нього (а.с.9), висновком судової автотехнічної, трасологічної та автотоварознавчої експертизи від 14 квітня 2017 року №746/747/748 (а.с.19-25).

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги щодо заперечення факту внесення конструктивних змін у транспортний засіб є безпідставними, оскільки невнесення самим ОСОБА_3 конструктивних змін у конструкцію автомобіля, поряд з тим використання таких, не впливає на обсяг вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Санкцією ч.1 ст.483 МК України за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю передбачено відповідальність у виді накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Відповідно до ст. 23, 33 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами. При вирішенні питання про накладення стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступень його вини, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Ураховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності за порушення митних правил не притягувався, як встановлено апеляційним судом, на утриманні в такого неповнолітніх дітей та осіб похилого віку немає, а також зважаючи на вид та розмір, передбаченого покарання, мету призначення покарання та співрозмірність можливого покарання вчиненому правопорушенню, тобто принципу розумності призначення, апеляційний суд приходить до переконання, що суддя місцевого суду, дотримавшись вимог ст.ст.23, 33 КУпАП, обрав ОСОБА_3 необхідне й достатнє адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.483 МК України.

Оскільки ОСОБА_3 не наведено обставин, які б істотно знижували суспільну небезпеку вчиненого діяння та завданих збитків, й такі не встановлені апеляційним судом, застосування такого виховного заходу, як усне зауваження, на переконання апеляційного суду, не буде достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення новихправопорушень, відтак підстав для застосування ст.22 КУпАП не вбачається.

Покликання апелянта на те, що транспортний засіб є єдиним джерелом його доходу це обставина, яка враховується при обранні адміністративного стягнення, однак така не може визнаватися підставою для звільнення від адміністративної відповідальності у звязку із малозначністю правопорушення.

Щодо доводів апеляційної скарги про безпідставність накладення на ОСОБА_3 стягнення витрат за зберігання товару, транспортного засобу на складі митниці, то такі не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Частиною третьою ст. 520 МК України визначено, що порядок відшкодування витрат у справі про порушення митних правил, обчислення сум, що підлягають відшкодуванню, а також порядок розпорядження отриманими коштами встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до п.2 розділу I Порядку обчислення сум витрат у справах про порушення митних правил та їх відшкодування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15 червня 2012 року № 731, до витрат у справі про порушення митних правил належать, зокрема витрати на зберігання транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю (крім транспортних засобів комерційного призначення, які використовуються виключно для перевезення пасажирів і товарів через митний кордон України за визначеними маршрутами та рейсами, що здійснюються відповідно до розкладу руху на підставі міжнародних договорів, укладених відповідно до закону), а також транспортних засобів, що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України поза місцем розташування митного органу.

Відповідно до п.1 Розділу ІІІ вказаного Порядку, витрати митного органу за зберігання товарів, транспортних засобів, тимчасово вилучених у справі про порушення митних правил, понесені в ході провадження та розгляду справи, відшкодовуються в порядку, визначеному статтями 519 та 520 Митного кодексу України.

Згідно з п.6 Розділу ІІ Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15 червня 2012 року № 731, витрати на зберігання товарів, транспортних засобів, тимчасово вилучених у справі про порушення митних правил та розміщених на складах, що належать митним органам, розраховуються з дня їх фактичного розміщення на цих складах відповідно до Розмірів відшкодувань за зберігання на складах митних органів товарів і транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 15 червня 2012 року № 731.

Згідно з ч.1 ст. 519 МК України, витрати у справі про порушення митних правил складаються з видатків на інвентаризацію, зберігання, перевезення (пересилання товарів), транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 МК України, а також з інших понесених митним органом витрат на провадження або розгляд справи.

Таким чином, митним законодавством покладено обовязок на правопорушника відшкодувати витрати митного органу, повязані зі зберіганням товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, з дня їх фактичного розміщення на цих складах.

Відповідно до висновку судової автотехнічної, трасологічної та автотоварознавчої експертизи від 14 квітня 2017 року №746/747/748 (а.с.19-25), у заводську конструкцію кузова автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF 1,9 TDI», реєстраційний номер RJA11211, VIN:WVWZZZ1JZXD524053, внесено конструктивні зміни, тобто такий містить спеціально виготовлені сховища, в яких приховувався товар.

З огляду на наведене, суддею суду першої інстанції обґрунтовано стягнуто з ОСОБА_3 витрати за зберігання товару та транспортного засобу на складі митниці.

Покликання апелянта на п.2 розділу ІІІ вказаного Порядку як на підставу скасування рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання витрат за зберігання на складі митниці є безпідставними, оскільки вказана норма регулює порядок відшкодування витрат після набрання законної сили рішенням, винесеним у справі про порушення митних правил, тобто після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Ураховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова судді є законною й обґрунтованою, відтак підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП та ст.529 МК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 01 червня 2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене ч.1 ст. 483 МК України, залишити без змін, його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_1