Справа № 359/9946/16-П
Номер провадження 3/359/76/2017
Номер протоколу 0717/125120104/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2017 р. суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Туманова К.Л., розглянувши за участю представника митниці ОСОБА_1, адміністративний матеріал, який надійшов від Київської митниці ДФС, про порушення митних правил, передбачених ст. 471 МК України, відносно громадянки України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: Казахстан, проживаючої за адресою: Україна, АДРЕСА_1, працюючої директором ТОВ "АРТТРЕВЕЛ", паспорт громадянки України для виїзду за кордон № ЕR 029995, виданий 27.01.2014 року, орган, що видав: 8025, персональний номер: НОМЕР_1, -

в с т а н о в и в :

14 грудня 2016 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшли для розгляду матеріали справи про порушення митних правил, передбачених ст. 471 МК України, відносно громадянки України ОСОБА_2

Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи головуючим по даній справі було призначено суддю Бориспільського міськрайонного суду Київської області Туманову К.Л. (а.с.32). Справа неодноразово слухалася в судовому засіданні.

В той же час, у судовому засіданні 20.01.2017 р. представником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвокатом ОСОБА_3 заявлено відвід головуючому судді, у звязку з тим, що більшість з поданих ним клопотань та заяв суддею Тумановою К.Л. були відхилені без обґрунтованих на те підстав, а тому у нього виникають сумніви щодо неупередженості суду. Адвокат ОСОБА_3 просив відвід задовольнити і передати дану справу на розгляд іншому судді.

Представник митниці ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечила щодо задоволення відводу головуючому судді, оскільки вважає його, безпідставними та необґрунтованим, так як суддею Тумановою К.Л. усі клопотання адвоката ОСОБА_3, які скеровувалися до суду, були розглянуті відповідно до вимог чинного законодавства України.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши заявлене клопотання, вивчивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Кодекс України про адміністративні правопорушення фактично не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді, а останнім самовідвід і, відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід, а також не передбачає видалення судді до нарадчої кімнати для вирішення клопотання. Між тим, відповідно до ст.ст. 498, 501 МК України учасники судового процесу наділені правом заявляти відводи.

Статтею 498 МК України визначено, що особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді, зокрема, мають право заявляти клопотання та відводи. При цьому зазначені в цій статті особи зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Так, аналізуючи дану норму закону, яка закріплює процесуальні права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності по своїй суті визначає та регламентує права, якими користується дане коло учасників судового процесу, надаючи останнім відповідні гарантії щодо реалізації їх процесуальних прав. При цьому, дана норма визначає, що вказані учасники судового процесу наділеними правами не мають права зловживати та трактувати їх на свою користь.

Згідно ст. 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року № 1402-VIII, суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Крім того, згідно з ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 ЗУ "Про міжнародні договори" від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод", а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід'ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Так, відповідно до пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект. Так у справі "Гаусшильдт проти Данії", "Мироненко і Мартиненко проти України" зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі "Гаусшильдт проти Данії" вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки , що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі "Мироненко і Мартиненко проти України"). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).

Як вбачається із пояснень адвоката ОСОБА_3, останній заявив відвід головуючому судді, у звязку з тим, що більшість з поданих ним клопотань суддею Тумановою К.Л. були відхилені без обґрунтованих на те підстав.

Однак, це не відповідає дійсності, оскільки всі заявлені до суду, адвокатом ОСОБА_3, клопотання були розглянуті суддею Тумановою К.Л. відповідно до вимог чинного законодавства України, із зазначенням підстав та положення нормативно-правових актів, за яких суддя дійшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання.

Ці обставини вказують на те, що адвокат ОСОБА_3 фактично виражає свою не згоду з прийнятими суддею процесуальним рішеннями в цій справі, а тому дані обставини не можуть свідчити про необ'єктивність чи упередженість головуючого, а відтак доводи заявника про відвід судді є безпідставними.

Крім того, слід звернути увагу на те, що на початку судового розгляду даної справи відводів головуючому судді, адвокатом ОСОБА_3 не заявлялося. Так, вже після початку розгляду даної справи по суті, а саме в третьому судовому засіданні, адвокат ОСОБА_3 подав надруковану заяву про відвід судді Туманової К.Л. (а.с.79), тобто підготовлену ним завчасно.

Ці обставини в сукупності вказують на те, що зазначені заявником - адвокатом ОСОБА_3 підстави для відводу судді Туманової К.Л., які вказують на його думку про упередженість дій головуючого, є по своїй природі безпідставними, оскільки прямо суперечать нормам чинного законодавства та такими, що не несуть ніякого юридичного підґрунтя, та полягають в підміні понять адвокатом ОСОБА_3, а також в перекручуванні фактів і обставин на свою користь, направлених перш за все на затягування розгляду справи з метою уникнення відповідальності, що вказує на зловживання з боку представника особи, яка притягається до відповідальності своїми правами, та є неприпустимим в розумінні ст. 498 МК України.

З огляду на вищевикладене, обставини, зазначені заявником в якості підстав для відводу судді Туманової К.Л., суддя вважає, що відсутні будь-які підстави та обставини, для того, щоб піддати сумніву об'єктивність і неупередженість судді, якому заявлено відвід, відтак жодним чином не вбачається неможливість винесення судом законного, справедливого та належним чином обґрунтованого (мотивованого) судового рішення по вказаній справі, у звязку з чим заява захисника про відвід є необґрунтованою, та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства та суперечить рішенням ЄСПЛ.

На підставі наведеного та керуючись ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 8, 9, 129 Конституції України, ст. 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст. 246 КУпАП, ст. 498 МК України, суддя

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвоката ОСОБА_3 про відвід судді Туманової К.Л., заявлений у справі про порушення митних правил № 359/9946/16-п, 3/359/76/2017 - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: К.Л. Туманова