АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/373/17 Головуючий у І-й інстанції - Бондарєва О.І.
Справа № 216/11/17-п Головуючий в ІІ інстанції - Мазниця А.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Центрально - міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 березня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 дня народження, уродженець м. Кривий Ріг, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 визнаний винуватим та на нього накладено адміністративне стягнення за те, що він 20 грудня 2016 року о 23.10 год., перебуваючи по пр. Миру у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода, невиразна мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку цей водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду від 17 березня 2017 року скасувати, провадження у справі закрити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт зазначає, що постанова суду є такою, що порушує його законні права та інтереси, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом при перегляді відеодоказу не було надано належної оцінки тому факту, що підставою зупинки транспортного засобу було незначне зміщення траєкторії руху транспортного засобу на перехресті, причину якого водієм було пояснено та в подальшому протокол було складено за припущеннями патрульного.

Крім того вказує, що зафіксовані у протоколі факти не відповідають дійсності, оскільки наявності ознак, зазначених у протоколі, ніхто не перевіряв а співробітники поліції виразили лише припущення щодо наявності у нього запаху алкоголю. Також судом не встановлено особи пасажирів, які знаходилися в його автомобілі під час складання протоколу, та не допитано їх як свідків події, так само як і не викликано до судового засідання свідків, зазначених у протоколі.

Вказує, що згідно протоколу свідки засвідчують його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, проте не встановлено, чи відмовлявся він від проходження огляду на місці чи відмова стосувалася обстеження у спеціальному медичному закладі. У письмових поясненнях від 09.02.2017 року, долучених до матеріалів справи, він пояснив та звернув увагу суду на те, що співробітники поліції намагались провести огляд на місці всупереч вимогам інструкції №1452/735 від 09.11.2015 року.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задоволнити, свою винуватість у вчинені адміністративного правопорушення не визнав.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши пояснення, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, які підтверджуються доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які були залучені в якості понятих при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, з яких вбачається, що в їх присутності саме водій ОСОБА_1 відмовився на вимогу працівників поліції пройти огляд на місці та медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп'яніння; відеозаписом з нагрудної камери співробітника патрульної поліції.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення кореспондують з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об'єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у ОСОБА_4, ознаки алкогольного сп'яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти медичний огляд.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього, уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Посилання ОСОБА_1 на те, що його було зупинено за підстав, не пов'язаних з підозрою у перебуванні його в стані сп'яніння, а протокол складено, ґрунтуючись на припущеннях працівника поліції, які не підтверджені належним чином, та стосовно того, що наявність ознак стану сп'яніння, зазначених в протоколі, нічим не підтверджується, оскільки патрульними вони не перевірялися, колегія суддів оцінює критично, оскільки вони спростовуються доказами, наявними в матеріалах провадження, зокрема відеозаписом, з якого безумовно вбачається, що саме апелянт вимогу інспектора відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння на місці за допомогою приладу «Драгер», а також відмовився від проходження огляду в лікарні. Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 особисто підтвердив факт вживання ним алкогольного напою, що також спростовує наведені ним в апеляційній скарзі доводи.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що належною та достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є сам по собі факт відмови її від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп'яніння, при цьому для кваліфікації її дій за даною нормою закону про адміністративну відповідальність не має значення, з якої підстави автомобіль під керуванням цієї особи був зупинений працівниками поліції, а також чи погоджується дана особа з думкою поліцейських про наявність в неї ознак алкогольного сп'яніння.

Апеляційним судом не встановлено порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, у зв'язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є неприйнятними.

При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, - залишити без задоволення.

Постанову Центрально - міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 березня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.А. Мазниця