Провадження № 3-271/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Агафонов С.А., за участю захисника ОСОБА_1 розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Управління патрульної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Ростов на Дону РФ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія АП1 № 187496 від 20.11.2016 року ОСОБА_3 20.11.2016 року о 03.08 год. на 208 км автодороги Кіпті-Глухів- Бачівськ, керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, стійкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, водій ухилився шляхом відмови, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_3 не визнав вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та показав, що 20.11.2016 року він їхав разом зі своєю матір'ю, заслуженою артисткою України Головчанською-ОСОБА_7 до пункту пропуску Бачівськ за повідомленням його представника Прикордонної служби про намагання вивезти за кордон без його згоди малолітню дочку - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 її матір'ю, з якою вони перебувають у стані розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини та яка 19.11.2016 року, повернувшись з Російської Федерації, викрала у нього дитину, яка проживала разом із ним. Факт намагання незаконного вивезення дитини зафіксовано в Державній прикордонній службі України (Пункт пропуску «Бачівськ») в ніч з 19 на 20 листопада 2016 року, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит (вих. № 23-13827 від 20.12.2016 р.). 19.11.2016 року представник Прикордонної служби (чергова зміни) попросила вислати копію свідоцтва про народження дитини, що він і зробив 19.11.2016 р. о 23:39, через спеціальний додаток у телефоні - Viber (Додаток № 1).

Від працівника прикордонної служби він отримав дзвінок про те, що його дружина намагається незаконно вивезти дитину до Російської Федерації без його згоди. Він разом із своєю матір'ю одразу ж поїхали до Пункту пропуску Бачівськ, щоб попередити намагання незаконно вивезти дитину та забрати дитину, адже співробітник Прикордонної служби повідомила, що його дружина надала документи, з яких вбачається, що вона та дитина є громадянами Російської Федерації та стверджує, що відсутні підстави для її затримання для з'ясування обставин. На той момент він дуже поспішав та був готовий підписати що завгодно, тільки б поліцейський їх відпустив до Пункту пропуску Бачівськ. Він весь час йому повторював, що дуже поспішає.

Поліцейський запропонував йому написати відмову про проходження обстеження та на зворотному шляху забрати документи. Він перебував в такій ситуації, що кожна хвилина зволікання з часом призводила до того, що він міг би більше ніколи не побачити своєї дочки, яка була викрадена його дружиною та без його згоди в цей момент перебувала в пункті пропуску через державний кордон з Російською Федерацією. А він має заборону на виїзд до Російської Федерації.

Лише завдяки тому, що він відмовився пройти обстеження, він своєчасно прибув до міжнародного пункту пропуску через державний кордон для автомобільного сполучення «Бачівськ» у визначений час, надав відповідні документи та пояснення, тим самим зміг попередити незаконне вивезення його дочки за кордон, а саме, усунути небезпеку, яка загрожувала його правам та свободам, як батька та правам та свободам його малолітньої дитини.

Зазначив, що від проходження освідування, він відмовився лише тому, щоб не втрачати час та встигнути прибути до Прикордонної служби. Небезпека яка існувала в той момент не могла бути усунена будь-яким іншим способом, ані ж особистої його явки в момент проходження його дружиною контролю в пункті пропуску та перевірки наявних в неї документів саме у відповідний момент.

Зазначив, що відмовився проходити обстеження в стані крайньої необхідності, з метою усунення небезпеки, що загрожувала його правам та інтересам та правам та інтересам його малолітньої дитини, оскільки небезпека, що загрожувала їм, не могла бути усунута без його відмови проходити обстеження.

Суддя, вислухавши особу, що притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновків, що мотивує наступним чином.

В судовому засіданні встановлено, що водій ОСОБА_3 дійсно в час, зазначений в протоколі, рухався автомобілем НОМЕР_1 20.11.2016 року о 03.08 год. на 208 км автодороги Кіпті-Глухів-Бачівськ, він був зупинений працівниками поліції, оскільки він мав з ознаки алкогольного сп'яніння, стійкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, водій ухилився шляхом відмови, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Як встановлено під час розгляду справи, водій ОСОБА_3 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, оскільки він діяв в стані крайньої необхідності, з метою усунення небезпеки, що загрожувала його правам та інтересам та правам та інтересам його малолітньої дитини, оскільки існувала небезпека, яка загрожувала його малолітній дитині.

Відповідно вимог ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Крім того, той факт, що ОСОБА_5 мав ознаки алкогольного сп'яніння, на думку судді, є надуманим, оскільки працівники поліції дозволили йому і надалі здійснювати керування транспортним засобом, що за законом є забороненим для особи, яка має ознаки алкогольного сп'яніння чи перебуває у стані такого сп'яніння.

За таких умов дії ОСОБА_3.в результаті яких він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, відповідно до положень ст. 18 КУпАП, суддя кваліфікує як крайню необхідність.

Так, дії ОСОБА_6обумовлені попередженню незаконному вивезенню малолітньої доньки за кордон, а саме, він усунув небезпеку, яка загрожувала його правам та свободам, як батька та правам та свободам його малолітньої дитини, його дії не зашкодили будь-чиїм правам або охоронюваним законом інтересам, заподіяна шкода є менш значною, ніж можливі наслідки незаконного вивезення його малолітньої доньки за кордон.

Виходячи із вищезазначеного, суддя, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прийшов до висновку про дії ОСОБА_3.вчинені в стані крайньої необхідності, тому провадження по справі підлягає закриттю.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 247, 252 КУпАП суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки він діявв стані крайньої необхідності.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Агафонов С.А.