Справа № 324/1061/17
Провадження № 3/324/459/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Каретник Ю.М., при секретарі Савченко Н.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Пологи матеріали, що надійшли із сектору БДР Токмацького ВП Пологівського ВП ГУ НП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, фактично проживаючого у ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

До Пологівського районного суду Запорізької області надійшов протокол серії БР №173840 від 24 червня 2017 року, складений інспектором поліції Токмацького ВП капітаном поліції ОСОБА_3 про вчинене громадянином ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. До вказаного протоколу додані письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

У визначені судом дату і час розгляду справи ОСОБА_1 до суду зявився, свою вину не визнав і пояснив, що 24.06.2017 року він керував мопедом «Ямаха JOG», р/н НОМЕР_1 по вул. Сигнальна у с. Пологи. Біля будинку № 19 по вказаній вулиці його мопед зламався та зупинився. Він почав лагодити мопед і приблизно через декілька хвилин завів його та збирався продовжити рух. У цей час до нього підїхали співробітники поліції на автомобілі. Поліцейські вийшли з автомобіля і одразу ж почали його обвинувачувати в тому, що він керує транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, пояснюючи це тим, що у нього є усі видимі ознаки алкогольного спяніння. Він став заперечувати цей факт, тому що не вживав спиртні напої, а вид у нього стомлений, бо щойно приїхав з рейсу. Після цього поліцейські запропонували йому проїхати у медичний заклад для огляду на стан спяніння, на що останній погодився. Після цього співробітники поліції сказали, щоб він відкотив мопед додому та проїхав з ними до медичного закладу. Він покотив мопед додому, а співробітники поліції поїхали у напрямку центру с. Пологи. Під час цього діалогу свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не було, протокол про адміністративне правопорушення поліцейські не складали і не пропонували йому його підписати. Закотивши мопед у свій двір, він вийшов з двору та очікував працівників поліції, але їх не було. Після цього він пішов до місця, де відбувся діалог з працівниками поліції, але їх там також не було. Почекавши там кілька хвилин, він пішов до себе додому та почав займатися своїми справами. Більше у той день співробітників поліції він не бачив. Через деякий час, знаходячись у себе вдома на подвірї, він почув, що до двору підїхав якийсь автомобіль. Підійшовши ближче до воріт, він побачив автомобіль темно-синього кольору без розпізнавальних знаків поліції, з якого вийшли двоє чоловіків, одягнуті у цивільний одяг, які почали пропонувати проїхати з ними. Враховуючи те, що ці чоловіки не назвали себе і за зовнішніми ознаками та одягом не були схожі на поліцейських, він відмовився їхати з ними, побоюючись за своє життя та здоровя.

Судом правопорушнику розяснені його права, передбачені ст.ст.268, 301 КУпАП, ст.63 Конституції України і ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження».

Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 пояснив суду, що ОСОБА_1 розповів йому те ж саме, що він розповів і суду під час розгляду справи. Додатково зауважив, що останній не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан спяніння, поліцейські на місці пригоди взагалі не складали протокол про адміністративне правопорушення, а свідків, зазначених у протоколі, взагалі поблизу не було. ОСОБА_6 протоколу інспектор поліції ОСОБА_1 не надав і навіть не ознайомив його зі змістом протоколу, тому копію протоколу він отримав у Пологівському районному суді вже після отримання виклику до суду. Поліцейські ОСОБА_1 не зупиняли, тому що він на той час не рухався на транспортному засобі, і тим більше не проводили на місці огляд на стан алкогольного спяніння. У подальшому ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд у медичному закладі і він погодився, однак поліцейський не надав йому направлення для проходження огляду у медичному закладі.

Окрім того, ОСОБА_2 звернув увагу, що у порушення вимог ст. 256 КУпАП та п. 9. Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року № 1376 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за № 1496/27941 у протоколі у графі «назва документа, серія, №, ким і коли виданий» зазначено «База Армор» замість назви документу та його реквізитів, а також не викладено суть правопорушення, яке полягає саме у відмові від проходження медичного огляду на стан спяніння, не зазначені дії водія щодо відмови від проходження медичного огляду. Наведене, на його думку, є порушенням п.6 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395 і зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, (далі Інструкція № 1395). Також він зазначив, що як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено за керування ним транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння, у той час як за керування транспортними засобами з явними ознаками алкогольного сп'яніння відповідальність КУпАП не передбачена. Також у матеріалах адміністративної справи відсутнє направлення водія ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження огляду на стан спяніння, йому не були розяснені його права та обовязки передбачені статтею 268 КУпАП та ст.ст. 55,56, 59,63 Конституції України, він був позбавлений можливості подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу. ОСОБА_2 також звернув увагу, що долучений до протоколу диск із записом вчинення правопорушення не може бути визнаний належним доказом у даній справі, оскільки він не відображає повністю і безперервно усіх подій, що відбувалися, та усіх учасників цих подій. ОСОБА_1 стверджує, що ні на форменому одязі поліцейських, ні на автомобілі не була закріплена відеокамера. У протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не зазначено про пристрій, яким було зафіксоване правопорушення.

Сукупність наведених обставин свідчить, на думку ОСОБА_2, про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які доводять винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, поза розумним сумнівом. Тому провадження по справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З метою повного і всебічного розгляду справи судом вживалися заходи щодо виклику в судове засідання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в присутності яких згідно із протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а також особи, яка складала протокол про адміністративне правопорушення - інспектора поліції Токмацького ВП капітана поліції ОСОБА_3

Так, свідок ОСОБА_4 та поліцейський ОСОБА_3 судові повістки про виклик у судове засідання отримали, але до суду не зявилися, про причини неявки суд не повідомили.

Свідок ОСОБА_5 судову повістку не отримав, а конверт із повісткою повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Таким чином, незважаючи на вжиті судом заходи щодо здобуття доказів під час розгляду справи в суді безпосередньо шляхом допиту ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, суд позбавлений такої можливості через вказані вище обставини.

У той же час, представником ОСОБА_1 було заявлене клопотання про допит під час розгляду справи у якості свідків ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_8, яке з метою повного і всебічного розгляду справи судом було задоволене.

Допитаний судом під час розгляду справи свідок ОСОБА_7 пояснив, що він 24.06.2017 року був у с. Пологи біля кафе «Маяк» і бачив, як ОСОБА_1 ремонтував мопед, який зламався. У цей час до нього підїхали двоє співробітників поліції на автомобілі. Між ними виник діалог, який тривав близько 5 хвилин. Про що вони розмовляли, свідок не чув. Потім поліцейські поїхали у напрямку м. Пологи, а ОСОБА_1 поїхав додому. Під час діалогу із ОСОБА_1 поліцейські жодних документів не складали, свідків поруч із ними також не було.

Допитаний судом під час розгляду справи свідок ОСОБА_6 пояснила, що 24.06.2017 року вона була у гостях у дружини ОСОБА_1 ОСОБА_8 і бачила, як до їх двору після 19-00 год. приїхала темно-синя машина без розпізнавальних знаків поліції, з якої вийшло двоє чоловіків у цивільному одязі, які про щось розмовляли із ОСОБА_1 Повністю вона їх розмову не чула. ОСОБА_1 у цей час був у дворі, а чоловіки у двір не заходили.

Свідок ОСОБА_8 дала пояснення, аналогічні поясненням ОСОБА_6, чим повністю підтвердила її свідчення та свідчення ОСОБА_1

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 повідомив, що він є рідним братом ОСОБА_1 24.06.2017 року він побачив, як його брат спілкувався з двома поліцейськими. Коли він підійшов ближче, поліцейські попросили його відійти. Розмова між братом та поліцейськими тривала приблизно 5 хвилин, вони не сварилися. Він відійшов недалеко, почекав брата і вони разом покотили мопед додому до брата. Коли закотили мопед у двір і повернулися на вулицю, поліцейських вже не було. Куди поїхали поліцейські він не бачив. Вони з братом повернулися на те місце, де брат розмовляв із поліцейськими, але поліцейських там також не було. Вони їх чекали деякий час, але поліцейські не повернулися. Потім вони пішли кожен до себе додому.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що дії ОСОБА_1 посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника, а також свідків ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_8, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії БР №173840 від 24 червня 2017 року і додані до нього матеріали, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а в силу ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Як випливає із змісту ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Окрім того, у практиці Європейського Суду з прав людини прослідковується тенденція до поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші). Отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобовязана доводити свою невинуватість.

Встановлення вини особи-правопорушника на припущеннях неможливе згідно із вимогами ст.62 Конституції України, яка передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно зясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247,280 КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи, і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №173840 від 24 червня 2017 року, складеного інспектором поліції Токмацького ВП капітаном поліції ОСОБА_3, встановлено, що «24 червня 2017 року о 19-00 год. в с. Пологи по вул. Сигнальній ОСОБА_1 керував мопедом «Ямаха» з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння білків очей). Від проходження медичного огляду на стан спяніння на місці за допомогою алкотестера «Драгер» та в Пологівській ЦРЛ відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП».

Також у протоколі зазначено, що водій у присутності двох свідків відмовився від підпису та отримання копії протоколу, а також від дачі пояснень.

Згідно із п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного спяніння визначається ст.266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858. Вказаними нормативними документами визначено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану спяніння.

Пунктами 3, 4, 6 Постанови та пунктами 1, 2, 3, 6, 7 ч.1 Інструкції передбачено, що огляд проводиться поліцейським уповноваженого підрозділу Національної поліції України на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених для застосування МОЗ та Держспоживстандартом. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським уповноваженого підрозділу Національної поліції України огляд на стан спяніння проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на проведення такого огляду відповідно до ст.266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Однак, із пояснень ОСОБА_1 встановлено, що він від проходження огляду на стан спяніння не відмовлявся, у той час як співробітники поліції, не дочекавшись, коли він відкотить мопед додому, поїхали у невідомому напрямку.

Окрім того, викладаючи фабулу вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, посадова особа, яка склала протокол, зазначила, що він «від проходження медичного огляду на стан спяніння на місці за допомогою алкотестера «Драгер» та в Пологівській ЦРЛ відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України».

У той же час, відповідно до п. 6 розділу 9 Інструкції № 1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Натомість у протоколі про вчинене адміністративне правопорушення не зазначено, які саме дії вчинив ОСОБА_1 щодо ухилення від огляду на стан алкогольного спяніння.

Не містять деталізації таких дій водія і письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Окрім того, відповідно до ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Однак, у матеріалах справи відсутня розписка ОСОБА_1 з даного приводу, а також не вказано відомостей щодо направлення другого примірника протоколу ОСОБА_1 поштою.

Окрім того, як вбачається із пояснень ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_7, поліцейські у присутності ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не складали і не пропонували йому його підписати, що спростовує зазначені у протоколі відомості про його відмову від підписання протоколу.

Отже, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 працівником поліції були допущені грубі порушення вимог ст.ст.255,256,266 КУпАП, Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також Інструкції № 1395.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що твердження особи, яка склала протокол, про те, що 24 червня 2017 року о 19-00 год. в с. Пологи по вул. Сигнальній ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан спяніння на місці за допомогою алкотестера «Драгер» та в Пологівській ЦРЛ в присутності двох свідків, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, а ґрунтувалося на припущеннях та недопустимих доказах, що відповідно до вимог ч.3 ст.62 Конституції України тлумачиться на користь ОСОБА_1

До такого висновку суд дійшов, крім зазначеного вище, виходячи з того, що свідки, дані яких зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, і пояснення яких додані до протоколу про адміністративне правопорушення, на судові виклики за адресами, зазначеними в матеріалах справи, до суду не зявилися і своїми особистими свідченнями не підтвердили обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення від 24 червня 2017 року серії БР №173840.

Також не відповідають вимогам ст. 268 КУпАП дії співробітника поліції щодо незабезпечення права ОСОБА_1 на захист, оскільки із пояснень ОСОБА_1 вбачається, що йому не було розяснено його права і не було запропоновано за необхідності звернутися за отриманням правової допомоги до фахівця.

Суд погоджується із твердженням представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про те, що долучений до протоколу про адміністративне правопорушення диск із записом вчинення правопорушення не може бути визнаний належним і допустимим доказом у даній справі, оскільки він не відображає повністю і безперервно усіх подій, що відбувалися, та усіх учасників цих подій. Окрім того, ні у протоколі про адміністративне правопорушення, ні у доданих до нього документах не зазначено про пристрій, яким було зафіксоване правопорушення.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на суд покладається обовязок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у випадку встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно із ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Тому вбачаються підстави для закриття даної справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 130ч.1, 245, 251-252, 254, 256, 266, 268, 280, 284, 287 КУпАП, Конституцією України,ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд

П О С Т А Н О В И В :

Закрити справу про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області через Пологівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: