Провадження № 33/795/63/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області під головуванням судді Заболотного В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 січня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, уродженець м. Чернігова, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 фізична особа-підприємець,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 320 грн.

Місцевим судом встановлено, що 06 листопада 2016 року, о 16 год. 12 хв., по вул. 1-го Травня, 156-А в м. Чернігові, ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, огляд проводився із застосуванням приладу «Драгер» № 6820 ARHE-0167, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі, у зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначив, що він не був у встановленому законом порядку повідомлений про час та місце розгляду справи. А тому, місцевим судом було порушено його право на захист, оскільки він не був присутнім в судовому засіданні та був позбавлений можливості давати пояснення, зокрема, з приводу того, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, він не вчиняв. Крім того, вказав, що місцевим судом не було допитано свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 безпосередньо у судовому засіданні.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином. При цьому він не повідомив апеляційному суду про своє бажання взяти участь у розгляді справи, чи про її відкладення. Крім того, відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, в розгляді справи судом апеляційної інстанції не є обов'язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.09.2009 року N 400/666, огляд на стан сп'яніння проводиться уповноваженою особою Державтоінспекції МВС на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а також у присутності двох свідків.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 №147829, 06 листопада 2016 року, о 16 год. 12 хв., в м. Чернігові по вул. 1-го Травня, 156-А, ОСОБА_1, керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, огляд проводився із застосуванням приладу «Драгер» № 6820 ARHE-0167, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України.

При складанні вищевказаного протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом протоколу, про що свідчить його особистий підпис (а.с.10).

За таких підстав, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Із досліджених у судовому засіданні місцевого суду письмових пояснень свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_2 слідує, що вони дійсно були присутні під час огляду ОСОБА_1 на стан сп'яніння, який виявився позитивним, а також під час складання протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.14-15).

Як убачається із рапорту інспектора роти № 2 БУПП в м. Чернігові ДПП ОСОБА_4, та акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, 06.11.2016 року нею був зупинений автомобіль НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 В ході спілкування з останнім, у нього виявили ознаки алкогольного сп'яніння. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу «Drager», на що він погодився. Результат виявився позитивним. При цьому, свій підпис у чеку «Драгер» ОСОБА_1 поставив у графі «П.І.Б. особи, що тестують». Після цього відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення (а.с.6, 12).

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доведена, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, а постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Посилання апелянта на порушення його права на захист, у зв'язку із неповідомленням його про час та місце розгляду справи не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Так, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, адресу місця проживання ОСОБА_1 було записано з його слів «АДРЕСА_3. При цьому, правильність такої адреси він засвідчив особистим підписом у графі «унесені про мене дані правильні» (а.с.10).

Крім того, наявними у матеріалах справи копією повістки про виклик до суду та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення підтверджується факт отримання ОСОБА_1 повідомлення про розгляд справи на 03 січня 2017 року (а.с.18, 19).

Також, ОСОБА_1 в особисто написаній ним письмовій заяві з проханням відкласти розгляд справи через хворобу, було також повідомлено адресу його тимчасового місця перебування: АДРЕСА_1 (а.с.20).

Повторна повістка про виклик до суду на 11 січня 2017 року була направлена місцевим судом на дві адреси, зазначені правопорушником (а.с.23).

Крім того, ОСОБА_1 було подано на адресу Деснянського районного суду м. Чернігова клопотання, датоване 10 січня 2017 року про передання даної справи за підсудністю до Ріпкинського районного суду Чернігівської області (а.с.25), у задоволенні якого було відмовлено протокольною постановою суду від 11.01.2017 року, оскільки місце вчинення адміністративного правопорушення належить до територіальної юрисдикції Деснянського районного суду м. Чернігова, всі свідки - очевидці правопорушення проживають в м. Чернігові, і сам ОСОБА_1 на момент правопорушення мешкав в м. Чернігові, а згідно зворотного поштового повідомлення такий не проживає в смт. Ріпки за вказаною ним адресою.

У зв'язку з цим, доводи апелянта про необізнаність часу та місця розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності та відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються вищенаведеним. Таку позицію ОСОБА_1 слід розцінювати, як намагання уникнути встановленої законом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у межах санкції ст.130 ч.1 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності. При визначенні виду та міри стягнення було враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, наявність обставин, що пом'якшують відповідальність.

Відтак, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 січня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя В. М. Заболотний