П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.2017 Справа №607/6066/17

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дзюбановський Ю.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління держпраці у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянки України, директор ПП «Сонячне», індент. номер НОМЕР_1,

за ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, перебуваючи на посаді директора ПП «Сонячне» з 02.01.2001 року, вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.41 КУпАП, а саме:

-усупереч вимогам ч.1 та ч.2 ст. 115 Кодексу Законів про працю України і ч.1 статті 24 Закону України «Про оплату праці», упродовж січня-березня 2017 року заробітна плата виплачувалась по мірі поступлення коштів, не регулярно, без виплати авансу та пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Виплата заробітної плати впродовж січня -березня 2017 року проводилась один раз в місяць. Зокрема, остаточний розрахунок по заробітній платі за січень виплачувався з 13 по 28 лютого, за лютий - проводився у період з 16 по 23 березня, а за березень - у період з 13 по 20 квітня 2017 року;

-на підприємстві не проведена атестація робочих місць за умовами праці для становлення права працівників на здорові й безпечні умови праці на робочому місці «електрогазозварювальник», внаслідок чого безпідставно позбавлено пільг та за роботу в несприятливих умовах праці, що є порушенням вимог, статті 7 Закону України «Про охорону праці», статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», статті 7 Закону України «Про відпустки» та постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442 «Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці».

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні визнала повністю. Також, пояснила, що несвоєчасна виплата авансу за квітень 2017 року працівникам пов'язана з великою заборгованістю управління соцполітики у вигляді субсидій на відшкодування за житлово-комунальні послуги населенню. Окрім того, велику заборгованість за надані послуги мають також мешканці, що користуються державними субсидіями та пільгами, а за спожиті послуги не платять. Через несвоєчасний розрахунок держави за надані послуги підприємство не в змозі здійснювати регулярні платежі, зокрема виплачувати заробітну плату, податки та іншу кредиторську заборгованість. Підприсмство повністю виконало державні гарантії по забезпеченню рівня мінімальної заробітної плати працівникам на рівні 3200 грн. з 1 січня 2017 року, водночас в тарифі на послуги з утримання будинків закладено мінімальну заробітну плату на рівні 1218 грн. У звязку із чим просимо суд врахувати вищенаведені обставини, а також те, що недоліки, виявлені перевіркою повністю усунені та надала суду відповідні підтверджуючі документи.

Крім власного визнання, винуватість ОСОБА_1 повністю доведена матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення № 19-01-37/126 від 03.05.2017 року; витягом з акту перевірки № 19-01-037/200; платіжними дорученнями з ПП «Сонячне» за лютий-травень 2017 року; штатним розписом виробничого персоналу ПП «Сонячне» на 2017 рік; актами звіряння розрахунків за надання населенню послуг, на які надаються субсидії між ПП «Сонячне» та управлінням соціальної політики; заявою ПП «Сонячне» про переатестацію робочого місця «електрогазозварювальника» від 05.05.2017р. №51; договором №29 від 10.05.2017р.

З оглянутих судом матеріалів поданих ОСОБА_1 вбачається, що на дату розгляду судом даної справи, підприємством повність усунуті порушення трудового законодавства виявленні під час перевірки та відображенні в протоколі про адміністративне правопорушення № 19-01-37/126 від 03.05.2017 року.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, тобто порушення встановлених термінів виплати заробітної плати, а також інші порушення вимог законодавства про працю, тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності.

Разом із тим відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Також, вимогами ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ч. 2 ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Приписами статті 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи вищенаведене, а також особу порушника, обставини, за яких було вчинено правопорушення, повне усунення на день розгляду справи порушень трудового законодавства, вчинення порушення особою не умисно, вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обмежившись щодо неї усним зауваженням.

Керуючись ст.ст. 22, 41, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі ст. 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обмежившись щодо нього усним зауваженням.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяОСОБА_2