Справа №560/961/17
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 серпня 2017 року м.Дубровиця
Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Сидоренко З.С., розглянувши матеріали, які надійшли від військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого дільничним інспектором прикордонної служби 2 категорії ВПС " ІНФОРМАЦІЯ_3 " ІНФОРМАЦІЯ_1 , старшина, проживаючого в АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий 05 жовтня 2004 року Дубровицьким РВ УМВС України у Рівненській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , службове посвідчення НОМЕР_4 видане 09 серпня 2010 року,

за частиною 1 статті 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

Права та обов`язки, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , роз`яснені.

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 24 липня 2017 року вбачається, що в період з 05:00 години до 14:00 години 03 липня 2017 року, ОСОБА_1 згідно плану роботи дільничного інспектора прикордонної служби ВПС " ІНФОРМАЦІЯ_3 " виконував наказ на охорону державного кордону України в прикордонному наряді "Прикордонний патруль" на ділянці відповідальності ВПС " ІНФОРМАЦІЯ_3 " та з 12:00 до 14:00 години повинен був здійснювати спостереження за північно-східними околицями с. Хочин та не виконав належним чином службові обов`язки, що виразилось у його відсутності на місці несення служби, що виявили під час раптової перевірки офіцер відділення внутрішньої безпеки по ІНФОРМАЦІЯ_4 капітан ОСОБА_2 та начальник ВПС " ІНФОРМАЦІЯ_3 " майор ОСОБА_3 03 липня 2017 року о 13:30 год., і в цей час перебував в с. Удрицьк, чим порушив вимоги статей 11, 13, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, пунктів 7, 11 глави 2 розділу 2 Інструкції про службу прикордонних нарядів Держваної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19 жовтня 2015 року №1261, пункту 2.2 Інструкції з організації службової діяльності дільничних інспеторів прикордонної служби ДПС України, затвердженої наказом Адміністрації Держприкордонслужби України №760 від 05 жовтня 2007 року.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнав свою вину у вчиненому не визнав.

На розгляді справи в суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненому не визнав та додатково пояснив, що він здійснював наказ на охорону державного кордону України відповідно до плану роботи дільничного інспектора прикордонної служби ВПС " ІНФОРМАЦІЯ_3 ". Близько 13 год. 30 хв., перебуваючи в селі Удрицьк та будучи одягненим у військову форму зі всіма спецзасобами, в секторі відповідальності, до нього зателефонували офіцер ВВБ по ІНФОРМАЦІЯ_4 капітан ОСОБА_2 та начальник ВПС " ІНФОРМАЦІЯ_3 " майор ОСОБА_3 та повідомили, що йому потрібно з`явитися в с. Хочин через 5 хвилин. Він пояснив їм, що фізично не зможе прибути до с. Хочин, оскільки перебував у с. Удрицьк, яке було досить віддаленим. У відповідь вони сказали йому, щоб він чекав в с. Удрицьк, однак до нього так ніхто і не приїхав. Вважає, що у його діях жодних порушень немає, оскільки він належним чином виконував наказ та не покидав місце несення служби, перебуваючи при цьому в секторі відповідальності, який за ним закріплений.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на розгляді справи в суді, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами. Істотною ознакою презумпції невинуватості, що закріплена статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення є те, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні протиправного діяння. З цього випливає, що обов`язок доводити вину особи покладається на обвинувача, тобто на органи та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі.

Як вбачається із висновку службового розслідування, ОСОБА_1 вирішено притягнути до дисциплінарної відповідальності, оголошено "сувору догану" та позбавлено премії 100% за липень місяць 2017 року (а.с.3-9). Також зазначеним висновком стверджується, те, що будь-яка інформація, яка б вказувала на те, що вчинене діяння заподіяло істотну шкоду або спричинило тяжкі наслідки, а також про будь-які корисливі наміри військовослужбовця, відсутня.

Згідно пояснень начальника відділу ВПС " ІНФОРМАЦІЯ_3 " ОСОБА_3 вбачається, що ним спільно з офіцером ВВБ капітаном ОСОБА_2 було здійснено раптову перевіру поряду та організації несення служби ДІПС старшини ОСОБА_1 03 липня 2017 о 13:30 год., вони прибули до північно-східної околиці с. Хочин, де мала бути служба ДІПС, однак на місці нікого виявлено не було. В ході пошукових заходів було встановлено, що ДІПС старшина ОСОБА_1 знаходиться по місцю свого проживання в с. Удрицьк (а.с.12).

Аналізуючи інформацію, яка міститься в протоколі про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що обставини, які викладені в протоколах про адміністративні правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи, які були встановлені в судовому засіданні.

Крім того, інформація в протоколі про адміністративне правопорушення не підкріплена жодними належними доказами. На думку суду, до матеріалів справи повинен бути долучений акт про виявлення відсутності ДІПС старшини ОСОБА_1 на визначеному секторі. Однак, такого роду акт в матеріалах справи відсутний.

Суд критично відноситься до пояснень начальника ВПС " ІНФОРМАЦІЯ_3 " ОСОБА_3 , де зазначено, що він спільно із офіцером ВВБ капітаном ОСОБА_2 здійснив раптову перевіру ДІПС старшини ОСОБА_1 , оскільки пояснення офіцера ВВБ капітана ОСОБА_2 не були долучені до матеріалів справи.

Приймаючи до уваги лише пояснення начальника ВПС " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", суд не може встановити факту порушення ОСОБА_1 службових обов`язків щодо охорони державного кордону.

Натомість, суд приймає до уваги пояснення ОСОБА_1 , які є логічними, послідовними та узгоджуються із встановленими судом обставинами.

Диспозиція частини 1 статті 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення передабчає порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 не відповідає диспозиції частини 1 статті 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому приходить висновку, що даний протокол про адміністративне правопорушення не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, у зв`язку з недоведеністю та недостатністю належних, об`єктивних та обґрунтованих доказів, що підтверджують його вину, а обставини викладені у протоколі не відповідають фактичним обставинам справи, що й не відповідає вимозі достатності доказів, а тому провадження в даній справі слід закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись пунктом 1 статтті 247, статтями 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження в справі щодо ОСОБА_1 частиною 1 статті 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, її захисником до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: підпис.
З оригіналом згідно.
Голова Дубровицького
районного суду Сидоренко З.С.