Справа № 522/8031/17
Провадження 3/522/3791/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 липня 2017 року ОСОБА_1

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Коваленко В.М., за участю прокурора Острик О.В., адвоката ОСОБА_2, особи, стосовно якої складено протокол ОСОБА_3, розглянувши у судовому засіданні протокол про адміністративне корупційне правопорушення стосовно:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, судді, Голови Господарського суду Одеської області, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4/3, кв.89, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався,

за ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

У С Т А Н О В И В:

25 квітня 2017 року головним оперуповноваженим відділу протидії корупції УОР ДЗЕ Національної поліції України ОСОБА_4 складено протокол про вчинення суддею Господарського суду Одеської області Петровим В.С. адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП, за наступних обставин.

ОСОБА_3, перебуваючи на посаді судді Господарського суду Одеської області, будучи згідно підпункту «ґ» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-VІІ (далі по тексту - Закон №1700-VІІ) субєктом відповідальності за правопорушення повязані з корупцією, в порушенні вимог статті 28 Закону №1700-VII, фактично допустив виникнення реального конфлікту інтересів, не врегулював його шляхом самовідводу та прийняв (ухвалив) судове рішення в умовах реального конфлікту інтересів, у справі 916/686/16, за позовною заявою ПАТ «Одесагаз» до Національного університету «Одеська юридична академія» про стягнення 71041,55 грн., чим вчинив правопорушення повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачене частиною 2 статті 172 -7 КУпАП.

Вказане правопорушення вчинене при наступних обставинах.

Відповідно до Постанови Верховної ради України «Про обрання суддів» № 2870-ІІІ від 29.11.2001 та наказу першого заступника голови суду № 332 від 18.12.2001 ОСОБА_3 призначено на посаду судді Господарського суду Одеської області.

Згідно статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

У відповідності до статті 1 Закону №1700-VII визначено:

-приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, V тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками'з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті. що виникають у звязку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях;

- реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи .представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

- правопорушення, повязане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

У відповідності до частини 1 статті 65 Закону №1700-VІІ за вчинення корупційних або повязаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

У відповідності до підпункту «ґ» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону №1700-VII посаду судді Петрова В.С. віднесено до субєктів на яких поширюється дія цього Закону.

У відповідності до пункту 13 статті 1 Закону №1700-УІІ, субєкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобовязані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Абзацом 3 пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1700-VII, у 2016 році службові особи, які на день початку роботи зазначеної системи займають згідно зі статтею 50 цього Закону відповідальне та особливо відповідальне становище, зобовязані подати щорічні декларації за минулий рік у порядку, встановленому цим Законом, протягом 60 календарних днів після початку роботи системи.

У відповідності до примітки до статті 50 Закону №1700-УІІ, під службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, в цій статті розуміються посада судді.

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції (далі по тексту Національне агентство) від 10.06.2016 року №2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за №958/29088) 1930 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» визначено, що система подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочала свою роботу в два етапи, а перший етап з 00 годин 00 хвилин 15 серпня 2016 року, в тому числі і лля таких типів декларацій (повідомлень) та субєктів декларування, як щорічні декларації за 2015 рік службових осіб, які станом на 15 серпня 2016 року займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне щановище. Зазначені декларації подаються протягом 60 календарних днів.

Рішенням Національного агентства від 18.08.2016 № 1 «Про внесення змін ло деяких рішень Національного агентства з питань запобігання корупції щодо з / нкціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», внесені зміни у підпункт 1 пункту 1 Рішення НАЗК від 10.06.2016 року № 2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за №958/29088) «Про початок ооботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», а саме: слова та цифри «15 серпня 2016 року» змінити словами та цифрами «01 вересня 2016 року».

Таким чином, система подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочала свою роботу в два етапи, а перший етап з 00 годин 00 хвилин 01 вересня 2016 року, в тому числі і для таких типів декларацій (повідомлень) та субєктів пекларування, як щорічні декларації за 2015 рік службових осіб, які станом на вересня 2016 року займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище. Зазначені декларації подаються протягом 60 календарних днів.

На виконання вимог абзацу 3 пункту 2 Перехідних положень Закону №i700-VІІ, ОСОБА_3С, займаючи посаду судді Господарського суду Одеської області, 27.10.2016, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання пункцій держави та місцевого самоврядування (далі по тексту - Декларація), за 2015 рік, шляхом заповнення відповідної форми на веб-ресурсі https://public.nazk.gov.ua (гіперпосилання на Декларацію судді господарського суду Одеської області Петрова Володимира Степановича в Єдиному державному оеєстрі осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування -https://public.nazk.gov.ua/declaration/35c7dee9-3af7-488d-8c37-4d1b0с652254).

Відповідно до поданої ОСОБА_3 Декларації за 2015 рік, встановлено, що він займає посаду судді Господарського суду Одеської області і зазначена посада відноситься до посад службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище. Окрім того, відповідно до поданої Декларації, ОСОБА_5, в розділі 11 Декларації, задекларував джерело доходу Національний університет «Одеська юридична академія» - заробітна плата за сумісництвом у розмірі 8351 грн..

Відповідно до відомостей Національного університету «Одеська юридична академія» ОСОБА_3 працює на кафедрі господарського права та процесу. Завідуючий кафедри ОСОБА_6. Факт трудових взаємовідносин ОСОБА_3 з академією також підтверджується розкладом занять, згідно якого останній викладає господарське процесуальне право.

Також, на виконання вимог частини 1 статті 45 Закону №1700-УІІ, ОСОБА_3, займаючи посаду судді Господарського суду Одеської області, 23.03.2017, подав Декларацію за 2016 рік, шляхом заповнення відповідної форми на веб-ресурсі https://public.nazk.gov.ua.(гіперпосилання на Декларацію судді господарського суду Одеської області Петрова Володимира Степановича в Єдиному державному реєстрі осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування https://public.nazk.gov.ua/declaration/99fс83е1-3b2a2а-4ec2-9054-0bbc7d80act7).

Відповідно до поданої ОСОБА_3 Декларації за 2016 рік встановлено, що він займає посаду судді Господарського суду Одеської області і зазначена посада відноситься до посад службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище. Окрім того, відповідно до поданої Декларації, ОСОБА_3, в розділі 11 Декларації, задекларував джерело доходу Національний університет «Одеська юридична академія» - заробітна плата за сумісництвом у розмірі 22559 грн..

Таким чином, ОСОБА_3 упродовж 2015-2016 років працював за сумісництвом в Національному університеті «Одеська юридична академія».

Установлено, що 23.03.2016 року, суддя Господарського суду Одеської області Петров Володимир Степанович, у приміщенні Господарського суду Одеської області, розташованого за адресою: місто Одеса, пр. Шевченка, 29, розглянув матеріали позовної заяви № 736/16 ПАТ «Одесагаз» до Національного університету «Одеська юридична академія» про стягнення 71041,55 грн. та прийняв ухвалу «Про повернення позовної заяви» № 916/686/16 від 23.03.2016 без розгляду.

Після винесення вказаної ухвали, ОСОБА_3 за результатами засідання 31.05.2016 року спеціалізованої вченої ради Д 41.086.04 Національного університету «Одеська юридична академія», за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 23 захистив дисертацію на здобуття наукового ступеня кандидата юридичних наук на тему «Встановлення та зміна способу і порядку виконання рішення господарського суду». Науковим керівником був ОСОБА_6, який також є членом спеціалізованої вченої ради 12.00.04.

Також після винесення ОСОБА_3 вказаної ухвали розмір його заробітної плати в академії за сумісництвом збільшився до 22559 грн. В порівнянні 2015 рік - 8351 грн.

У відповідності до статті 20 Господарського процесуального кодексу України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є родичем осіб, які беруть участь у судовому процесі, якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 21 цього Кодексу, або якщо буде встановлено інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості. Суддя, який брав участь у розгляді справи, не може брати участі в новому розгляді справи у разі скасування рішення, ухвали, постанови, прийнятої за його участю, або у перегляді прийнятих за йо і, постанов за нововиявленими обставинами. При наявності зазначених підстав суддя повинен заявити самовідвід.

Як встановлено раніше, у період розгляду суддею Господарського суду Одеської області, справи № 916/686/16 від 23.03.2016 за заявою ПАТ Одесагаз» про порушення стягнення заборгованості з Національного університету «Одеська юридична академія», ОСОБА_3 був працевлаштованим за сумісництвом у вказаному університеті та водночас захищав дисертацію на спеціалізованій вченій раді, членами якої були працівники університету також. Таким чином, у ОСОБА_3 є приватний інтерес у підтриманні належних взаємовідносин з Національним університетом «Одеська юридична академія», який при винесені відповідно рішення переріс у реальний конфлікт інтересів.

Враховуючи вказану обставину, суддя Господарського суду Одеськоїобласті Петров В.С. не був зацікавлений у стягненні заборгованості зНаціонального університету «Одеська юридична академія» та псування відносин в університеті, і тому в порушення вимог статті 20 Господарськогопроцесуального кодексу України не заявив про самовідвід, фактично допопустивши виникнення реального конфлікту інтересів.

До того ж згідно даних автоматизованої системи електронних копій судових рішень «Єдиний державний реєстр судових рішень», за період з 01.01.2015 року по 23.04.2017 року суддя господарського суду Одеської області Петров В.С., розглянув та прийняв лише одне рішення - вище вказану ухвалу від 23.03.2016 року № 916/686/16, де однією із сторін був Національний університет Одеська юридична академія», тобто у даному випадку простежується явна зацікавленість ОСОБА_3 у винесенні на користь університету рішення.

У відповідності до статті 28 Закону №1700-VІІ, особи зазначені в пунктах 1, 2 частини першої статті 3 вказаного Закону (до яких відносяться судді - прим.), зобовязані:

1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

1)не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

2)вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Наявність реального конфлікту інтересів у судді Господарського суду Одеської області підтверджуються:

1. Наявність приватного інтересу ОСОБА_3 щодо не стягнення заборгованості з Національного університету «Одеська юридична академія» полягає в залежності трудових взаємовідносин судді в університеті та бажанні захистити дисертацію та здобути звання кандидата юридичних наук;

2. Наявністю службових повноважень, а саме повноважень судді Господарського суду Одеської області, який відповідно до закону одноособово розглядає питання про стягнення заборгованості з Національного університету «Одеська юридична академія».

Таким чином, на думку особи, яка склала протокол, ОСОБА_3, перебуваючи на посаді судді Господарського суду міста Києва, будучи згідно підпункту «ґ» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України №1700-VII субєктом відповідальності за правопорушення повязані з корупцією, в порушенні вимог статті 28 Закону 1700-VII, фактично допустив виникнення реального конфлікту інтересів, не врегулював його шляхом самовідводу та прийняв (ухвалив) судове рішення в умовах реального конфлікту інтересів «Про повернення позовної заяви» у справі 916/686/16 за заявою ПАТ «Одесагаз», чим вчинив правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачене частиною 2 статті 172-7 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вказаному адміністративному правопорушенні не визнав, заперечував щодо викладених в протоколі обставин, та пояснив, що діяв у спосіб, передбачений законом. Врегулювання конфлікту інтересів суддею в процесуальний спосіб, зокрема, шляхом заявлення самовідводу, регулюється в порядку, передбаченим спеціальним законодавством в сфері судоустрою, відповідно суддя не може бути притягнутий до відповідальності в порядку ч.2 ст. 172-7 КУпАП. Тому просив закрити провадження по справі у звязку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Адвокат ОСОБА_2 також просив закрити провадження у справі відносно ОСОБА_3 у звязку з відсутністю в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності події і складу адміністративного правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні підтримав протокол, просив притягнути ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Заслухавши думку прокурора, пояснення ОСОБА_3 та його представника, дослідивши матеріали адміністративного провадження, приходжу до висновку що провадження по справі підлягає закриттю у звязку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення, з огляду на наступне.

Зі змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_3, перебуваючи на посаді судді Господарського суду Одеської області, будучи згідно підпункту «ґ» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-VII (далі по тексту - Закон №1700-VII) суб'єктом відповідальності за правопорушення пов'язані з корупцією, в порушенні вимог статті 28 Закону №1700-VII фактично допустив виникнення реального конфлікту інтересів, не врегулював його шляхом самовідводу та прийняв (ухвалив) судове рішення в умовах реального конфлікту інтересів, у справі 916/686/16, за позовною заявою ПАТ «Одесагаз» до Національного університету «Одеська юридична академія» про стягнення 71041,55 грн., чим вчинив правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене частиною 2 статті 172 КУпАП.

В протоколі зазначено, що відповідно до поданої ОСОБА_3 Декларації за 2016 рік, він займає посаду судді Господарського суду Одеської області і зазначена посада відноситься до посад службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище. Окрім того, відповідно до поданої Декларації, ОСОБА_3, в розділі 11 Декларації, задекларував джерело доходу - Національний університет «Одеська юридична академія» - заробітна плата за сумісництвом у розмірі 22559 грн. 23.03.2016 року, суддя Господарського суду Одеської області Петров В.С. у приміщенні господарського суду Одеської області за адресою: місто Одеса, пр. Шевченка, 29, розглянув матеріали позовної заяви № 736/16 ПАТ «Одесагаз» до Національного університету «Одеська юридична академія» про стягнення 71041,55 грн. та прийняв ухвалу «Про повернення позовної заяви» (справа № 916/686/16) від 23.03.2016 без розгляду. Після винесення вказаної ухвали, ОСОБА_3 за результатами засідання 31.05.2016 року спеціалізованої вченої ради Д 41.086.04 Національного університету «Одеська юридична академія», за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 23 захистив дисертацію на здобуття наукового ступеня кандидата юридичних наук на тему «Встановлення та зміна способу і порядку виконання рішення господарського суду». Науковим керівником був ОСОБА_6, який також є членом спеціалізованої вченої ради 12.00.04. Також після винесення ОСОБА_3 вказаної ухвали розмір його заробітної плати в академії за сумісництвом збільшився до 22559 грн. У порівнянні 2015 рік - 8351 грн.

Тобто, особа, яка склала протокол, вказує на пряму залежність між прийняттям суддею зазначеного рішення із збільшенням його заробітної платні, захистом ним дисертації, та отриманням інших преференцій, що не відповідає обставинам справи та не ґрунтується на будь-яких доказах.

Також в протоколі зазначено, що у період розгляду суддею Господарського суду Одеської області справи № 916/686/16 від 23.03.2016 за заявою ПАТ «Одесагаз» про порушення стягнення заборгованості з Національного університету «Одеська юридична академія», ОСОБА_3 був працевлаштованим за сумісництвом у вказаному університеті та водночас захищав дисертацію на спеціалізованій вченій раді, членами якої були працівники університету. Таким чином, у ОСОБА_3 є приватний інтерес у підтриманні належних взаємовідносин Національним університетом «Одеська юридична академія», який при винесені відповідно рішення переріс у реальний конфлікт інтересів.

Враховуючи вказану обставину, працівник поліції приходить до висновку про те, що суддя Господарського суду Одеської області Петров В.С. не був зацікавлений у стягненні заборгованості з Національного університету «Одеська юридична академія» та псуванні відносин в університеті, і тому в порушення вимог статті 20 Господарського процесуального кодексу України не заявив про самовідвід, фактично допустивши виникнення реального конфлікту інтересів.

Такі висновки не узгоджуються з фактичними обставинами справи та не підтверджені належними, допустимими і достовірними доказами.

Адміністративним правопорушенням (проступком) відповідно до статті 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність обєктивних і субєктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він містить: обєкт; обєктивну сторону; субєкт; субєктивну сторону.

Обєкт адміністративного правопорушення це сукупність суспільних відносин, що охороняються адміністративним правом, а також регулюються нормами матеріального права. Тобто, обєктом виступають конкретні норми, приписи, законні вимоги, заборони. Це означає, що форми, в яких проявляється конкретний обєкт, можуть бути різними.

За змістом статті 1 Закону України "Про запобігання корупції", правопорушення, повязане з корупцією це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Диспозиція статті ст. 172-7КУпАП передбачає відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

У відповідності до примітки статті 172-7КУпАП, під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Таким чином, з положень закону випливає, що не будь-яка суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями створює конфлікт інтересів, оскільки особистий інтерес особи та її службові повноваження можуть не суперечити один одному. Отже, конфлікт інтересів має місце тоді, коли зазначена суперечність фактично вплинула на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Виходячи з обставин справи, обєктом адміністративного правопорушення є начебто порушення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності норми ст. 28 Закону України Про запобігання корупції в частині реального конфлікту інтересів.

Закон виділяє два види конфлікту інтересів:? реальний конфлікт інтересів (абз.12 ч. першої ст. 1 Закону); та потенційний конфлікт інтересів (абз.8 ч. першої ст. 1 Закону).

Реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Потенційний конфлікт інтересів передбачає наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на обєктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Для реального конфлікту інтересів характерна наявність трьох об'єктивних компонентів:

- приватний інтерес;

- службове повноваження, представницьке повноваження;

- протиріччя між ними, що впливає на об'єктивність або неупередженість рішення, діяння службової особи.

Приватний інтерес будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у звязку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях (абз. 11 частини першої статті 1 Закону).

Службове повноваження, представницьке повноваження, як правило, це коло службових повноважень що наводиться у законах, посадових інструкціях, трудових договорах, тощо. Водночас необхідно враховувати, що інструкції та інші документи визначають лише безпосередні повноваження конкретного службовця, в той час, як законом або іншим нормативно-правовим актом може додатково визначатися коло як безпосередніх, так і загальнослужбових повноважень, які повинні братися до уваги при розгляді питання про наявність чи відсутність конфлікту інтересів.

При встановленні реального конфлікту інтересів, а також наявності події та складу адміністративного правопорушення в діях судді, перш за все необхідно визначитися з конкретними повноваженнями службової особи в розрізі (системній сукупності) конкретних законів та нормативно правових актів, якими зобовязаний керуватися суддя при прийнятті рішень, та які регулюють його діяльність.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатись особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Окрім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження в разі порушення вимог щодо неупередженого розгляду справи, зокрема порушення правил щодо відводу (самовідводу).

Перелік підстав для відводу (самовідводу) судді передбачено ст. 20 ГПК України.

Визначаючись щодо наявності таких підстав, необхідно враховувати, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. За суб'єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (див. рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 43).

За імперативним приписом ч. 4 ст. 20 ГПК України відвід повинен заявлятись у письмовій формі.

Відповідно до ч. 5 ст. 20 ГПК України, питання про відвід судді вирішується в нарадчій кімнаті, про що виноситься відповідна ухвала.

При складанні ухвали потрібно дотримуватись розясненнями, наданими Пленумом ВГУ України в постанові № 18 від 26.12.2011 року Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції.

Згідно з п. 1.2.2. Постанови ВГСУ питання про відвід судді вирішується судом у тому складі, який розглядає справу. Отже, якщо справа розглядається суддею одноособово, відповідне питання вирішується саме цим суддею у нарадчій кімнаті.

У такому ж порядку вирішується питання про самовідвід суддів.

Форми заявлення самовідводу судді процесуальним законом не передбачені. Отже, достатнім є зазначення про це у відповідній ухвалі, винесеній згідно з частиною п'ятою статті 20 ГПК та з урахуванням вимог статті 86 названого Кодексу.

Задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді повинно обґрунтовуватись посиланням на обставини, про які йдеться в ст. 20 ГПК України, із зазначенням та поданням доказів, які їх підтверджують.

Відповідно до ч.4 ст. 20 ГПК України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивований і заявлений до початку судового розгляду господарської справи по суті у письмовій формі з обґрунтуванням підстав для відводу.

Питання про відвід (самовідвід) вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду.

Розглядаючи з обєктивної сторони наявність реального конфлікту інтересів, через призму обєктивних компонентів, як приватний інтерес, службове повноваження або представницьке повноваження, перш за все необхідно керуватися нормами закону, які регулюють дії субєктів відповідальності за правопорушення пов'язані з корупцією.

Аналізуючи норми розділу ІХ ГПК України, системність та порядок розміщення статей, суд приходить до висновку, що питання про прийняття позовної заяви вирішується суддею, якому вона була передана у порядку, встановленому частиною третьою статті 2-1 цього кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.2-1 ГПК України визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних документів за принципом вірогідності, який враховує кількість справ, що перебувають у провадженні суддів, заборону брати участь у перегляді рішень для судді, який брав участь в ухваленні судового рішення, про перегляд якого порушується питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну повноважень. Справи розподіляються з урахуванням спеціалізації суддів. Після визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи, внесення змін до реєстраційних даних щодо цієї справи, а також видалення цих даних з автоматизованої системи документообігу суду не допускається, крім випадків, установлених законом.

Як зазначено, нормою вказаної статті передбачено лише порядок визначення судді для розгляду конкретної справи, яке здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних документів за принципом вірогідності, який враховує кількість справ, що перебувають у провадженні суддів, заборону брати участь у перегляді рішень для судді, який брав участь в ухваленні судового рішення, про перегляд якого порушується питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну повноважень.

В свою чергу питання про відвід (самовідвід) за наявності підстав передбачених ст. 20 ГПК України, вирішується після відкриття провадження у справі. За законом, в цьому випадку суддя повинен спочатку порушити провадження у справі, а потім постановляти ухвалу про самовідвід.

Разом з цим, за наявності підстав, таких як відмова у прийнятті позовної заяви або повернення позовної заяви, суддя не може ухвалити незаконне рішення, яким відкрити провадження у справі, що буде свідчити про його неупередженість та порушуватиме норми процесуального закону.

За таких обставин, обєктивної сторони наявності реального конфлікту інтересів, який розглядається через призму обєктивних компонентів, як приватний інтерес, службове повноваження або представницьке повноваження, та враховуючи правовий статус судді визначеного законом України Про судоустрій та статус суддів, не має.

В даній справі суддя Петров В.С. не мав будь-якої іншої можливості, не порушуючи при цьому як норми зазначеного закону так і норми ГПК України, ухвалити будь-яке інше процесуальне рішення, окрім прийнятого.

Згідно із розясненнями наданими в інформаційному листі ВССУ від 22.05.2017 р. щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією, для забезпечення однакового і правильного застосування судами загальної юрисдикції Закону України «Про запобігання корупції» та положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою уникнення неоднозначного тлумачення норм закону в судовій практиці та запобігання помилкам при розгляді справ про окремі адміністративні правопорушення, повязані з корупцією надано роз'яснення з приводу правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, для застосування відповідальності за цією статтею, суд повинен встановити не тільки існування конфлікту інтересів, а й те, чи реально він вплинув на об'єктивність і неупередженість суб'єкта владних повноважень при прийнятті рішень. Для кваліфікації рішення як такого, що прийнято в умовах конфлікту інтересів, необхідно обов'язково встановити наявність юридичних фактів:

- наявність у правопорушника приватного інтересу, який повинен бути чітко сформульований і визначений;

- наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими або представницькими повноваженнями із зазначенням того, у чому саме це протиріччя виражається;

- наявність повноважень для прийняття рішення;

- наявність факту реального впливу протиріччя між приватним і службовим або представницьким інтересом на об'єктивність і неупередженість рішення.

Крім того , ВССУ зауважено про необхідність дотримання судами концепції „якості закону, встановленого рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України», зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обовязків осіб, національні органи зобовязані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Слід також зазначити, що Європейський суд неодноразово звертав увагу на необхідність дотримання принципу правової визначеності як одного з елементів верховенства права (рішення ЄСПЛ у справі "Христов проти України" від 19.02.2009 р., рішення у справі "Вєренцов проти України" від 11.04.2013 року). Правова визначеність вимагає, щоб норми актів були зрозумілими, точними й гарантували, що ситуації та правовідносини будуть передбачуваними. Адже інакше не можна забезпечити однакового застосування положень законів, що уможливлює необмежене їх трактування в правозастосовній практиці й неминуче призводить до сваволі. При цьому відповідальність за порушення встановленого порядку не може наступати, якщо зазначений порядок не було достатньо чітко встановлено внутрішнім законодавством.

Неоднозначність підходів при вирішенні питань врегулювання конфлікту інтересів у окремих категорій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, про які йде мова в положеннях ч. 1 ст. 35 Закону України "Про запобігання корупції", свідчить про відсутність на законодавчому рівні однозначних правил розв'язання конфлікту інтересів, що унеможливлює притягнення особи до відповідальності за ст. 172-7 КУпАП.

Одночасно з цим, суд звертає увагу на те, що за наслідками ухвалення судового рішення (ухвала «Про повернення позовної заяви» справа № 916/686/16) від 23.03.2016 року, яким позовну заяву ПАТ «Одесагаз» про стягнення заборгованості з Національного університету «Одеська юридична академія» суми боргу залишено без розгляду, вказане рішення в апеляційному порядку на оскаржувалося, тобто зауваження та підстави зазначені суддею у вказаній ухвалі були визнанні заявником, що свідчить про законність та правомірність судового рішення (ч. 3 ст. 81 ГПК України).

Враховуючи вищенаведене, а також те, що врегулювання конфлікту інтересів суддею в процесуальний спосіб, зокрема, шляхом заявлення самовідводу, регулюється в порядку, передбаченим спеціальним законодавством в сфері судоустрою, дії судді вчиненні під час вирішення питання про прийняття позовної заяви у спосіб передбачений ГПК України не утворюють склад адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Таким чином, в діях судді Господарського суду Одеської області Петрова В.С. відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП, у звязку з чим, провадження по справі підлягає закриттю у звязку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.1,3,27,28 Закону України "Про запобігання корупції", ст.ст.9,172-7,245,247ч.1 п.1,251,284,294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по справі у звязку з відсутністю в діях судді Господарського суду Одеської області Петрова Володимира Степановича складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП, на підставі п1. ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Одеської області.

Суддя:

05.07.2017