Номер провадження: 33/785/1407/17
Номер справи місцевого суду: 521/7776/17
Головуючий у першій інстанції Морозова І. В.
Доповідач Котелевський Р. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 11.08.2017 року, -

встановив:

оскаржуваною постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 11.08.2017 року,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 320 (триста двадцять) грн.

Згідно з оскаржуваною постановою, 18.05.2017 року, о 01 год. 50 хв., ОСОБА_3 керуючи автомобілем «ВАЗ-21011» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. В.Стуса, 2Б, в м. Одеса, в стані алкогольного сп'яніння, згідно показань «Драгеру» Alcotest 6810, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою судді районного суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк на оскарження постанови, у зв'язку з тим, що він не був присутній в судовому засіданні, а копію постанови отримав 22.08.2017 року, та скасувати постанову та закрити провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В доводах зазначає, що працівниками поліції було проведено огляд на стан сп'яніння в порушення вимог ст.266 КУпАП, без участі двох понятих та за допомогою приладу «Драгер», а не в закладі охорони здоров'я.

Апеляційний розгляд проведено за відсутністю ОСОБА_3, який в апеляційній скарзі просив справу розглянути за його відсутністю, до апеляційного суду Одеської області не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та долучені до неї документи; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Мотивуючи необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_3 посилається на те, що копію оскаржуваного рішення він отримав лише 22.08.2017 року.

Відповідно до матеріалів справи в судовому засіданні ОСОБА_3 про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але присутній не був, а копію постанови від 11.08.2017 року він отримав 22.08.2017 року, про що свідчить його розписка (а.с.19), а тому строк на апеляційне оскарження починається з дати отримання копії постанови, тобто з 22.08.2017 року.

З урахуванням того, що апеляційна скарга ОСОБА_3 була подана 22.08.2017 року, строк на апеляційне оскарження постанови судді районного ним пропущений не був та не потребує поновлення.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскаржуваного рішення, апеляційним судом встановлено таке.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та поясненнями до нього, ОСОБА_3 керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується оглядом на стан сп'яніння на місці зупинки, чеком «Драгер», проведеним в присутності двох свідків (а.с. 1- 4).

Як свідчать зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №241979 від 18.05.2017 року та власноручна заява ОСОБА_3, написана ним в протоколі, він фактично не заперечував факту керування автомобілем в стані алкогольного сп'яніння та результатів проведення його огляду на стан сп'яніння на місці зупинки (а.с. 1).

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апелянта про порушення працівниками поліції порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, оскільки вони спростовуються даними протоколу про адміністративне правопорушення та доказами долученими до нього. Зокрема, за результатами проведеного тесту та з відеозапису фіксації проведення огляду на стан сп'яніння, який долучений до матеріалів справи, вбачається, що під час проведенням огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки працівниками поліції були залучені двоє свідків, ОСОБА_3 не заперечував проти огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» та погодився з результатами огляду.

Вказані дії працівників поліції повністю відповідали вимогам Порядку проходження огляду на стан сп'яніння, який регламентований положеннями ст.266 КУпАП та «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року..

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, а тому апеляційний суд погоджується з висновком судді районного суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.2 ст.30 КУпАП позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Стягнення на ОСОБА_3 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП і відповідає вимогам ч.2 ст.30 та ст.ст. 23, 33 КУпАП, а саме, характеру вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим, ступеню вини порушника, тощо, і відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка передбачає накладення штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що розгляд справи був проведений у його відсутність, то вони не спростовують висновків суду про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Як убачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, двічі не з'являвся (а.с. 10-14).

У зв'язку з чим, враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.277 КУпАП, суддя районного суду на законних підставах розглянув справу за відсутністю ОСОБА_3

При цьому, суд апеляційної інстанції враховуючи, що розгляд справи в районному суді було здійснено за відсутністю ОСОБА_3, вважає, що на стадії апеляційного перегляду рішення судді районного суду судом були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_3 двічі не з'являвся на судові виклики до районного суду, а також будучи повідомленим про дату та час розгляду в апеляційному суді, також не з'явився та просив суд розглянути справу за його відсутністю, оцінює таку поведінку ОСОБА_3, як небажання останнього особисто прийняти участь в розгляді його справи в суді.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду у постанові та були підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

За таких обставин, апеляційним судом встановлено, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, а тому вона не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси, від 11.08.2017 року, якою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без змін.

Копію постанови направити ОСОБА_3

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області Р.І. Котелевський