Номер провадження: 33/785/881/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., за участю секретаря Стоянової Л.І., особи, яка відносно якої винесена оскаржувана постанова - ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, учасника ДТП - ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеса від 10.04.2017 року,-

встановив

Зазначеною постановою відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

провадження по справі було закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 08.04.2016 року, о 08 годині 25 хвилин, водій ОСОБА_2, керуючи мотоциклом марки «Хонда», д/н НОМЕР_1, рухаючись в м. Одесі п вул. Радісна, при виїзді на перехрестя рівнозначних доріг не надав перевагу в русі транспортному засобу, який рухався з правого боку, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 (під керуванням ОСОБА_4М.), що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п. 12.12, 16.3 «Правил дорожнього руху» затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції зазначив про те, що відсутні обєктивні дані на підтвердження наявності в діяннях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП.

Заперечуючи проти постанови судді, апелянти в своїй апеляційній скарзі вказали, що вважають постанову суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права, оскільки районним судом неповно та не обєктивно зясовані обставини справи, що мають суттєве значення.

В своїй апеляційній скарзі апелянти вказують, що при розгляді судом справи участі не приймали, постанова Малиновського районного суду м. Одеса від 10.04.2017 року була отримана ОСОБА_4 лише 10.05.2017 року, тому пропуск строку на апеляційне оскарження вважають поважним.

Крім того апелянти зазначають, що суд упереджено прийняв рішення про звільнення від адміністративної відповідальності ОСОБА_2 фактично посилаючись на тільки покази самого ОСОБА_2, свідка ОСОБА_6 та висновок ОНДІСЕ №2262/23332 експертного транспортно-трасологічного й автотехнічного дослідження обставин зіткнення автомобіля НОМЕР_2 (під керуванням ОСОБА_4М.) з мотоциклом марки «Хонда», д/н НОМЕР_1. При цьому вказують, що не погоджуються з висновком судового експерта ОСОБА_7, який визначив, що виїзд з вул. Сурікова на вул. Радісну не є перехрестям, оскільки вул. Сурікова - є виїздом з прилеглої території, оскільки фактично він вирішив питання, щодо статусу перехрестя, виходячи за межі спеціальних знань, оскільки це питання вирішується експертизою стану доріг і дорожніх умов у місцях ДТП (п.4 Наказу Міністерства Юстиції України №53/5 від 08.10.1998 р.). Надані свідком ОСОБА_6 вважають неспроможними, оскільки він не був безпосереднім свідком зіткнення.

Крім того послалися на наявний у матеріалах справи висновок експертного дослідження №7-А від 23.09.2016 року, яке було проведено експертом Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_8, який вказує на порушення ОСОБА_2 вимог п.16.12. ПДР України.

Відповідно до цього, ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 просять розглянути їх апеляційну скаргу, поновити строк на апеляційне оскарження, постанову Малиновського районного суду м. Одеса від 10.04.2017 року скасувати, прийняти нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_2 у скоєні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП, а справу закрити на підставі ст.38 КУпАП.

Вивчивши доводи апеляції та матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5, які підтримали доводи клопотання про поновлення строку та доводи апеляційної скарги, ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, апеляційний суд вважає необхідним поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - залишити без змін, виходячи з наступного:

Згідно зі ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи був проведений без участі ОСОБА_4 та його представника, постанова суду першої інстанції винесена 10.04.2017 року та ОСОБА_4 мав можливість отримати копію постанови суду лише 10.05.2017 року, а також ознайомитись з матеріалами адміністративної справи лише 19.05.2017 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи заявою апелянта про ознайомлення /а.с.29/, а апеляційна скарга подана 29.05.2017 року, тобто в передбачений законом строк.

Враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апелянта в частині отримання ним постанови після спливу строку на оскарження постанови районного суду є обґрунтованими, апеляційна скарга подана ним в передбачений законодавством строк, в звязку з чим строк на оскарження постанови районного суду повинен бути поновлений.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктиному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень КУпАП, обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст.124 КУпАП необхідно зясувати чи дійсно мало місце порушення водієм правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`активному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Як пояснив апеляційному суду ОСОБА_2, він вважає винним у ДТП водія автомобіля КІА ОСОБА_4, оскільки він порушив вимоги п. 10.2 Правил дорожнього руху України і виїжджаючи на головну дорогу з примикаючої до неї житлової зони, повинен був дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по ним. Саме таким перехрестям він вважає місце де сталося ДТП і вважає, що водій ОСОБА_4 виїжджав на перехрестя з прилеглої території і повинен був пропустити його транспортний засіб, якій мав перевагу при проїзді перехрестя. Також відмітив, що при виїзді на вул. Радісну, щоб пересвідчитись у відсутності транспортних засобів, необхідно фактично виїхати на проїзну частину.

В свою чергу ОСОБА_4 вважає, що Правила дорожнього руху України порушив саме водій ОСОБА_2, так як перехрестя вулиць Радісна та Сурікова в м. Одесі не є виїздом з прилеглої території та є регульованим, так як немає знаків пріоритету, а тому його необхідно визнавати перехрестям рівнозначних доріг. Таким чином, при перетинанні перехрестя, водій ОСОБА_2 повинен був керуватись вимогами п. 16.12. Правил дорожнього руху України та пропустити його автомобіль.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що районний суд, керуючись вимогами ст.ст. 245,252 КУпАП, дійшов до правильного висновку про невинність ОСОБА_2 у порушенні Правил дорожнього руху і про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так у своєму висновку про відсутність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП суд першої інстанції обґрунтовано постався на вимоги п. 10.2 Правил дорожнього руху України, згідно яких, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, АЗС та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ним.

Положеннями п. 1.10 Правил дорожнього руху України визначено, що прилегла територія - це територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена до наскрізного проїзду, а лише для вїзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що місце виїзду з вул. Сурікова на вул. Радісну в м. Одесі є прилеглою територією у розумінні Правил дорожнього руху України і ця думка ґрунтується на експертному висновку експерта ОНДІСЕ ОСОБА_7, який вказав, що за практикою експертиз, які проводились раніше, на зазначеному вище перехресті вул. Сурікова, завжди розглядається як виїзд з прилеглої території житлового мікрорайону, на якому вул. Радісна завжди розглядається як вулиця магістрального значення і саме такий статус вул. Сурікова, згідно положень Правил дорожнього руху є правильним.

Запереченням щодо цього з боку апелянта ОСОБА_4 судом першої інстанції дана належна оцінка, яка є обґрунтованою і суд апеляційної інстанції з нею повністю погоджується.

Також апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав неповним висновок експертизи НДЕКЦ МВС України в Одеській області / а.с. 63-69 /, так як, оскільки експерт при його складанні взагалі не аналізу статусу вказаного вище перехрестя, а одразу визначив його як рівнозначний, що не відповідає встановленим судом обставинам.

З наданого суду водієм ОСОБА_2 відеозапису вбачається, що водії транспортних засобів, що виїжджають з вул. Сурікова, проявляють особливу увагу та надають перевагу транспортним засобам, які рухаються по вул. Радісній.

Цей відеозапис цілком підтверджує висновок експерта ОНДІСЕ ОСОБА_7 з приводу того, що вул. Сурікова є однозначно виїздом з прилеглої території, що обєктивно проявляється усіма водіями, які рухаються по ній у напрямку вул. Радісної, з чим погоджується апеляційний суд.

Крім того, зазначені обставини підтверджені розташуванням на вул. Сурікова приватного мікрорайону та перебування на ній як автозаправочної станції "Катрал", так і автомобільної стоянки, на що вказують наявні у матеріалах справи карти /а.с.56, 57/ та отримані апеляційним судом пояснення водіїв - учасників ДТП і ці дані вказують на те, що вул. Радісна, по якій рухався на мотоциклі ОСОБА_2 - є головною та він не був зобовязаний надавати дорогу транспортному засобу під керуванням ОСОБА_4, який здійснював виїзд з прилеглої території.

Що стосується показань свідка ОСОБА_6, то вони узгоджуються з наявними у матеріалами доказами, які апеляційний суд вважає належними та такими, які відповідають фактичним обставинам скоєного та не суперечать їм.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність обєктивних даних щодо вчинення водієм ОСОБА_9 правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, в звязку з чим вважає висновки районного суду про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення правильними, прийняте рішення про закриття провадження в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення законним, в звязку з чим підстав для задоволення апеляції та скасування постанови суду не вбачає.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, протесту прокурора суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу чи протест прокурора без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд, -

постановив

Клопотання ОСОБА_4 - задовольнити.

Поновити ОСОБА_4 строк для оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 10.04.2017 року, якою відносно ОСОБА_2 закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП в звязку в відсутністю в його діях складу правопорушення - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_10.