Справа № 308/5724/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2017 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., за участю представника Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_1, представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, власника товарів ОСОБА_3, розглянувши матеріали адміністративної справи про порушення митних правил відносно громадянина України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відомості про ідентифікаційний номер платника податків в матеріалах справи відсутні, який проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, за ст.472 МК України,-

ВСТАНОВИВ:

21.05.2017 року о 06 год. 05 хв. в зону митного контролю митного посту «Тиса» Закарпатської митниці ДФС, на ділянку «Вїзд», заїхав пасажирський автобус марки «VANHOOL», моделі «T917 Astron», реєстраційний номерний знак BC6612EM, в якому в якості водія слідував громадянин України ОСОБА_4, який слідував в Україну з Італії, де перебував у службових справах. Формою проходження митного контролю гр. України ОСОБА_4 обрав порядок проходження митного контролю по каналу «червоний коридор».

Громадянину України ОСОБА_4 було запропоновано заповнити митну декларацію, в якій він вказав свої паспортні дані, та заявив про наявність у нього лише особистих речей. При усному опитуванні ОСОБА_4 підтвердив відомості, вказані ним у митній декларації, та заперечив наявність у нього будь-яких інших товарів, в тому числі таких, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено.

Відповідно ч.1 ст.318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Згідно ч.2 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої ПКМУ від 21.05.2012 №451 - митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів здійснюється виключно митними органами відповідно до законодавства, вибірково, у формах та обсязі, що визначені на підставі результатів системи управління ризиками.

В ході митного контролю зазначеного транспортного засобу та речей громадянина України ОСОБА_4 окрім задекларованих особистих речей, був виявлений не вказаний в митній декларації та не заявлений при усному опитуванні товар іноземного виробництва, а саме: вентилятори промислові EL PAMPERO ELP-2460 3 speed, в кількості 8 шт.; компресори EuroCooling, в кількості 7 шт.; автомобільна фарба, в кількості 162,5 л.; розчинник у кількості 10 л.; пульверизатори в кількості 5 шт.; одяг жіночий в асортименті в кількості 225 шт.; сумочки жіночі в асортименті в кількості 6 шт.; взуття жіноче в асортименті в кількості 24 пари; рідина для електронних цигарок у кількості 8640 пляшок. Вказаний товар знаходився у багажному відсіку автобуса серед інших особистих речей громадянина ОСОБА_4 та пасажирів автобуса. Доступ до виявленого нічим не утруднювався та став можливим після відкриття дверей багажного відсіку автобуса.

Виявлений товар гр.ОСОБА_4 не визнав своєю власністю, а зауважив, що товар перевезти з Італії на Україну за винагороду його попросили не знайомі йому чоловік із жінкою, їх імена він не памятає. Товар повинні були в нього забрати в м.Луцьк та розрахуватися за перевезення.

Вартість частини виявленого товару згідно ярликів на упаковці становить 398213,31 грн. Решта вилученого товару потребує додаткової оцінки із залученням спеціаліста-експерта.

У судове засідання ОСОБА_4 не зявився, хоча повідомлявся про розгляд справи належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Представник ОСОБА_4 ОСОБА_2 у судовому засіданні просив прийняти до уваги, що вказані посадовою особою органу доходів і зборів у протоколі про ПМП відносно ОСОБА_5 обставини не в повній мірі висвітлюють фактичні обставини справи та не відповідають дійсності. Так, 21.05.2017 року ОСОБА_4 повертався з Італії на пасажирському автобусі марки «VANHOOL», моделі «T917 Astron», реєстраційний номерний знак BC6612EM, в силу своїх посадових обовязків у якості водія даного транспортного засобу. У ході митного контролю автобусу працівниками митниці було виявлено різний товар іноземного виробництва. Про те, на думку представника, висновок працівника митниці про те, що ОСОБА_4, як водій транспортного засобу, не здійснив декларування виявлених товарів, хоча повинен був це зробити, є невірним. Так, 18.05.2017 року ОСОБА_4 дійсно домовився з громадянами України в Італії про перевезення товару, а саме рідини для електричних цигарок за винагороду. Для цього вони показали йому магазин, в якому він мав придбати товар, та надали 1400 євро. На виконання домовленості, 19.05.2017 року ОСОБА_4 придбав вказану рідину за 1381,20 євро, на що йому був виданий товарний чек на його імя. Зазначений товар - рідину для електричних цигарок ОСОБА_4 не вказав у митній декларації, так як забув про нього, оскільки був стомлений. Після виявлення його працівниками митниці хотів здійснити його декларування та митне оформлення із сплатою всіх митних платежів, однак йому було повідомлено, що це зробити на даний час неможливо. Щодо іншого виявленого товару, а саме: вентилятори промислові EL PAMPERO ELP-2460 3 speed 8 шт., компресори EuroCooling 7 шт., автомобільна фарба 162,5 л., розчинник 10 л., пульверизатор 5 шт., одяг жіночий в асортименті 225 шт., сумочки жіночі в асортименті 6 шт., взуття жіноче в асортименті - 24 пар., представник вважає, що такий товар не може бути безпосереднім предметом порушення митних правил, так як про даний товар ОСОБА_4 було заявлено усно перед митним контролем та в митній декларації в графі 4. Представник зазначає, що зазначений товар 20.05.2017 року ОСОБА_4 передав гр. України ОСОБА_3 для переміщення в Україну та повідомив, що там знаходяться виключно його особисті речі, тобто товари, які не підлягають декларуванню та оподаткуванню митними платежами. Вказаний товар був поміщений в багажний відсік автобусу та його вміст ОСОБА_4 не перевіряв, оскільки особисті речі відповідно до ст.370 МК України не підлягають декларуванню, проте перед проходженням митного контролю на м/п «Тиса» ОСОБА_4 повідомив про вказані речі працівникам митниці та прикордонної служби та вказав в митній декларації. Після виявлення товару ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_3 та повідомив про виявлений товар, на що останній відповів, що вважав вказані речі особистими, оскільки придбав їх за власні кошти. ОСОБА_3 повідомив, що готовий заплатити всі митні платежі, оскільки товар придбаний ним і він має відповідні документи на нього. Вказану інформацію ОСОБА_4 довів до працівників митниці, однак йому було повідомлено, що на даний час відсутня можливість митного оформлення виявленого товару. Враховуючи зазначене, представник вважає, що ОСОБА_4 не вчиняв порушення митних правил, передбачене ст.472 МК України, оскільки наміру порушувати митне законодавство не мав, частину виявленого в пасажирському автобусі товару, а саме рідину для електронних цигарок забув задекларувати так як був стомлений. Решту виявленого товару, який не є безпосереднім предметом порушення митних правил, просив провернути власнику ОСОБА_3 для проведення митного оформлення.

В судовому засіданні власник товарів ОСОБА_3 пояснив, що в середині травня 2017 року ним було придбано товари, а саме: вентилятори промислові EL PAMPERO ELP-2460 3 speed, в кількості 8 шт.; компресори EuroCooling, в кількості 7 шт.; автомобільна фарба, в кількості 162,5 л.; розчинник у кількості 10 л.; пульверизатори в кількості 5 шт.; одяг жіночий в асортименті в кількості 225 шт.; сумочки жіночі в асортименті в кількості 6 шт.; взуття жіноче в асортименті в кількості 24 пари, та надано гр. ОСОБА_4 для переміщення в Україну, повідомивши йому, що там знаходяться виключно його особисті речі, тобто товари, які не підлягають декларуванню та оподаткуванню митними платежами. Це його особисті речі, оскільки він придбав їх за власні кошти для особистого користування. 21.05.2017 року йому зателефонував ОСОБА_4 та повідомив, що під час проходження митного кордону на КПП «Тиса» працівниками митниці повідомлено, що його (ОСОБА_3П.) підлягають оподаткуванню. На зазначене він відповів, що готовий сплатити всі митні платежі у разі такої необхідності. Однак, незважаючи на це, 21.05.2017 року головним державним інспектором відділу оперативного реагування №1 управління протидії митним правопорушенням Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_6 у ОСОБА_4 було вилучено зазначений товар, який є його власністю, оскільки даний товар придбаний ним в Італії та є його особистими речами, що підтверджується товарними чеками. ОСОБА_3 вважає, що вилучений товар не може бути визнаний предметом порушення митних правил та не підлягає вилученню, так як ОСОБА_4 задекларував його усно, повідомивши працівникам митниці, письмово, вказавши в митній декларації та шляхом вчинення дій, обравши відповідну смугу руху «червоний коридор». ОСОБА_3 просить повернути йому, як власнику, вилучений протоколом про ПМП №1198/30500/17 від 21.05.2017 року, а саме: вентилятори промислові EL PAMPERO ELP-2460 3 speed, в кількості 8 шт.; компресори EuroCooling, в кількості 7 шт.; автомобільна фарба, в кількості 162,5 л.; розчинник у кількості 10 л.; пульверизатори в кількості 5 шт.; одяг жіночий в асортименті в кількості 225 шт.; сумочки жіночі в асортименті в кількості 6 шт.; взуття жіноче в асортименті в кількості 24 пари, для проведення митного оформлення.

Представник Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_1 в судовому засіданні просив притягнути ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст.472 МК України та застосувати відносно останнього адміністративне стягнення передбачене санкцією вказаної статті у вигляді штрафу у розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх обєктів порушення митних правил, з конфіскацією цих товарів.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Так, за змістом ст.ст.458, 487 МК України, ст.ст.9-11 ОСОБА_6 підставою для визнання особи винною в порушенні митних правил, як різновиду адміністративного правопорушення, є встановлення у вчиненому нею діянні всіх ознак складу такого правопорушення, в тому числі ознак суб'єктивної та об'єктивної сторони складу правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Частиною 1 статті 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідальність за ст.472 МК України настає за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Тобто, особи, які переміщують товари на митну територію України, повинні дотримуватися митних правил, визначених у Митному кодексі. За порушення (недотримання) цих правил у Кодексі передбачено адміністративну відповідальність.

З протоколу про порушення митних правил №1198/30500/17 від 21.05.2017 року та доданих до нього матеріалів встановлено, що 21.05.2017 року о 06 год. 05 хв. в зоні митного контролю митного посту «Тиса» Закарпатської митниці ДФС, на ділянці «Вїзд», пасажирського автобусу марки «VANHOOL», моделі «T917 Astron», реєстраційний номерний знак BC6612EM, та речей водія гр. ОСОБА_4, у багажному відсіку автобуса, окрім задекларованих особистих речей, був виявлений не вказаний в митній декларації та не заявлений при усному опитуванні товар іноземного виробництва, а саме: вентилятори промислові EL PAMPERO ELP-2460 3 speed, в кількості 8 шт.; компресори EuroCooling, в кількості 7 шт.; автомобільна фарба, в кількості 162,5 л.; розчинник у кількості 10 л.; пульверизатори в кількості 5 шт.; одяг жіночий в асортименті в кількості 225 шт.; сумочки жіночі в асортименті в кількості 6 шт.; взуття жіноче в асортименті в кількості 24 пари; рідина для електронних цигарок у кількості 8640 пляшок. Доступ до виявленого нічим не утруднювався та став можливим після відкриття дверей багажного відсіку автобуса.

У відповідності до вимог ч.1 ст.374 МК України «Умови ввезення (пересилання) громадянами товарів на митну територію України» товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню та не є об'єктами оподаткування митними платежами. Згідно ч.4 ст.374 МК України товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України, в частині, що перевищує еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші ніж відкриті для повітряного сполучення пункти пропуску через державний кордон України). Базою оподаткування таких товарів є частина їх сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг.

Суд критично оцінює доводи особи, що притягується до відповідальності - гр.ОСОБА_4 щодо відсутності в його діях ознак порушення митних правил, оскільки матеріалами справи, зокрема протоколом про ПМП №1198/30500/17 від 21.05.2017 року, актом проведення огляду (переогляду) товарів, т/з, ручної поклажі та багажу від 21.05.2017 року з фотоматеріалами, митною декларацією, доповідною запискою головного державного інспектора відділу оперативного реагування №1 УПМА ОСОБА_6 від 21.05.2017 року, його письмовими поясненнями від 21.05.2017 року та 22.06.2017 року доведено, що він дійсно не заявив за встановленою формою точні та достовірні відомості про переміщувані ним через митний кордон України товари рідину для електронних цигарок, загальна вага якого згідно товарного чеку фірми Lop Liguids d.o.o. від 19.05.2017 року становить 246,50 кг., загальна вартість - 1381,20 євро, переміщення яких через митний кордон України підлягало обовязковому письмовому декларуванню, так як перевищує неоподатковану норму встановлену ст.374 МК України, про які гр. ОСОБА_4 не заявив так як був втомлений дорогою.

В своїй сукупності вказані обставини свідчить про наявність в діях гр. ОСОБА_4 складу порушення митних правил, передбаченого ст.472 МК України недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто не заявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари (рідину для електронних цигарок), які підлягають обовязковому декларуванню.

Разом з тим, щодо вилученого у ОСОБА_4 товару, а саме: вентиляторів промислових EL PAMPERO ELP-2460 3 speed, в кількості 8 шт.; компресорів EuroCooling, в кількості 7 шт.; автомобільної фарби, в кількості 162,5 л.; розчиннику у кількості 10 л.; пульверизаторів в кількості 5 шт.; одягу жіночого в асортименті в кількості 225 шт.; сумочок жіночих в асортименті в кількості 6 шт.; взуття жіночого в асортименті в кількості 24 пари, суд вважає зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно ст.256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

В частині 1 статті 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявления за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно ч.8 ст.264 МК України митна декларація, з моменту її прийняття органом доходів і зборів, є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації, лише з моменту прийняття митним органом митної декларації.

Субєктом правопорушення, визначеного ст. 472 МК України є декларант.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.4 МК України декларант - це особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.

Як передбачено п.2 ч.1 ст.265 МК України декларантом має право виступати особа, яка відповідно до законодавства України має право вчиняти щодо товарів юридично значущі дії від свого імені.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4, який здійснював переміщення вищевказаного товару через митний кордон України на прохання ОСОБА_3, не був уповноваженою особою діяти від імені декларанта на здійснення декларування товарів відповідно до порядку, встановленого Митним кодексом України. Як слідує з письмових пояснень ОСОБА_7 20.05.2017 року вказаний товар для переміщення в Україну йому передав в Італії гр.України ОСОБА_3.

Суд враховує належні та допустимі докази подані гр. ОСОБА_4, та відсутність заперечень учасників судового засідання з приводу таких документів, які підтверджують пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_3, а саме: рахунок фактура фірми EURO COOLING SYSTEM S.R.L. №157/В від 14.05.2017 року, рахунок фактура фірми Minerva Vernici Srl. №7 від 16.05.2017 року, рахунок фактура фірми GEMELLI S.R.L. №95 від 19.05.2017 року та рахунок фактура фірми Diamant distribution s.n.c. №502/2017 від 15.05.2017 року, видані на імя ОСОБА_3, з усіма необхідними реквізитами, у тому числі підписом та печаткою продавця, які підтверджує купівлю останнім товару - вентиляторів промислових EL PAMPERO ELP-2460 3 speed, в кількості 8 шт.; компресорів EuroCooling, в кількості 7 шт.; автомобільної фарби, в кількості 162,5 л.; розчиннику у кількості 10 л.; пульверизаторів в кількості 5 шт.; одягу жіночого в асортименті в кількості 225 шт.; сумочок жіночих в асортименті в кількості 6 шт.; взуття жіночого в асортименті в кількості 24 пари, та право власності на вказані товари ОСОБА_3.

Викладені обставини підтверджують той факт, що ОСОБА_4 не здійснював декларування вказаного вище товару, оскільки не був на це уповноважений.

Вказане також підтвердив у судовому засіданні власник товарів ОСОБА_3, який пояснив, що передав вищезазначені товари гр.ОСОБА_4 для переміщення через митний кордон Україну, повідомивши при цьому, що оскільки речі підлягають декларуванню, готовий заплатити всі митні платежі.

Відповідно до ч.1 ст.460 МК України, допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньо-економічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Ця норма фактично дублюється в ст.268 МК України, яка встановлює, що допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, не тягне за собою застосування санкцій, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами України, крім випадків, коли особа систематично (більше двох разів протягом місяця) допускає у митній декларації помилки, зазначені в частині першій цієї статті (крім орфографічних помилок). У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, посадові особи митних органів надають декларантам або уповноваженим ним особам можливість виправити помилки, допущені в митній декларації.

Таким чином, вищезазначене правило ст.ст.268, 460 МК України передбачає звільнення від адміністративної відповідальності при виконанні трьох умов:

1. Недостовірні дані зазначено в декларації внаслідок помилки (а не умисних дій);

2. Така помилка не призвела до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру чи до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання ЗЕД;

3. Такі помилки не допускаються систематично (тобто більше ніж два рази протягом місяця).

Поняття помилки ані в Митному кодексі, ані в іншому законодавстві не визначено. Відсутня й офіційна позиція державних органів стосовно того, що має розглядатися як помилка в контексті митного оформлення. Відповідно до загальновизначеного розуміння поняття помилки та словникового тлумачення, в контексті до подібної ситуації, зазначене поняття слід визначити як арифметичні і орфографічні помилки, а також хибні уявлення про когось або щось. Зазначені правові норми встановлюють звільнення у випадку помилки, що виключає умисел. Тобто може йтися про вину в формі необережності.

Згідно зі ст.11 ОСОБА_6 адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити. Таким чином, умовою визнання діяння особи з необережністю є можливість настання шкідливих наслідків. Виходячи з системного тлумачення зазначених норм, мова йде про звільнення від відповідальності саме у тих випадках, коли помилка потенційно могла призвести до заниження сум, які мають сплачуватися до бюджету, але таке заниження було попереджено діями митних органів. Тобто в такому випадку помилка ще не призвела до фактичного зменшення розміру митних платежів, що сплачуються до бюджету, і існує цілком реальна можливість це виправити, це й не суперечить вимогам ч.1 ст.278 Митного кодексу України та п. 187.8 ст.187 Податкового кодексу України.

Згідно ч.4 ст.3 МК України, у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обовязків підприємств і громадян, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Даних про систематичність зазначених дій з боку ОСОБА_4 або ОСОБА_3, а також про відмову у митному оформленні товарів матеріали справи не містять.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4, в цій частині, не є декларантом або уповноваженою ним особою щодо товарів, а саме: вентиляторів промислових EL PAMPERO ELP-2460 3 speed, в кількості 8 шт.; компресорів EuroCooling, в кількості 7 шт.; автомобільної фарби, в кількості 162,5 л.; розчиннику у кількості 10 л.; пульверизаторів в кількості 5 шт.; одягу жіночого в асортименті в кількості 225 шт.; сумочок жіночих в асортименті в кількості 6 шт.; взуття жіночого в асортименті в кількості 24 пари, і відповідно, в даному випадку, не є субєктом правопорушення, передбаченого ст.472 МК України.

Відсутність субєкту, як субєктивної ознаки правопорушення, свідчить про відсутність, в цій частині, в його діях складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України.

У ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципам міжнародного права.

Крім того, принцип верховенства права - одна з підвалин демократичного суспільства, яка закріплена в усіх статтях Конвенції.

Питання чи було досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогам захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу пропорційності. Суд повинен проаналізувати чи дотримали органи влади розумний баланс між заходами вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства та потребою захищати право особи на мирне володіння своїм майном, тобто чи не стануть вжиті заходи особистим і надмірним тягарем для правопорушника.

При розгляді даної справи про адміністративне правопорушення суддя також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004.

При вирішенні питання про призначення стягнення за вчинене порушення суд також враховує положення статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, у відповідності до яких «Кожна фізична або юридична особа мас право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

В контексті забезпечення дотримання принципів Конституції та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, задля утвердження верховенства права та європейських підходів до розуміння прав людини, 23 лютого 2006 року Верховною Радою України було прийнято Закон України №3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Основними цілями даного Закону є застосування практики Європейського суду з прав людини з метою забезпечення виконання рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України та впровадження в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини.

Рішення Європейського суду є офіційною формою розяснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Так, приймаючи рішення по справі, суд враховує правові позиції висловлені ЄСПЛ у справі «Бакланов проти Росії» (09.06.2005 року) та у справі «Фрізен проти Росії» (24.03.2005 року), а саме те, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Крім того, суд приймає до уваги правові позиції висловлені у справі «Ісмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16.10.2008 року), згідно яких для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити надмірний тягар для особи.

У відповідності до вимог ч.3 ст.528 МК України вилучений згідно протоколу про ПМП №1198/30500/17 від 21.05.2017 року товар, а саме: вентилятори промислові EL PAMPERO ELP-2460 3 speed, в кількості 8 шт.; компресори EuroCooling, в кількості 7 шт.; автомобільна фарба, в кількості 162,5 л.; розчинник у кількості 10 л.; пульверизатори в кількості 5 шт.; одяг жіночий в асортименті в кількості 225 шт.; сумочки жіночі в асортименті в кількості 6 шт.; взуття жіноче в асортименті в кількості 24 пари, слід повернути власнику ОСОБА_3 або його представнику після належного митного оформлення та сплати митних платежів або з метою його вивезення за межі митної території України.

Відповідно до ст.33 ОСОБА_6 при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Обтяжуючих відповідальність особи обставин судом не встановлено. За правилами ст.23 ОСОБА_6 адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи конкретні обставини справи в їх сукупності, вважаю, що відносно громадянина України ОСОБА_4 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості безпосередніх предметів порушення митних правил, з конфіскацією зазначених товарів, тобто передбачене санкцією ст.472 МК України.

Відповідно до п.1.2 Порядку справляння митних платежів при ввезенні на митну територію України товарів громадянами, затвердженого наказ Міністерства фінансів України 22.05.2012 року №581, фактурна вартість товару - ціна товару, що переміщується через митний кордон України, та зазначена в рахунку-фактурі (фактурі-проформі, касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів).

Згідно наданого представником ОСОБА_4 ОСОБА_2 товарного чеку фірми Lop Liguids d.o.o. від 19.05.2017 року, виданого на імя ОСОБА_4, загальна вартість безпосередніх предметів порушення митних правил, а саме: рідини для електронних цигарок у кількості 8640 пляшок, загальною вагою 246,50 кг. складає 1381,20 євро.

На підставі зазначеного, для визначення розміру штрафу, який згідно санкції ст.472 МК України становить 100 відсотків вартості безпосереднього предмету порушення митних правил суд приймає до уваги вартість товару вказану в даному товарному чеку в розмірі 1381,20 євро, що згідно курсу НБУ станом на 21.05.2017 р. (1 євро = 29,373262 грн.) становить 40570,35 грн.

Згідно положень ч.5 ст.283 ОСОБА_6 постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору. Відповідно до ст. 40-1 ОСОБА_6 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674-VI (з наступними змінами та доповненнями) у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1600 гривень. Таким чином, правопорушнику необхідно сплатити судовий збір в розмірі 320,00 грн.

Керуючись ст.ст. 40-1, 283, 284 ОСОБА_6, ст.472 МК України, ч. 5 ст. 4 Закон України «Про судовий збір» суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Громадянина України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості безпосередніх предметів порушення митних правил, що становить 40570,35 грн., з конфіскацію безпосередніх предметів порушення митних правил, а саме: рідини для електронних цигарок у кількості 8640 пляшок, загальною вагою 246,50 кг., загальною вартістю 1381,20 євро, що згідно курсу НБУ станом на 21.05.2017 року становить 40570,35 грн.

Вилучений згідно протоколу про ПМП №1198/30500/17 від 21.05.2017 року товар, а саме: вентилятори промислові EL PAMPERO ELP-2460 3 speed, в кількості 8 шт.; компресори EuroCooling, в кількості 7 шт.; автомобільна фарба, в кількості 162,5 л.; розчинник у кількості 10 л.; пульверизатори в кількості 5 шт.; одяг жіночий в асортименті в кількості 225 шт.; сумочки жіночі в асортименті в кількості 6 шт.; взуття жіноче в асортименті в кількості 24 пари, - повернути власнику ОСОБА_3 або його представнику після належного митного оформлення та сплати митних платежів або з метою його вивезення за межі митної території України.

Стягнути з громадянина України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір на користь держави у розмірі 320 грн.

Реквізити для сплати судового збору за рішенням суду (постанови) про стягнення в дохід держави коштів: рахунок отримувача 0001, назва отримувача коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м.Києві, код банку отримувача МФО 820019, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Строк звернення постанови для виконання - три місяці з дня винесення постанови.

Апеляційну скаргу на постанову може бути подано до апеляційного суду Закарпатської області суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_8