Справа № 453/1492/16-п Головуючий у 1 інстанції - Ясінський Ю.Є.
Провадження № 33/783/107/17 Доповідач - Калиняк О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року м. Львів

Апеляційний суд Львівської області в складі:

судді Калиняк О.М.

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, -

ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 на постанову судді Сколівського районного суду Львівської області від 13 грудня 2016 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Сколівського районного суду Львівської області від 13 грудня 2016 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

проживає за адресою: с. Пшонець,

Сколівський р-н, Львівська обл.,

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення штраф у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 275 грн. 60 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 22 листопада 2016 року о 03 год. 03 хв. в смт. Славське Сколівського району Львівської області керував автомобілем марки «ВАЗ 21063» номерний знак А0515ІН з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: почервоніння очей, різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, хода й від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

На постанову судді захисник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що обставини, відображені в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 № 139124/301 не відповідають реальним подіям та відрізняються від письмових пояснень свідків, у протоколі не зазначено свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які були присутні під час зупинки транспортного засобу. Постанова судді прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом не зясовано належним чином особу правопорушника, точне місце його проживання, що призвело до прийняття незаконної постанови. Працівниками поліції порушений порядок, визначений ст. 266 КУпАП, і в їх діях має місце порушення норм кримінального закону, а саме вимагання від ОСОБА_1 підписати чистий аркуш пояснення та вимога грошей взамін або під умовою знищення документів. Протокол та пояснення були підроблені працівниками поліції, про що свідчить неправильне зазначення місця проживання ОСОБА_1 с. Головецько, тоді як останній проживає в с. Пшонець. ОСОБА_1 підписав тільки один документ чистий аркуш пояснень, який працівник поліції ОСОБА_5 заповнив власноручно. Працівник поліції не виписав направлення на огляд водія з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння. Докази, на які покликається місцевий суд, не відповідають змісту протоколу, усним і письмовим поясненням свідків та фактичним обставинам справи.

При апеляційному перегляді справи ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, покликаючись на викладені в ній мотиви, й пояснив, що 22 листопада 2016 року близько 01.00 год. він разом із ОСОБА_3 виїхав автомобілем «ВАЗ 21063» номерний знак А05-15 ІН з її додому в смт. Славське в сторону м. Сколе та зупинився біля банкомату. Банкомат не працював, і він проїхав до нічного магазину, де купив каву, яку разом із ОСОБА_3 випили в машині. Після цього він розвернувся машиною, щоб відвезти ОСОБА_3 додому, й по дорозі до нього подзвонив ОСОБА_4, якого він мав підібрати на мосту біля розважального закладу «Боулінг». Коли він зупинився біля «Боулінгу», за його автомобілем зупинився автомобіль працівників поліції і до нього підійшов працівник поліції ОСОБА_5 Останній сказав йому вийти з автомобіля та йти в патрульну машину, оскільки від нього чути запах алкоголю, що він і зробив. Він сам запропонував пройти тест на приладі «Драгер», але працівники міліції повідомили, що в них немає приладу «Драгер». Тоді він запропонував, щоб його відвезли в Сколівську ЦРЛ для проходження огляду на стан алкогольного спяніння; сів на заднє сидіння патрульної машини, й вони (він та працівники поліції), доїхавши до с. Тухлі, розвернулись і ОСОБА_5 повідомив, що в них немає часу їхати на експертизу. Працівники поліції запропонували дати їм пять тисяч грн., проте він не погодився. Після цього його довезли до його автомобіля, зупинились і почали щось писати. Він не бачив, що там було написано, так як було темно. Йому дали аркуш паперу, сказали підписати, й він підписав. Після цього він вийшов з автомобіля працівників поліції. Протоколу він не підписував, а тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом до 22.02.2016 йому видали, коли він виходив з патрульної машини, й за нього він не розписувався. Пояснень він не писав і не підписував, в стані спяніння не був. До правоохоронних органів з приводу вимагання у нього хабара та інших неправомірних дій працівників поліції він не звертався. Він проживає в с. Пшонець, яке відноситься до Головецької сільської ради, і поштове відділення знаходиться в с. Головецько.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_2 на підтримку апеляційної скарги, пояснення свідка ОСОБА_3 та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення від 22 листопада 2016 року серії АП2 № 139124 (а.с.3);

поясненнями свідків інспекторів поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в суді першої інстанції про те, що 22 листопада 2016 року вони несли чергування на службовому автомобілі на території Сколівського району, зокрема о 02 год. перебували у смт. Славське Сколівського району Львівської області. Близько 03 год. в смт. Славське вони побачили автомобіль «ВАЗ 21063», який підозріло рухався перед ними (то зупинявся, то продовжував рух), після чого біля розважального закладу «Боулінг» був зупинений. Після зупинки ОСОБА_5 підійшов до автомобіля, представився і попросив водія вийти із автомобіля, надати документи на автомобіль, посвідчення водія та страховий поліс. У цей час в автомобілі була ОСОБА_3 Від водія відчув запах алкоголю з порожнини рота, у нього була нечітка мова та червоні очі. Після цього було запропонував пройти ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою алкотестеру «Драгер», на що останній відмовився. Тоді ОСОБА_1 було запропоновано проїхати у Сколівську ЦРЛ для проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння, на що останній погодився. Після цього, ОСОБА_1 закрив свій автомобіль і вони на службовому авто поїхали у Сколівську ЦРЛ. По дорозі, а саме у с. Тухля ОСОБА_1 вказав, що відмовляється їхати у лікарню для проходження медичного огляду. Вони знову повернулись на місце зупинки у смт. Славське. Службовий автомобіль припаркували позаду автомобіля ОСОБА_1 на відстані 2 м та розпочали складати протокол. Після складання протоколу ОСОБА_1 було видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, про що він розписався власноручно у протоколі, та власноручно підписав пояснення на окремому аркуші про відмову від проходження медичного огляду;

долученим до матеріалів справи та дослідженим в суді апеляційної інстанцій відеозаписом розмови, яка відбулась всередині патрульної машини між працівником поліції та ОСОБА_1, під час якої останній підтвердив вживання ним алкогольних напоїв та відмовився їхати на експертизу до Стрийської ЦРЛ (а.с.6).

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з'ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції правильно не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 й своє рішення мотивував у постанові, давши усім доказам, у тому числі показанням свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, належну оцінку.

Покликання захисника ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на порушення судом норм матеріального та процесуального законодавства, неповноту судового розгляду, не дотримання працівниками поліції порядку, визначеного ст. 266 КУпАП, невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону та підробку документів, зокрема, пояснень ОСОБА_1, колегія суддів вважає необгрунтованими й до уваги не бере.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Отже закон не вимагає обовязкової участі свідків під час складення протоколу про адміністративне правопорушення та підписання ними протоколу, й наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, є належним та допустимим доказом.

Покликання захисника ОСОБА_2 на те, що судом не зясовано належним чином особу правопорушника, точне місце його проживання, що призвело до прийняття незаконного судового рішення, а зазначення працівником поліції місця проживання ОСОБА_1 с. Головецько свідчить про підробку працівниками поліції документів, є безпідставними й на увагу не заслуговують.

Так, з матеріалів справи вбачається, що особу правопорушника було встановлено на підставі посвідчення водія ВВТ 816192 від 18.04.2014 (а.с.3); ОСОБА_1 був повідомлений про час розгляду справи судовою повісткою, направленою йому в с. Головецько Сколівського району Львівської області (а.с.5); у своїх клопотаннях та заяві від 08.12.2016, від 09.12.2016, від 13.12.2016 захисник ОСОБА_2 місцем проживання ОСОБА_1 вказує с. Головецько Сколівського району Львівської області (а.с.8-11, 20, 22, 25, 26); ця ж адреса ОСОБА_1 зазначена і в договорі про надання правової допомоги від 08 грудня 2016 року, укладеному між адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і підписаному обома сторонами (а.с.14-15).

Отже зазначення місцем проживання ОСОБА_1 с. Головецько Сколівського району Львівської області жодним чином не свідчить про підробку працівниками міліції документів та не вплинуло на законність судового рішення.

У справі відсутні дані, які б викликали підозру щодо підробки протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та відібрання в останнього письмових пояснень. Обґрунтованих підстав вважати, що працівниками поліції не було дотримано вимог ст. 266 КУпАП, немає.

Відсутність у матеріалах справи направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння (на що звертає увагу апелянт) пояснюється тим, що ОСОБА_1 до прибуття в медичний заклад відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, в зв'язку з чим і був складений протокол про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Сколівського районного суду Львівської області від 13 грудня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Калиняк