АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/1189/2017 Категорія: ст. 124 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Циктіч В.М.
Головуючий в апеляційній інстанції: Маліновський О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Маліновський О.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою - АДРЕСА_1,

та його захисника ОСОБА_5, потерпілого ОСОБА_6 та його представників ОСОБА_7, Карпенка В.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року щодо ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження у справі закрито у зв'язку з закінченням строку накладення на ОСОБА_4 адміністративного стягнення.

Як зазначено у постанові, водій ОСОБА_4 27.04.2015, приблизно о 18.30 год., управляючи автомобілем «Нива» - ВАЗ 21213, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись у м. Києві по вул. Тургенівській, виїхав на перехрестя з вул. Воровського на червоний сингал світлофора, внаслідок чого відбулося зіткнення керованого ним автомобіля з автомобілем «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_6, що потягло механічне пошкодження обох транспортних засобів.

Вказаними діями гр. ОСОБА_4 порушив вимоги п. 8.7.3 е) Правил дорожнього руху, що є підставою для накладення адміністративного стягнення за ст. 124 КУпАП.

Рішення суду про закриття провадження у справі обґрунтоване тим, що допущене ОСОБА_4 порушення мало місце 27.04.2015, отже, визначений ст. 38 КУпАП тримісячний строк на день постановлення цього рішення закінчився.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

Вважає, що постанова суду першої інстанції винесена при неповному дослідженні всіх обставин справи з грубими порушеннями норм матеріального та процесуального права, при розгляді справи суд першої інстанції не з'ясував всіх фактичних обставин справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване застосування стягнення, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_4 зазначає, що 27.04.2015 він, керуючи автомобілем НОМЕР_3, рухаючись вулицею Тургенівською в м. Києві в напрямку вулиці Воровського, під'їхавши до перехрестя з вулицею Воровського, зайняв на світлофорі перед лінією «Стоп» крайній лівий ряд, та вимушений був зупинитись на червоний сигнал світлофора. Після того, як загорівся зелений сигнал світлофора, він виїхав за лінію «Стоп» перед світлофором та переїхав за лінію перехрестя, після чого був вимушений зупинитись, оскільки проїзд через перехрестя був унеможливлений знаходженням на ньому автотранспорту, який рухався по вул. Воровського в напрямку проспекту Перемоги. Таким чином, він був вимушений дочекатись завершення маневру транспорту, який рухався по вул. Воровського в напрямку проспекту Перемоги в силу норми п. 16.5 Правил дорожнього руху, та оскільки по вул. Воровського в напрямку руху до проспекту Перемоги утворився затор, то він був вимушений перебувати на вищевказаному перехресті близько 30-40 секунд. Коли перед його автомобілем утворився простір для закінчення маневру, він був зобов'язаний виконати вимоги Правил дорожнього руху та покинути перехрестя в напрямку руху. Знаходячись посередні вказаного перехрестя він здійснював оцінку обстановки з метою виявлення відсутності на перехресті транспорту, для того щоб на виконання вимог п. 16.8 Правил дорожнього руху почати рух з метою залишення перехрестя в напрямку вул. Б. Хмельницького. В цей момент на перехресті вулиць Воровського та Тургенівської з'явився автомобіль НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_6, який рухався по вулиці Воровського з боку проспекту Перемоги на значній швидкості. Вищевказаний автомобіль «Mercedes», під керуванням ОСОБА_6, здійснив наїзд спочатку лівою частиною бамперу, потім колісним диском лівого переднього колеса, потім площиною лівих дверцят водія та задніх пасажирських дверцят на автомобіль ВАЗ 21213, яким керував ОСОБА_4

ОСОБА_4 вказує, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення він та свідок ОСОБА_10 в наданих письмових поясненнях вказали, що на момент наїзду автомобіля «Mercedes» на автомобіль ВАЗ 21213, він вже стояв на середині перехрестя, аналогічні пояснення надав в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 Інший свідок ОСОБА_12 при наданні письмових пояснень вказала, що автомобіль «Mercedes» виїхав на перехрестя на червоний сигнал світлофора.

Судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови не надано належної оцінки протоколу про адміністративне правопорушення, який було складено без врахування всіх обставин даної ДТП та з повним ігноруванням вимог КУпАП та ПДР України, без врахування пояснень свідків та всіх обставин виникнення вказаної ДТП. При складанні протоколу лейтенантом міліції ОСОБА_17 час скоєння порушення п.8.7.3. Правил дорожнього руху встановлений не був, факт скоєння уявного порушення п.8.7.3. Правил дорожнього руху самостійно працівники поліції засвідчити ніяк не могли з об'єктивних причин. Саме з таких причин пояснення водія автомобіля «Mercedes» ОСОБА_6 з приводу того, що автомобіль ВАЗ 21213 начебто виїхав на перехрестя на червоний сигнал світлофора не відповідають дійсності, адже на момент виїзду на перехрестя вулиць Тургенівської та Воровського автомобіля ВАЗ 21213 під керуванням ОСОБА_4 самого автомобіля «Mersedes» під керуванням ОСОБА_6 біля перехрестя не було. Також даний факт підтверджується і наявним в матеріалах справи відеозаписом, який долучено до матеріалів справи та оглянуто в судовому засіданні 18.05.2015 при первісному розгляді справи.

Відтак, лейтенантом міліції ОСОБА_14 було не тільки невірно встановлено час скоєння порушення вимог п.8.7.3. Правил дорожнього руху, а й особу, винну у скоєнні даного порушення.

При складанні протоколу лейтенантом міліції ОСОБА_15 не було враховано приписи п.16.8. Правил дорожнього руху, відповідно до яких автомобіль ВАЗ 21213 під керуванням ОСОБА_4 повинен був закінчити маневр - перетинання перехрестя вулиць Тургенівської і Воровського. Відтак, водій автомобіля «Mercedes» ОСОБА_6 мав вжити заходів, щоб надати можливість автомобілю ВАЗ 21213 залишити перехрестя, чого водієм автомобіля «Mercedes» зроблено не було.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 №575905 від 27.04.2015 складений посадовою особою ДАІ - лейтенантом міліції ОСОБА_14 незаконно, з грубим порушенням норм законодавства, відомчих актів МВС України, норм КУпАП, необґрунтовано, упереджено, за неіснуюче правопорушення, якою ОСОБА_4 не скоїв, з порушенням законних прав і свобод останньою, що невідворотно призведе до незаконного та безпідставного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Проте, судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови вказані обставини не враховані, а також не надано належної оцінки поясненням свідків ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_11 та поясненням самого ОСОБА_4

В запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілого ОСОБА_6 - адвокат Карпенко В.М. просить апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, оскільки її доводи не відповідають реальним обставинам ДТП та викликають підозри щодо наявності у ОСОБА_4 наміру ухилитися від відповідальності за вчинене правопорушення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану.

Заслухавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, потерпілого ОСОБА_6 та його представників ОСОБА_7, Карпенка В.М., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 245, 252 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24 1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП дотримався вказаних вимог закону.

Вина ОСОБА_4 в порушенні п. 8.7.3 е) ПДР України підтверджується поясненнями ОСОБА_6, свідків ОСОБА_16, ОСОБА_11, які є послідовними, узгоджуються між собою та з іншими об'єктивними доказами по справі щодо розташування транспортних засобів на проїзній частині, характеру, механізму пошкоджень транспортних засобів та часовою діаграмою роботи світлофора, які повністю спростовують доводи апеляційної скарги та пояснення ОСОБА_4 щодо виїзду на перехрестя на зелений сигнал світлофору і завершення ним маневру при проїзді перехрестя, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

При апеляційному розгляді справи сам ОСОБА_4 пояснив, що він виїхав на перехрестя під час руху транспортних засобів по вул. Воровського, так як один із вказаних автомобілів під час руху надав можливість виїхати автомобілю під керуванням ОСОБА_4, пропускаючи його через наявність затору на вул. Воровського, що також підтверджує виїзд автомобіля під керуванням ОСОБА_4 на перехрестя вул. Тургенівської та вул. Воровського на червоний сигнал світлофора.

Крім того необхідно врахувати, що згідно п. 16.4 ПДР України забороняється виїжджати на будь-яке перехрестя, у тому числі і при сигналі світлофора, що дозволяє рух, якщо утворився затор, який змусить водія зупинитись на перехресті, що створить перешкоду для інших транспортних засобів і пішоходів.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення встановлено, що автомобіль під керуванням ОСОБА_6 рухався на зелений сигнал світлофора на перехресті вул. Воровського та вул. Тургенівської, будь-яких перешкод в напрямку його руху не існувало, оглядовість обмежено не було, у справі відсутні будь-які об'єктивні відомості про перевищення ОСОБА_6 швидкості руху.

Саме дії водія ОСОБА_4 знаходяться в причинно-наслідковому зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою та призвели до пошкодження транспортних засобів.

Постанова суду першої інстанції належним чином вмотивована, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені належними доказами, при цьому, в постанові зазначено чому при наявності суперечливих доказів суд прийняв до уваги одні докази і відкинув інші.

За таких обставин постанова суду є законною і обґрунтованою, відповідає фактичним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними доказами та не спростовують висновків суду щодо порушення ОСОБА_4 п. 8.7.3 е) ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Рішення суду про закриття провадження у справі відповідає вимогам закону у зв'язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

За таких обставин постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року щодо ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.А. Маліновський