Справа № 219/6884/17
Провадження № 3/219/1637/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2017 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Конопленко О.С.

за участю секретаря Баканової А.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла від інспектора з дорожнього нагляду сектору превенції Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 міськради Донецької області, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, працюючого гірником підземним в Державному підприємстві «Артемсіль», зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

30 травня 2017 року о 06 годині 20 хвилин в Донецькій області в місті Соледар по вулиці Чаплина біля будинку № 79 водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем ВАЗ 21124 ЗНГ, номерний знак НОМЕР_1, не обрав безпечної швидкості, не врахував дорожні обставини, не обрав безпечної дистанції під час виконання маневру при виникненні перешкоди не знизив швидкості до повної зупинки та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 21011, номерний знак И8536ДЦ. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали технічні пошкодження, перелічені в схемі ДТП.

Таким чином, ОСОБА_1, порушивши вимоги пунктів 12.1, 12.3, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Особу ОСОБА_1 встановлено на підставі посвідчення водія серії АНВ 130340, виданого центром ВРЕР м. Артемівська при УДАІ ГУМВСУ в Донецькій області 12 грудня 2008 року, йому розяснені права, передбачені ст.ст. 10 ч. 4, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні провину у скоєному адміністративному правопорушенні не визнав, пояснивши, що 30 травня 2017 року, приблизно о 06 годині 15 хвилин, їхав на роботу, керуючи автомобілем ВАЗ 21124 в місті Соледар Донецької області по вулиці, назви якої не знає, але, ймовірно, як зазначено в письмових поясненнях, наданих ним під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по вулиці без назви з боку вулиці Київська в напрямку вулиці Піонерська. Їдучи по вказаній вулиці, він помітив транспортний засіб ВАЗ 21011, який рухався в попутному напрямку по краю проїжджої частини, але не на узбіччі, з низькою швидкістю. Враховуючи, що автомобіль ВАЗ 21011 рухався з низькою швидкістю, ОСОБА_1 було прийнято рішення здійснити обгін вказаного автомобілю, після чого він переконався в безпеці свого маневру, ввімкнув лівий сигнал повороту, однак під час здійснення обгону водій автомобіля ВАЗ 21011 почав різко повертати вліво, при цьому не ввімкнувши лівий сигнал повороту, а ОСОБА_1 не міг здійснити дії, направлені на уникнення зіткнення автомобілів, у звязку з чим відбулось зіткнення передньою частиною автомобіля під керуванням ОСОБА_1 з задньою лівою частиною автомобіля під керуванням ОСОБА_2 Вважає, що винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є водій автомобіля ВАЗ 21011, оскільки він не подав знак сигналу про намір повороту ліворуч.

В свою чергу, допитаний в судовому засіданні, яке відбулось 25 липня 2017 року, в якості свідка інший учасник дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 пояснив, що 30 травня 2017 року вранці, приблизно о 06 годині 15 хвилин, він керував автомобілем ВАЗ 21011 в місті Соледар Донецької області по вулиці Соледарська, рухаючись зі швидкістю приблизно 40 кілометрів на годину, на відстані приблизно до 1 метру від узбіччя та приблизно півметра від розділювальної смуги. Вказана автомобільна дорога має дві полоси руху, які розділені між собою розділювальною суцільною смугою. Підїжджаючи приблизно за 100 метрів від перехрестя вулиць Соледарська та Чапліна, він побачив в дзеркало заднього виду (не в бокові, оскільки вони в нього на автомобілі не встановлені) автомобіль ВАЗ 21124, який рухався позаду нього на відстані приблизно 200 метрів. Підїхавши до перехрестя на відстані приблизно 50 метрів, він подав знак сигналу про намір повороту ліворуч, який, як того припускає ОСОБА_2, міг не спрацювати, при цьому завчасно знизивши швидкість руху, переконався, що його маневр буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, подивившись на зустрічну полосу дорожнього руху та на вулицю, перпендикулярну тій, по якій він рухався, та на яку бажав повернути ліворуч. Впевнившись у безпеці здійснюваного ним маневру, він почав повертати ліворуч, та відчув удар позаду, внаслідок чого його автомобіль «відкинуло» на зустрічну полосу руху. Вважає, що винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є водій автомобілю ВАЗ 21124, тобто ОСОБА_1, який перед початком обгону не переконався в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч, та взагалі здійснив обгін на перехресті, де це робити заборонено. В свою чергу, ним Правила дорожнього руху України порушені не були, були враховані всі дорожні обставини, автомобіль було перевірено на справність перед початком руху, шляхом огляду.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 пояснив, що 30 травня 2017 року, приблизно о 06 годині 15 хвилин, він їхав на роботу в автомобілі ВАЗ 21124 під керуванням ОСОБА_1 в якості пасажира, сидячі на передньому пасажирському місці. Назва вулиці, розташованої в місті Соледар Донецької області, по якій вони рухались, йому невідома, однак йому відомо, що по вказаній вулиці розташовані лікарня та залізничний шлях, проїхавши які він побачив, що попереду них: по смузі в попутному напрямку біля узбіччя рухався автомобіль ВАЗ 21011, який їхав повільно, у звязку з чим в нього склалось враження про те, що вказаний автомобіль пропускає автомобіль під керуванням ОСОБА_1, після чого останній почав обгін, під час здійснення якого автомобіль ВАЗ 21011 почав здійснювати поворот ліворуч, при цьому не подавши завчасно сигналу про намір здійснення такого повороту, у звязку з чим відбулось зіткнення автомобілів.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що 30 травня 2017 року, приблизно о 06 годині 15 хвилин, вона їхала на роботу в автомобілі ВАЗ 21124 під керуванням ОСОБА_1 в якості пасажира, сидячі на заданому пасажирському місці, розташованому позаду переднього пасажирського місця, яке займав ОСОБА_3 Проїхавши лікарню, та підїжджаючи до рудника № 4, побачила автомобіль ВАЗ 21011 бежевого кольору, який рухався з повільною швидкістю, у звязку з чим ОСОБА_1 почав здійснювати обгін зазначеного автомобіля, який, в свою чергу, під час здійснення обгону, почав повертати ліворуч на перехресті, внаслідок чого відбулось зіткнення автомобілів на зустрічній смузі руху.

Під час розгляду справи сторонам були створені умови для повного, усебічного розгляду справи. Судом неодноразово було розяснено особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, право заявити клопотання про проведення експертизи з метою зясування причинного звязку між його діями та дорожньо-транспортною пригодою, проте, ОСОБА_1 таким правом не скористався, вважав, що необхідність у призначенні такої експертизи відсутня. У звязку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в матеріалах доказами.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що, не дивлячись на невизнання ОСОБА_1 своєї вини, його вина у скоєнні даного правопорушення повністю знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та підтверджується зібраними по справі доказами.

Так, вина ОСОБА_1 підтверджується його ж показами, які свідчать, що він сконцентрував свою увагу саме на маневрі, направленому на здійснення обгону транспортного засобу, який рухався в попутному напрямку, не урахувавши дорожню обстановку в сукупності та не дотримавшись безпечної дистанції та безпечного інтервалу. Такі факти переконують суд в тому, що ОСОБА_1, додержуючись вимог пунктів 12.1, 12.3, 13.1 та 13.3 Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди.

Не дивлячись на невизнання ОСОБА_1 своєї вини, його вина у вчиненні даного правопорушення повністю підтверджується матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 274840 від 30 травня 2017 року та схемою ДТП доданою до нього, згідно якої автомобіль ВАЗ 21011, реєстраційний номер И8536ДЦ, під час дорожньо-транспортної пригоди отримав ушкодження у вигляді: деформації заднього бамперу зліва, заднього лівого крила та ЛКП та розбитого заднього лівого стоп-сигналу, а автомобіль «ВАЗ 21124», реєстраційний номер НОМЕР_1,в свою чергу, отримав ушкодження у вигляді: деформації капоту, розбитих переднього бамперу, передньої правої фари, решітки радіатору, мухобійки, деформації переднього номерного знаку та радіатора.

Виходячи з такої схеми дорожньо-транспортної пригоди, характеру отриманих технічних ушкоджень та їх механізму, а також розміщення автомобілів на проїжджій частині, вказані в схемі так само узгоджуються з іншими доказами, поясненнями ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд також звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення та схема дорожньо-транспортної пригоди були складені в присутності ОСОБА_1, ним підписані, жодних зауважень на час їх складання та підписання останній не висував, так само як і письмові пояснення, надані ним після дорожньо-транспортної пригоди на окремому аркуші, які він власноручно підписав.

Відповідно до пункту 12.1 Правил дорожнього руху України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом 12.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу (п. 13.1 Правил дорожнього руху України).

Згідно пункту 13.3 Правил дорожнього руху України під час обгону, випередження, об'їзду перешкоди чи зустрічного роз'їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Діючи у відповідності до пунктів 12.1, 12.3, 13.1 та 13.3 Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_1 мав технічну можливість попередити дану дорожньо-транспортну пригоду.

Інших обставин, які мають суттєве значення для розгляду справи, судом не встановлено.

Аналізуючи зібрані по справі докази та встановлені обставини в їх сукупності, суд приходить до однозначного висновку, що дії ОСОБА_1 знаходяться в прямому причинному звязку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, у звязку з чим він винен в порушенні вимог пунктів 12.1, 12.3, 13.1 та 13.3 Правил дорожнього руху України і в його діях мається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Крім того, оцінюючи встановлені обставини дорожньо-транспортної пригоди, суд вважає, що в даній ситуації ОСОБА_1 повинен був перед початком виконання обгону урахувати дорожню обстановку, переконатися, що здійснення маневру буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, дотримуючись при цьому безпечної дистанції та безпечного інтервалу, а під час виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, повинен був негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Аналізуючи здобуті у справі докази, суд бере до уваги тільки ті докази, які були здобуті у встановленому законом порядку.

Суд вважає, що у справі досить доказів, прямо передбачених ст. 251 КУпАП, для повного, усебічного і об'єктивного розгляду справи, які вказують про винність ОСОБА_1

При цьому, свідчення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про відсутність його вини у вчиненні правопорушення, оскільки він правил дорожнього руху не порушував, суд до уваги не приймає, оскільки усі матеріали справи, свідчать про зворотне. Таким чином, суд не приймає до уваги аргументи особи, яка притягається до відповідальності про те, що в умовах дорожньої обстановки, що склалася, він не мав можливості уникнути дорожньо-транспортної пригоди і вважає, що його дії не знаходяться в прямому причинному зв'язку з настанням цієї дорожньо-транспортної пригоди. Суд розцінює пояснення ОСОБА_1, дані ним суду, як спосіб уникнути адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні даного правопорушення, обираючи йому вид та міру адміністративного стягнення, суд враховує дані про його особу, ступінь громадської безпеки скоєного, відсутність обставин, що помякшують та обтяжують вину, враховуючи його майновий стан, суд вважає, що з метою його виховання у дусі додержання законів України, а також попередження скоєння ним нових правопорушень слід застосувати до нього стягнення у виді штрафу на користь державі в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Також відповідно до вимог статті 40-1 КУпАП, ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Беручи до уваги наведене, керуючись ст. ст. 33, 124, 283, 284 КУпАП, пунктами 12.1, 12.3, 13.1 та 13.3 Правил дорожнього руху України,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначити йому стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 320 (триста двадцять) гривень.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О. С.Конопленко