Справа № 419/3302/16-п
Провадження № 33/782/134/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області Чобур О.В., за участю захисника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Луганської області апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на постанову Новоайдарського районного суду Луганської області від 07.12.2016 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м.Зимогіря Словяносербського району Луганської області, громадянин України, не працюючий, проживаючий та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

підданий адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП, в виді штрафу в дохід держави в розмірі сімнадцяти тисяч гривень без конфіскації речей,

ВСТАНОВИВ :

Оскаржуваною постановою судді Старченко О.В. визнаний винним в тому, що 16.11.2016 року о 12 годині 40 хвилин на транспортному засобі ВАЗ-2121 реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснював транспортування товару у вигляді продуктів харчування: сиру загальною вагою 480 кг на загальну суму 43 200 грн., до непідконтрольної Україні території - смт Слов`яносербська Луганської області з метою його реалізації та отримання прибутку від реалізації, при цьому ОСОБА_3 у якості суб`єкта господарювання не зареєстрований. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги ч.1 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців».

На вказану постанову ОСОБА_3 подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати постанову суду, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, у випадку якщо суд апеляційної інстанції дійде висновку про наявність ознак складу правопорушення, застосувати вимоги ст. 22 КУпАП та обмежитись попередженням, оскільки ніяких шкідливих наслідків від його дій для суспільства не настало.

Вважає постанову суду винесеною з порушенням норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, що призвело, на його думку, до неправильних висновків суду.

В обгрунтування своїх вимог вказує, що мети реалізації продуктів харчування на непідконтрольній Україні території у смт Слов`яносербськ у нього не було, оскільки проїхати у вказаному напрямку неможливо у зв`язку з повною забороною пересування, вказану харчову продукцію він провозив одноразово на прохання свого знайомого, який є приватним підприємцем, за послугу перевезення йому ніхто не платив, він це робив у якості допомоги.

Також вказує, що в зазначений час він був зупинений працівниками УОЗ на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Луганській області, які пояснили йому, що перевозити продукти харчування в Новоайдарському районі заборонено, надали документи на підпис, про те що стосовно нього було складено адміністративний протокол йому не пояснили, він його підписав, ніяких письмових пояснень не надавав, пояснивши в усній формі, що він не займається підприємницькою діяльністю.

Зазначає, що в суді першої інстанції він заперечував проти того, що він займається підприємницькою діяльністю, однак в постанові зазначено інакше.

Крім того, посилаючись на положення ст. 9, 245, 280 КУпАП та положення ч.1 ст.1 Закону України від 07.02.1991 року «Про підприємництво» зазначає, що він не займається підприємницькою діяльністю, та при розгляді матеріалу про адміністративне правопорушення судом не були виконані зазначені вимоги закону, що призвело до винесення необгрунтованого рішення.

Заслухавши захисника ОСОБА_2, який підтримав апеляційні вимоги ОСОБА_3 та надав аналогічні змісту апеляційної скарги пояснення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить до наступних висновків.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.164 КУпАП законодавцем встановлена відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до частин 1 і 2 статті 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Поняття підприємницької діяльності визначається у ч.1 ст.42 ГК України, як вид господарської діяльності, тобто самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 619 від 16.11.2016 року зафіксовано лише один факт порушення ОСОБА_3 порядку провадження господарської діяльності, а саме перевезення продуктів харчування з метою реалізації та отримання прибутку від його реалізації без державної реєстрації у якості приватного підприємця.

Матеріали адміністративного правопорушення не містять будь-яких доказів, які підтверджують, що ОСОБА_3 здійснював перевезення продуктів харчування систематично, а тому апеляційний суд вважає, що він не займався видом господарської діяльності - підприємницькою діяльністю без державної реєстрації як суб`єкта господарювання.

Також матеріали справи, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення, не містять доказів, які свідчать про отримання ОСОБА_3 прибутку від здійснення господарської діяльності.

Крім того, суд першої інстанції у своїй постанові про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП послався на положення ч.1 ст.1 Закону України від 07.02.1991 року «Про підприємництво» який втратив свою чинність з 01.01.2004 року, що є істотним порушенням вимог процесуального права, та є підставою для скасування постанови суду.

За таких умов апеляційний суд не вбачає у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного апеляційний суд вважає апеляційну скаргу ОСОБА_3 обгрунтованою, постанову судді першої інстанції слід скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Новоайдарського районного суду Луганської області від 07 грудня 2016 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП скасувати.

Провадження по справі щодо ОСОБА_3 закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Луганської області О.В. Чобур