Справа № 520/6261/17
Провадження № 3/520/3145/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2017 року суддя Київського районного суду м.Одеси Галій С.П. розглянувши матеріали, які надішли з Головного управління держпраці в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, директора ТОВ "МІНС", прож: ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст.41ч.3 КпАП України,

встановив:

В провадження Київського райсуду м.Одеси надійшов протокол про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.41ч.3 КпАП України.

В протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що директор ТОВ "МІНС" ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення у ТОВ "МІНС" на протязі квітня 2017р. порушив законодавство про працю відносно найманих працівників, що передбачає відповідальність за ч. 3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що підтверджується актом перевірки від 05.05.2017р. № 15-01-015/0452, а саме:

В порушення зазначених вимог, Товариство допустило до роботи гр. ОСОБА_3, гр. ОСОБА_4, гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_6 без укладання трудового договору.

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що з протоколом, складеним відносно неї вона не згодна, адміністративного правопорушення не вчиняла. Також пояснила суду, що працівники ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 надавали ТОВ "МІНС" певну послугу тимчасово за цивільно-правовими договорами.

10.04.2017 між ТОВ "МІНС" та ОСОБА_3 укладено договір про надання послуг строком з 10.04.2017р. до 10.05.2017р. Предметом договору про надання послуг від 10.04.2017 є взяття ОСОБА_3 на себе зобов'язання щодо надання послуг, оплата за які встановлена у розмірі 2000грн., виплачується з вирахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору, згідно видаткового касового ордеру від 10.05.2017р. фактично виплачено 1610 грн.

01.04.2017 між ТОВ "МІНС" та ОСОБА_4 укладено договір про надання послуг строком з 01.04.2017р. до 05.05.2017р. Предметом договору про надання послуг від 01.04.2017 є взяття ОСОБА_4 на себе зобов'язання щодо надання послуг, оплата за які встановлена у розмірі 1500грн., виплачується з вирахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору, згідно видаткового касового ордеру від 05.05.2017р. фактично виплачено 1207,50грн.

19.04.2017 між ТОВ "МІНС" та ОСОБА_6 укладено договір про надання послуг строком з 19.04.2017р. до 03.05.2017р. Предметом договору про надання послуг від 19.04.2017 є взяття ОСОБА_6 на себе зобов'язання щодо надання послуг, оплата за які встановлена у розмірі 1000грн., виплачується з вирахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору, згідно видаткового касового ордеру від 04.05.2017р. фактично виплачено 805грн.

Згідно договорам про надання послуг між ТОВ "МІНС" та ОСОБА_7, ОСОБА_4 і ОСОБА_6, відповідно від 10.04.2017, 01.04.2017р. та 19.04.2017р., ці договори не носять характеру трудового договору і на них не поширюється дія норм трудового законодавства. Згідно вказаним договорам за надані послуги ТОВ "МІНС" оплачує ОСОБА_7, ОСОБА_4 і ОСОБА_6 винагороду, розмір якої зазначається в підпункті 2.1 пункту 2 Цивільно-правової угоди.

ОСОБА_5 на підставі заяви від 14.04.2017 р. прийнята роботу в ТОВ "МІНС" з 18.04.2017р. на посаду касира з 18.04.2017р., в органи ДФС в Одеській області повідомлено про прийняття ОСОБА_5 на роботу 24.04.2017р. в зв'язку з тим, що раніше в ДФС не працювала Єдина база звітності.

Просить суд відмовити у притягненні її до адміністративної відповідальності, так як вона не вчиняла адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні допитані у якості свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_5, ОСОБА_8 повністю підтвердили пояснення ОСОБА_2 в частині їх правовідносин з ТОВ "МІНС".

Ст.280 КпАП України передбачені обставини, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в тому числі: чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи винна дана особа у вчиненні правопорушення.

У відповідності зі ст.251 КпАП України доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у встановленому законом порядку суддя встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в його вчиненні та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

На підставі ст.252 КпАП України оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Об'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.41 КУпАП є суспільні відносини у сфері охорони права громадян на працю, на оплату праці, на охорону праці та інших прав у трудовій сфері.

Об'єктивна сторона правопорушення може виражатися у вчиненні таких дій: порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата заробітної плати не в повному обсязі, інші порушення вимог законодавства про працю, порушення вимог законодавчих та інших нормативних актів про охорону праці.

Відповідно до ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Цивільно-правовий договір це угода між сторонами: громадянином і підприємством (організацією тощо) на виконання певної роботи (а саме: договір підряду, договір про надання послуг тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовним зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що працівники ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 надавали ТОВ "МІНС" певну послугу тимчасово за цивільно-правовими договорами.

Основною ознакою, що відрізняє підрядні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Підрядник, який працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

Трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт. Предметом трудових договорів є результат праці, який підлягає вимірюванню у конкретних фізичних величинах, а не процес роботи.

Згідно договорам про надання послуг між ТОВ "МІНС" та ОСОБА_7, ОСОБА_4 і ОСОБА_6, відповідно від 10.04.2017, 01.04.2017р. та 19.04.2017р., ці договори не носять характеру трудового договору і на них не поширюється дія норм трудового законодавства. Згідно вказаним договорам за надані послуги ТОВ "МІНС" оплачує ОСОБА_7, ОСОБА_4 і ОСОБА_6 винагороду, розмір якої зазначається в підпункті 2.1 пункту 2 Цивільно-правової угоди.

Таким чином, предметом вказаних договорів про надання послуг є виконання працівниками певного визначеного обсягу роботи, за наслідками виконання якої замовник зобов'язувався оплатити виконавцям виконану ними роботу, тобто, предметом є кінцевий результат, а не процес праці. Метою цього договору є отримання певного матеріального результату. За цими договорами працівники не підпорядковувалися правилам внутрішнього трудового розпорядку, вони самі організовували свою роботу і виконували її на власний ризик, трудові функції виконували разово, так як після закінчення виконання визначеного вказаними договорами завдання, трудова діяльність робітників з ТОВ "МІНС" припинилася.

З пояснень в судовому засіданні ОСОБА_2К, та досліджених судом документів: копій договору між ТОВ "МІНС" та ОСОБА_3 від 10.04.2017р., акту прийому наданих послуг до цивільно-правового договору між ТОВ "МІНС" та ОСОБА_3 від 10.05.2017р., видаткового касового ордеру від 10.05.2017р. про отримання грошових коштів ОСОБА_3, договору між ТОВ "МІНС" та ОСОБА_4 від 01.04.2017р., акту прийому наданих послуг до цивільно-правового договору між ТОВ "МІНС" та ОСОБА_4 від 05.05.2017р., видаткового касового ордеру від 05.05.2017р. про отримання грошових коштів ОСОБА_4, договору між ТОВ "МІНС" та ОСОБА_6 від 19.04.2017р., акту прийому наданих послуг до цивільно-правового договору між ТОВ "МІНС" та ОСОБА_6 від 03.05.2017р., видаткового касового ордеру від 04.05.2017р. про отримання грошових коштів ОСОБА_6, заяви ОСОБА_5 до ТОВ "МІНС" про прийняття на роботу від 14.04.2017р., наказу № 15-К про прийняття ОСОБА_5 на роботу в ТОВ "МІНС" на посаду касира з 18.04.2017р., відомості про виплату грошей за квітень 2017 року видно, що у правовідносинах між ТОВ "МІНС" та ОСОБА_7, ОСОБА_4 і ОСОБА_6, як сторонами договорів про надання послуг, містяться ознаки характерні саме цивільно-правовим відносинам між роботодавцем та найманими працівниками, встановлено визначений обсяг виконання робіт та її кінцевий результат.

При викладених обставинах, суд приходить до висновку, що за своїм змістом договори про надання послуг з ОСОБА_7, ОСОБА_4 і ОСОБА_6 є цивільно-правовими договорами, тому висновки, викладені в акті перевірки та протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають фактичним обставинам правовідносин між ТОВ "МІНС" та ОСОБА_7, ОСОБА_4 і ОСОБА_6

Крім того, з пояснень в судовому засіданні та здосліджених судом вказаних документів видно, що ОСОБА_5 на підставі заяви від 14.04.2017р. прийнята на роботу в ТОВ "МІНС" з 18.04.2017р. на посаду касира з 18.04.2017р., про що повідомлено 24.04.2017р. в зв'язку з тим, що раніше в ДФС не працювала Єдина база звітності.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України N 413 від 17 червня 2015 року "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу", відповідно до частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України встановлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором.

Судом встановлено, що допущені порушення вказаного обов'язку та не здійснення своєчасного повідомлення територіального органу Державної фіскальної служби про прийняття працівника ОСОБА_5 на роботу виникло не по вині директора ТОВ "МІНС" ОСОБА_2

Відповідно до статті 265 КЗпП України відповідальність у вигляді штрафу встановлюється за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків. Таким чином, відсутні підстави застосовувати вказану норму до правовідносин, що виникли внаслідок несвоєчасного повідомлення територіального органу Державної фіскальної служби про прийняття на роботу ОСОБА_5 з причин, що не залежали від ОСОБА_2 і відбулись з технічних причин, а саме непрацюючої Єдиної бази звітності ДФС.

Положеннями вказаної статті не передбачено застосування штрафних санкцій за несвоєчасне повідомлення територіального органу Державної фіскальної служби про прийняття на роботу працівників.

Крім того, ч.3 ст.41 КУпАП не передбачено притягнення до адміністративної відповідальності за несвоєчасне повідомлення територіального органу Державної фіскальної служби про прийняття на роботу працівників.

При викладених обставинах, суд приходить до висновку, що згідно досліджених судом матеріалів в діях ОСОБА_2 відсутні порушення статей 21, 24 Кодексу законів про працю України, відсутні факти допуску працівників до роботи без належного оформлення трудового договору, відсутні порушення ст. 94 КЗпП України і ст. 21 Закону України "Про оплату праці", тобто в діях ОСОБА_2 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Відповідно до ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справі не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У зв'язку з чим, необхідно відмовити в притягненні ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, провадження по справі закрити.

Керуючись ст.ст. 251, 252 , 256 , 268 , 245 , 278 , 280 , 247п.1 КоАП України, суддя

П о с т а н о в и в

В притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.41ч.3 КпАП України відмовити.

Провадження у справі закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 діб до апеляційного суду Одеської області.

Суддя Галій С. П.