Справа № 490/127/17 18.07.2017 18.07.2017 18.07.2017
Номер провадження: 33/784/294/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/784/294/17 Категорія: ст. 130 ч.1 КУпАП
Головуючий суду першої інстанції: Скрипченко С.М. Головуючий апеляційної інстанції Міняйло М.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі судді Міняйла М.П., за участі: секретаря судового засідання Белорукової І.В., особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засідання апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 квітня 2017 року, якою відносно

ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1,

- закрито провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

В С Т А Н О В И В :

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення,

ОСОБА_3 30.12.2016р. приблизно 01 годині 25 хвилин перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп'яніння керував транспортним засобом Toyota Camry, номерний знак НОМЕР_1 в м. Миколаєві по вул. Адміральській біля буд.28.

В порушення п.2.5 Правил дорожнього руху ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння як на місці зупинки так і в медичному закладі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду та закрити провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що під час проходження медичного огляду на стан сп'яніння 30.12.2016р. в приміщенні Миколаївського обласного наркологічного диспансеру, працівниками поліції йому було спричинено тілесні ушкодження та застосовано спеціальні засоби (браслети), в результаті чого він фізично не зміг здати сечу на аналіз, оскільки був позбавлений вільного пересування.

Вказує, що 30.12.2016р. в Миколаївському обласному наркологічному диспансері він пройшов медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння, за результатами якого йому видано виписку № 4603 від 30.12.2016р. з діагнозом «тверезий».

Вказує, що його пояснення та долучені документи судом не досліджувались взагалі. Також вказує, що не був допитний за його клопотанням лікар ОСОБА_5

Твердить, що у протоколі про адміністративне правопорушення відносно нього не вказані свідки.

Окрім того, зазначає, що він не був відсторонений від керування транспортним засобом та у нього не вилучалось посвідчення водія, що на його думку, свідчить про те, що у поліцейських не було підстав вважати, що у нього наявні ознаки алкогольного сп'яніння.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши думку правопорушника та його захисника, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з'ясував всі обставини, передбачені ст. 280 КУпАП, дослідив і належним чином оцінив докази.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 132437 від 30.12.2016 р. ОСОБА_3 30.12.2016р. приблизно 01 годині 25 хвилин перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, млява мова) керував транспортним засобом Toyota Camry, номерний знак НОМЕР_1 в м. Миколаєві по вул. Адміральській біля буд.28, відмовився від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння на місці зупинки та в медичному закладі(а.с.1). Зазначеними діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Вказаний протокол складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

ОСОБА_3 відмовився від підписання протоколу в присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Зазначені свідки надали письмові пояснення і протокол складався у їх присутності (а.с. 5-6).

Також факт відмови ОСОБА_3 на пропозицію патрульного поліцейського пройти відповідно до встановленого законом порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки його транспортного засобу, підтверджений письмовими поясненнями двох свідків: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с.4,7).

Відповідно до висновку Миколаївського обласного наркологічного диспансеру від 30.12.2016р. ОСОБА_3 у зазначеному медичному закладі відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння (а.п. 3).

З огляду на наведене, доводи апелянта про те, що факт відмови його від проходження медичного огляду на стан сп'яніння не підтверджується поясненнями свідків, не є слушними.

Окрім того, посилання ОСОБА_3 на не відсторонення його від керування транспортним засобом як на відсутність підстав для направлення його на медичний огляд також є необгрунтованим.

Так, в вищевказаному протоколі зазначено, що автомобіль Toyota Camry, номерний знак НОМЕР_1 залишено за місцем зупинки ( а.с.1).

Окрім того, як вбачається з рапорту інспектора патрульної поліції Ісмайлова Р.І., ОСОБА_3 відмовився передавати посвідчення водія, у зв'язку з чим вилучити його не було можливим (а.с.8).

Апеляційний суд ставиться критично до результатів медичного дослідження наданих ОСОБА_3 та не приймає його до уваги, оскільки дослідження проведено без додержання процедури, передбаченої Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Так, зі змісту п. 9 розділу 2 Інструкції вбачається, що результати огляду водіїв транспортних засобів в закладах охорони здоров'я можуть вважатися достовірними лише в тому випадку, якщо такий огляд проведено в присутності поліцейського та не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Крім того, в п. 17 розділу 3 Інструкції зазначено, що зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Аналогічні вимоги містяться і в ч.4 ст. 266 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що він не зміг здати біологічний матеріал в медичному закладу, через те, що працівники поліції застосували до нього неправомірні заходи (наділи на руки кайданки) не підтверджуються матеріалами справи. Також такі докази не надані і самим правопорушником.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 30.12.2016р. звернувся до правоохоронних органів із заявою на неправомірні дії працівників поліції.

Зазначена інформація внесена до ЕРДР з попередньою правовою кваліфікацією дій поліцейських за ст.365 ч.2 КК України.

Суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити доводи ОСОБА_3 про те, що він не зміг пройти медичний огляд у лікувальному закладі, у зв'язку з неправомірною поведінкою щодо нього з боку працівників поліції, оскільки, наразі проводиться досудове розслідування вказаного факту. На даний час відсутнє процесуальне рішення яке б дало можливість апеляційному суду прийняти законне і обґрунтоване рішення з цих доводів апелянта.

З урахуванням наведеного, суд дійшов правильного висновку про наявність в діях водія ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Окрім того, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що з моменту вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП сплинув передбачений ст.38 КУпАП тримісячний строк накладення адміністративного стягнення та відповідно до п.7 ст. 247 КУпАП обґрунтовано закрив справу.

З огляду на наведене, підстави для скасування постанови суду, як того просить апелянт, відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.04.2017 року відносно ОСОБА_3 - без зміни.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Миколаївської області М.П.Міняйло