Провадження № 3/761/4969/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року

Суддя Шевченківського районного суду м. Києва Хардіна О.П.,

за участі: ОСОБА_1, прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 - Дяченка В.П.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м.Нижній Тагіл, Росія, громадянки України, працює: начальник відділу ринків управління торгівлі і побуту Департаменту промисловості і розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації), проживає: АДРЕСА_1,

за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 17.06.2017, ОСОБА_1 обіймаючи посаду начальника відділу ринків управління торгівлі і побуту Департаменту промисловості і розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), будучи державним службовцем категорії «Б», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 1 ст. 45 даного Закону, пункту 1 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 2 "Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 №958/29088 із змінами, внесеними згідно з Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 1 від 18.08.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.08.2016 № 1153/29283, несвоєчасно без поважних причин подала щорічну декларацію за 2015 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Датою вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, зазначено дату закінчення першого етапу системи подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядуванню, тобто 31 жовтня 2016 року.

В суді ОСОБА_1 умисну вину у вчинені даного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, заперечувала. Вказала, що станом на 01 вересня 2016 року вона займала посаду начальник відділу ринків управління торгівлі і побуту Департаменту промисловості і розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації). Відділ не є структурним підрозділом КМДА, вона як начальник відділу підпорядковується начальнику управління торгівлі та побуту. Електронний ключ для доступу до Єдиного державного реєстру декларацій отримували в КМДА централізовано, і вона отримала свій ключ 28.10.2016, в цей же день 28.10.2017 після робочого часу о 18.00 годин зареєструвала в електронній системі, проте Реєстр працював незадовільно, постійно відбувалися збої в роботі і кожну чернетку потрібно було зберігати 20-30 разів для збереження інформації в позиції. Приблизно о 23.00 годин їй вдалося зберегти чернетку. Однак кнопка «Подати декларацію» в особистому кабінеті не активувалася, при спробі продовжити роботу відкривався незаповнений бланк декларації.

Проте в подальшому вона захворіла, через незадовільне самопочуття, підвищену температуру не продовжила роботу в реєстрі, вважаючи, що попереду ще є 29 та 30 жовтня 2016 року. В підтвердження наведеним обставинам навела виписки з медичної документації про звернення до лікарів з приводу зазначеного діагнозу 28.10.2017. Проте в наступні дні вона вже не могла зайти в систему Реєстру та подати електронну декларацію через технічні збої. Декларацію їй вдалося подати лише 08.11.2016. Подана електронна декларація за 2015 рік відповідає даним, які вона подала в березні 2016 року, ця декларація пройшла перевірку, зауважень до неї не було. Електронна система подання декларацій була недосконала, про що писали також засоби масової інформації, тому вона не змогла вчасно подати декларацію у відповідності до закону.

Під час судового розгляду справи прокурор вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність в діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягується до відповідальності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення.

Дії особи, поведінка якої є предметом дослідження, у кожному випадку потрібно оцінювати у контексті положень ст. 9 КУпАП, де закріплено поняття адміністративного правопорушення, яке визначається як протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, вчинена суб'єктом правопорушення, і за яку передбачено адміністративну відповідальність. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, вчинення вказаного адміністративного правопорушення пов*язують з датою, коли закінчився перший етап системи подання та оприлюднення відповідно до ЗУ «Про запобігання корупції» декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто 31 жовтня 2016 року.

Проте ч.1 ст.172-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування і об*єктивна сторона адміністративного правопорушення передбачає вчинення активних дій, пов*язаних з поданням такої декларації. Про вчинення активних дій у виді несвоєчасного подання декларації складено також протокол про адміністративне правопорушення.

Таким чином, пов*язувати подію адміністративного правопорушення з датою 31 жовтня 2016 року, як це зазначено в протоколі, коли жодних активних дій, пов*язаних з несвоєчасним поданням електронної декларації не вчинялося, відсутні підстави і таким чином зазначення дати вчинення адміністративного правопорушення в протоколі не підтверджується фактичними даними в матеріалах.

Також необхідно врахувати, що дані в матеріалах справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не підтверджують тих обставин, що вона відповідає критеріям спеціального суб'єкта адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Так, відповідно до абз. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" суб'єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов'язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Згідно з частиною 2 пункту 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" суб'єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є зокрема: в) державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Абзацами 2, 3 пункту 2 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону передбачено, що про початок роботи системи подання та оприлюднення відповідно до Закону декларацій приймається рішення Національного агентства.

У 2016 році службові особи, які на день початку роботи зазначеної системи займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище, зобов'язані подати щорічні декларації за минулий рік у порядку, встановленому цим Законом, протягом 60 календарних днів після початку роботи системи.

Рішенням Національного агентства від 10.06.2016 № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за № 958/29088, зі змінами, визначено два етапи початку роботи системи.

Перший етап роботи системи розпочався з 00.00 год. 01.09.2016 року, зокрема для щорічних декларацій за 2015 рік службових осіб, які станом на 01.09.2016 року займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище; декларацій, передбачених абзацом першим частини другої статті 45 Закону (декларації осіб, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування), службових осіб, які 01.09.2016 року чи пізніше цієї дати припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, та станом на день такого припинення займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище.

Отже, 30.10.2016 року є кінцевою датою для подання щорічної декларації за 2015 рік службовими особами, які станом на 01.09.2016 року займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище.

Приміткою до статті 50 Закону визначено, що до службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, належать, зокрема, особи, посади яких належать до посад державної служби категорії «Б».

Статтею 6 Закону України «Про державну службу» встановлено, що посади державної служби в державних органах поділяються на категорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень і необхідних для їх виконання кваліфікації та професійної компетентності державних службовців.

Підпунктом 2 частини другої статті 6 Закону України «Про державну службу» передбачено, що до посад державної служби категорії «Б» належать керівників структурних підрозділів Секретаріату Кабінету Міністрів України та їх заступників; керівників структурних підрозділів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та інших державних органів, їх заступників, керівників територіальних органів цих державних органів та їх структурних підрозділів, їх заступників; заступників голів місцевих державних адміністрацій; керівників апаратів апеляційних та місцевих судів, керівників структурних підрозділів апаратів судів, їх заступників; заступників керівників державної служби в інших державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України.

Наказом № 162 від 16.10.2012 року ОСОБА_1 призначена на посаду начальника відділу ринків управління торгівлі і побуту Департаменту промисловості і розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради, їй присвоєно 9 ранг державного службовця.

Як убачається з посадової інструкції начальника відділу ринків управління торгівлі і побуту Департаменту промисловості і розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради, призначення останньої на посаду та звільнення здійснюється наказом директора Департаменту промисловості і розвитку підприємництва, начальник відділу підпорядковується заступнику директора Департаменту - начальнику управління торгівлі та побуту.

Згідно обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, останній складений стосовно ОСОБА_1 як особи, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до ст. 50 Закону, посада якої, як зазначено в протоколі, відноситься до категорії «Б».

Одночасно достовірні фактичні дані про те, що посада ОСОБА_1 станом на 01.09.2016 року віднесена беззаперечно до посад службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище , категорії «Б», - в матеріалах справи відсутні. Прокурором не доведено, що відповідно до порядку призначення, характеру та обсягу повноважень і необхідних для їх виконання кваліфікації та професійної компетентності, посада ОСОБА_1 станом на 01.09.2016 віднесена до відповідної категорії держслужбовців.

Натомість відомості в справі про присвоєний ранг державного службовця - 9 ранг свідчить про те, що ОСОБА_1 займає посаду державної служби «В».

При цьому суду не надано відомості про те, що відповідно до організаційної структури виконавчий орган Київської міської ради відділ, який очолювала ОСОБА_1, станом на 01.09.2016, є структурним підрозділом виконавчого органу, твердження про віднесення особи до категорії «Б» є припущеннями, не визначені в справі чіткими критеріями, не підтверджуються відповідними документами. Такі обставини не доведені також в суді прокурором.

Одночасно суд враховує правові позиції рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України», якими визначено концепцію якості закону з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне множинне тлумачення прав та обов*язків осіб, національні органи зобов*язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Лише з обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, може виходити суд при вирішенні справи про адміністративне правопорушення.

Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: зокрема обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62) .

Відповідно до п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення) відзначається принцип правової визначеності, який означає, що "обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки".

Як наголошує Конституційний Суд України у п.4.2 вказаного Рішення, орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення; оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо. Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення.

Таким чином, оскільки в суді не доведено обставини, що ОСОБА_1 є спеціальним суб'єктом адміністративного правопорушення у розумінні диспозиції ч.1 статті 172-6 КУпАП, не доведено обставини щодо часу вчинення адміністративного правопорушення, зазначеного в протоколі як 31 жовтня 2016 року, не спростовані доводи особи про те, що вона подала декларацію після спливу визначеного строку 30 жовтня 2016 року у зв*язку з поважними об*єктивними причинами - технічні збої в роботи Єдиного державного реєстру декларацій, а також у зв*язку з незадовільним станом здоров*я, що підтверджується медичними документами в справі, такі обставини свідчать про відсутність складу адміністративного правопорушення, недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, виключають провадження у адміністративній справі, яка підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172 -6 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.П. Хардіна