АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 609/554/17Головуючий у 1-й інстанції Ковтунович О.В.
Провадження № 33/789/197/17 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч.ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2017 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Коструба Г.І. з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності,-ОСОБА_1, його захисника - ОСОБА_2, прокурора відділу з організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Тернопільської обл. Шергея А.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1, працює керівником апарату Шумської районної державної адміністрації Тернопільської обл., за ч.ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шумського районного суду Тернопільської області від 25 травня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Шумського районного суду Тернопільської області від 25 травня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст.172-7 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн.

Як вбачається з постанови, ОСОБА_1, будучи на момент вчинення правопорушення державним службовцем категорії «Б», маючи шостий ранг, займаючи посаду керівника апарату Шумської районної державної адміністрації Тернопільської області та відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» ( далі Закону ) будучи суб»єктом відповідальності за правопорушення, пов»язане з корупцією, всупереч інтересам держави 12 грудня 2016 року при розподілі премії між працівниками апарату Шумської РДА Тернопільської області в порушення п.2 ч. 1 ст. 28 Закону не повідомив в установлених цим Законом випадках та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів перед та під час підготовки і видачі ( підписання) подання «Про преміювання працівників апарату районної державної адміністрації» ( в тому числі на себе особисто), на підставі якого головою Шумської районної державної адміністрації в подальшому було видано розпорядження № 87-к «Про преміювання працівників апарату районної державної адміністрації», чим вчинив адміністративне правопорушення, пов»язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.І ст. 172-7 КУпАП.

Також ОСОБА_4, являючись субєктом відповідальності за правопорушення, пов»язані з корупцією, одноосібно, без відома керівництва установи вищого рівня, підготував та видав подання «Про преміювання працівників апарату Шумської районного державної адміністрації», в тому числі себе особисто у максимальному розмірі у порівнянні з іншими працівниками, на підставі якого згодом головою Шумської РДА видано розпорядження № 87-к «Про преміювання працівників апарату Шумської районної державної адміністрації» та виплачено вказану премію, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов»язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2ст. 172-7 КУпАП, а саме: вчинення дій та прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції", а саме: не повідомив у встановлених Законом випадках та порядку про наявність у нього зазначеного реального конфлікту інтересів, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, та порушив вимоги щодо необхідності запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачені п.п. 2,3 ч.1 ст.28 Закону України "Про запобігання корупції", за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову місцевого суду скасувати, а справу про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1,2 ст.172-7 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень, оскільки вважає, що вона прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вказує, що, приймаючи рішення у справі, суд формально підійшов до встановлення усіх обставин та допустив неповноту при їх з'ясуванні.

Зокрема зазначає, що відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездії, передбачала її шкідливі наслідки.

Так, повноваження керівника апарату РДА передбачають забезпечення підготовки матеріалів на розгляд голови і колегії районної державної адміністрації, листів, текстів виступів, доповідей, повідомлень, звернень, пропозицій, довідок, інформацій з питань згідно з розподілом обов'язків.

В його посадових обов'язках відсутні повноваження в частині фінансово-розпорядчих функцій, зокрема, надання премій працівникам, у тім числі собі особисто. Такими повноваженнями, як розпорядник державних коштів, наділений виключно голова Шумської районної адміністрації.

На думку апелянта, подання про призначення премії працівникам апарату РДА на ім'я голови РДА не має юридичної сили розпорядчого акту, а містить лише про це певну інформацію і за ознакою є пропозицією чи проханням, яке може бути задоволено чи, навпаки, відхилено керівником РДА.

Звертає увагу, що відповідно до частини третьої статті 50 Закону України «Про державну службу» за результатами роботи та щорічного оцінювання службової діяльності державним службовцям можуть встановлюватися премії. До премій державного службовця належать:

премія за результатами щорічного оцінювання службової діяльності;

місячна або квартальна премія відповідно до особистого внеску державного службовця в загальний результат роботи державного органу.

Таким чином, дана премія передбачена законом і її надання не залежало від його особистих корисливих інтересів як державного службовця та службових інтересів. Отримання премії не суперечило чинному законодавству України та не заподіяло шкоди державним інтересам.

Вказує, що його ініціатива у вигляді клопотання не може призводити до виникнення реального конфлікту інтересів, оскільки він особисто не приймав рішення відносно преміювання себе особисто. Воно вирішувалось одноособово керівником Шумської РДА. Водночас, в силу службових обов'язків він був зобов'язаний добросовісно виконати розпорядження органу вищого рівня.

В рішенні суду першої інстанції відсутні належні докази, які б підтверджували існування приватного інтересу у розумінні реального конфлікту інтересів, який би знаходився у суперечності з його службовими повноваженнями, що мав вплив на об'єктивність або неупередженість прийняття рішення при призначенні премій.

Крім того, преміювання державних службовців здійснюється у відповідності до законодавства України, зокрема Закону України «Про державну службу», постанови КМУ № 289, «Про затвердження Положення про застосування стимулюючих виплат державним службовцям», постанови КМУ № 292 «Деякі питання оплати праці державним службовцям у 2016 р.» від 06.04.2016 р., які регулюють питання оплати праці та застосування стимулюючих виплат державним службовцям.

При цьому суд не прийняв до уваги, що преміювання державних службовців здійснюється у відповідності до зазначених нормативних актів, у межах та спосіб наданих повноважень, за розпорядженням голови районної державної адміністрації.

Вказує, що правовою підставою виплати преміальних є лише особисте розпорядження керівника органу державної влади, а не будь-який інший документ, зокрема подання (клопотання), прохання, листи тощо.

Звертає увагу, що відповідно до статті 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Таким чином, отримання премії є конституційним правом кожного працівника і гарантується основним Законом України.

Вважає, що його дії не суперечили чинному законодавству та не заподіяли шкоди державним інтересам і суспільству, а відповідно і не мали протиправного характеру.

Зазначає, що при поданні клопотання про преміювання працівників апарату РДА у нього не було умислу на здійснення особистого корисливого інтересу і він не міг усвідомлювати, що такі дії можуть мати протиправний характер та спричинити які-небудь шкідливі наслідки. Безпосереднього впливу на об'єктивність прийняття керівником РДА рішення про преміювання він не мав і не міг мати.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши апелянта ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали подану апеляцію та просять скасувати постанову суду, закривши провадження по справі у зв"язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, прокурора, який заперечує проти апеляційної скарги і просить рішення місцевого суду з наведених в ньому мотивів залишити без змін, ознайомившись з матеріалами справи та доводами апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з'ясовані всебічно, повно й об'єктивно в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Законом України «Про запобігання корупції» передбачено, що корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Так, відповідальність за ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП настає у разі неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів, а також у випадку вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 наказом голови районної державної адміністрації №92-К від 03 листопада 2015 року призначений на посаду керівника апарату районної державної адміністрації та присвоєний відповідний ранг державного службовця.

Перебуваючи на вищевказаній посаді, останній 12 грудня 2016 року на ім"я голови районної державної адміністрації направив подання з відповідним списком працівників апарату районної адміністрації про преміювання працівників апарату районної державної адміністрації, в який також включив і себе та власноруч його підписав.

В подальшому дане подання стало підставою для винесення головою Шумської РДА розпорядження від 13 грудня 2016 року за № 87-к «Про преміювання працівників апарату районної державної адміністрації» згідно з додатком. Даний додаток повністю збігається із списком, доданим ОСОБА_1 до зазначеного вище подання.

Відповідно до підпункту «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб'єктом відповідальності за вчинення корупційних правопорушень та на нього поширюються обмеження, передбачені Законом.

Зокрема, на ОСОБА_1 як керівника апарату Шумської районної державної адміністрації поширюються зобов'язання, передбачені п.п.2,3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», а саме: повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно листа голови Шумської районної державної адміністрації від 15 березня 2017 №7-7/01-360 ОСОБА_1 не повідомляв своє керівництво про виникнення конфлікту інтересів.

Доводи, зазначені в апеляційній скарзі, про відсутність корисливого мотиву та умисної форми вини в діях ОСОБА_1 на увагу не заслуговують, оскільки суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого та непрямого умислу, а об`єктивна - у неповідомленні безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів.

Отже, суд першої інстанції дав належну оцінку наведеним доказам у справі і дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП, тобто неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів, а також вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

За таких обставин постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 7, 22, 245, 280, 284 294 КУпАП, суддя Апеляційного суду Тернопільської обл.

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 25 травня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Г.І. Коструба